ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12 березня 2026 року Справа № 903/1205/25

Господарський суд Волинської області у складі судді Якушевої І.О., за участю секретаря судового засідання Ведмедюка М.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу №903/1205/25

за позовом заступника керівника Волинської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Департаменту житлово-комунального господарства та капітального будівництва Волинської обласної державної (військової) адміністрації, м. Луцьк

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бетон Брук Сервіс", м. Луцьк

про стягнення 140525,97 грн.,

за участю представників:

від позивача: н/з,

від відповідача: н/з,

в судовому засіданні взяв участь Гудков М.В. прокурор відділу Волинської обласної прокуратури (службове посвідчення №071757 від 01.03.2023),

в с т а н о в и в:

30.12.2025 сформовано в системі Електронний суд і зареєстровано в Господарському суді Волинської області позовну заяву заступника керівника Волинської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Департаменту житлово-комунального господарства та капітального будівництва Волинської обласної державної (військової) адміністрації до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бетон Брук Сервіс" про стягнення 140525,97 грн., з них: 129181,03 грн. збитків, завданих інфляцією, за грудень 2024 року та 11344,94 грн. процентів річних за період з 11.12.2024 по 25.12.2024 за договором підряду від 30.08.2024 № 324/24.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.01.2026 позовну заяву розподілено судді Якушевій І.О.

05.01.2026 документ сформовано в системі Електронний суд та зареєстровано в Господарському суді Волинської області заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Бетон Брук Сервіс", в якій товариство зазначає, що вимоги прокурора ґрунтуються на договорі підряду №324/24 на будівництво фортифікаційних споруд, укладеному між Департаментом інфраструктури Волинської обласної державної та ТОВ Бетон Брук Сервіс 30.08.2024. Рішенням Господарського суду Волинської області від 24 липня 2025 року у справі №903/522/25 за позовом Департаменту житлово-комунального господарства та капітального будівництва Волинської обласної державної адміністрації до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бетон Брук Сервіс" позов задоволено частково, стягнуто 50800,11 грн. пені, а також 2348,96 грн. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору. Рішення суду виконано. Товариство з обмеженою відповідальністю "Бетон Брук Сервіс" просить відмовити у відкритті провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України, оскільки є рішення, що набрало законної сили між тими самими сторонами й про той самий предмет.

05.01.2026 від заступника керівника Волинської обласної прокуратури надійшли пояснення № 15-6вих-26, в яких зазначено, що у справі № 903/522/25 позивачем не здійснювалося нарахування та не заявлялись до стягнення з відповідача інфляційні втрати та проценти річних на підставі ст. 625 ЦК України, а саме з такою вимогою до господарського суду звернувся прокурор. Прокурор просить доводи відповідача відхилити, а позов Волинської обласної прокуратури прийняти до розгляду і відкрити провадження у справі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Враховуючи те, що предметом позову у справі № 903/522/25 було стягнення 104776,93 грн. пені за період з 11.12.2024 по 28.12.2024 у зв`язку із порушенням відповідачем умов договору підряду на будівництво фортифікаційних споруд № 324/24 від 30.08.2024, а у справі № 903/1205/25 предметом позову є стягнення 129181,03 грн. збитків, завданих інфляцією, за грудень 2024 року та 11344,94 грн. процентів річних за період з 11.12.2024 по 25.12.2024, то правові підстави для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Бетон Брук Сервіс" про відмову у відкритті провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України відсутні, оскільки у справах № 903/522/25 та 903/1205/25 різні предмети позову.

Ухвалою суду від 12.01.2026 відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Бетон Брук Сервіс" від 31.12.2025 про відмову у відкритті провадження у справи; постановлено прийняти позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та відкрити провадження у справі; розгляд справи призначено на 18.02.2026; запропоновано сторонам подати суду: відповідачу в порядку статей 165, 178 Господарського процесуального кодексу України не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову при їх наявності, одночасно копію відзиву надіслати позивачу, прокурору, докази чого подати суду; позивачу, прокурору, (на власний розсуд): відповідно до ст. 166 ГПК України подати відповідь на відзив у 5-денний строк з дня отримання відзиву.

26.02.2026 сформовано в системі Електронний суд, а 27.02.2026 зареєстровано в Господарському суді Волинської області відзив відповідача на позовну заяву, в якому відповідач просить врахувати викладені доводи відповідача при розгляді спору, його попередню поведінку щодо фактичної дати завершення робіт та використання придбаних матеріалів, сплати штрафних санкцій (пені) та задовольнити позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат та процентів річних лише у розмірі 60 286,86 грн. та 5 294,51 грн. відповідно.

У відзиві відповідач посилається також на те, що основа для проведення нарахувань має бути визначена саме із сум фактично повернутого авансу замовнику, а не із робіт, які передані замовнику із запізненням та оплачені за рахунок раніше отриманого авансу.

Разом з цим відповідач повідомляє, що затримка у виконанні робіт та поданні звітності, а відтак і у поверненні авансу була також зумовлена тим, що з 24.02.2022 розпочалась повномасштабна військова агресія Російської Федерації проти України. Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Згідно з Указом Президента України від 14.03.2022 р. № 133/2022 воєнний стан продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Згідно із Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Наразі військовий стан продовжено і він триває.

Відповідач зазначає, що загалом з 01.01.2024 до 31.12.2024 на території Волинської області 204 рази було оголошено повітряну тривогу загальною тривалістю понад 200 годин, також неодноразово мали місце фактичні обстріли енергетичної інфраструктури України. Затримка у виконанні робіт та поданні звітності також була зумовлена системними відімкнення електропостачання об`єкту будівництва та оголошенням повітряної тривоги на теренах Волинської області. Внаслідок цього будівельні роботи періодично призупинялися на час відсутності електропостачання або на час перебування працівників відповідача в укриттях.

Згідно з поясненнями відповідача на можливість вчасного виконання зобов`язань вплинув і той факт, що частина працівників, які є військовозобов`язаними, та були залучені до виконання робіт на об`єкті, на виконання наказу Президента України № 69/2022 від 24 лютого 2022 року Про загальну мобілізацію була примусово мобілізована, що призвело до пошуку нових працівників, які могли б завершити виконання робіт з будівельного підряду.

У відзиві відповідач зазначає, що з огляду на відсутність в діях ТОВ Бетон Брук Сервіс прямої вини за допущене порушення в частині строків повернення авансу, а також відповідного інформування позивача щодо вчасного виконання робіт, то керуючись ст. 3 статті 551 ЦК України, та ст. 233 ГК України відповідач просить зменшити розмір нарахованих позивачем процентів річних та інфляційних втрат.

29.01.2026 сформовано системі Електронний суд, а 30.01.2026 зареєстровано в Господарському суді Волинської області від заступника керівника Волинської обласної прокуратури відповідь на відзив, в якому прокурор просить відхилити наведені відповідачем у його відзиві заперечення, в тому числі й прохання щодо зменшення розміру інфляційних втрат і процентів річних, а позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

13.02.2026 через систему Електронний суд від позивача надійшла заява про проведення засідання за відсутності представника позивача за наявними матеріалами справи.

18.02.2026 в судове засідання представник позивача не з`явився, ухвала суду від 12.01.2026 була надіслана до електронного кабінету позивача.

18.02.2026 в судовому засіданні прокурор підтримав позовні вимоги та просив задовольнити їх у повному обсязі.

18.02.2026 в судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги визнав частково - на загальну суму 65581,37 грн., з них: 60 286,86 грн. збитків, завданих інфляцією, 5 294,51 грн. процентів річних з підстав, зазначених у відзиві; у решті вимог позову не визнав.

Також у судовому засіданні18.02.2026 представник відповідача заявив клопотання про визнання явки представника позивача у судове засідання обов`язковою, посилаючись на те, що матеріали справи не містять правової позиції позивача на позов заступника керівника Волинської обласної прокуратури.

Ухвалою суду від 18.02.2026 було відкладено розгляд справи на 04 березня 2026 року; визнано явку представника позивача у судове засідання 04.03.2026 обов`язковою.

04.03.2026 в судовому засіданні було оголошено перерву до 12.03.2026.

11.03.2026 від позивача надійшла заява про проведення засідання за відсутності представника.

12.03.2026 від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні.

В судовому засіданні 12.03.2026 прокурор заперечив щодо клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі, крім випадку, передбаченого частиною другою цієї статті.

Враховуючи завершення строку розгляду справи, встановленого ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, а також те, що явка представників сторін у судове засідання 12.03.2026 обов`язковою не визнавалась, їх неявка не перешкоджає розгляду справи, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору, у задоволенні клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи слід відмовити.

12.03.2026 судом було вирішено спір за відсутності представників позивача й відповідача, зважаючи на те, що сторони належним чином були повідомлені про судовий розгляд, за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора, суд дійшов висновку про задоволення позову.

У процесі розгляду справи суд встановив, що 30.08.2024 між Департаментом інфраструктури Волинської обласної державної адміністрації як замовником та ТОВ «Бетон Брук Сервіс» як підрядником було укладено договір підряду №324/24 на будівництво фортифікаційних споруд.

Договірна ціна робіт згідно з п. 2.1 договору становила 2 304 4351,2 грн.

Фінансування закупівлі здійснювалося за рахунок бюджетних коштів.

За умовами п. п. 6.1. п. 6 договору у первинній редакції замовник може здійснювати виплату авансу в розмірі до 70 відсотків вартості робіт за договором. Підрядник зобов`язується використати одержаний аванс на придбання і постачання необхідних матеріалів, виробів та конструкцій, необхідних для виконання робіт до 15.11.2024.

Невикористана сума попередньої оплати повертається замовнику.

Додатковою угодою від 15.11.2024 №2 сторонами договору внесено зміни до п. п. 6.1. п. 6 договору, а саме: «В п.п. 6.1 пункту 6 договору слова та цифри «до 15 листопада 2024 року» замінити на слова та цифри «до 10 грудня 2024 року».

У відповідності до п.п. 12.5 п. 12 договору при неповерненні по закінченню терміну, визначеного в п. 6.1. договору, невикористаного авансу підрядник сплачує замовнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення.

На підставі розпорядження начальника Волинської обласної державної (військової) адміністрації від 19.03.2025 №202 було змінено найменування Департаменту інфраструктури Волинської обласної державної адміністрації (42304390) на Управління інфраструктури Волинської обласної державної адміністрації (42304390).

Розпорядженням начальника Волинської обласної державної (військової) адміністрації від 16.06.2025 №350 затверджено Положення про Управління інфраструктури Волинської обласної державної адміністрації.

Пунктом 1 розпорядження начальника Волинської обласної державної (військової) адміністрації від 02.07.2025 №383 вирішено припинити Управління інфраструктури Волинської обласної державної адміністрації (42304390), реорганізувавши його шляхом приєднання до Департаменту економіки, інвестиційної діяльності та регіональної політики Волинської обласної державної адміністрації ().

Пунктом 3 вказаного розпорядження визначено:

- Департамент економіки, інвестиційної діяльності та регіональної політики Волинської обласної державної адміністрації є правонаступником зобов`язань, прав та обов`язків управління інфраструктури Волинської обласної державної адміністрації в частині повноважень у галузях розвитку капітального будівництва дорожнього господарства, транспорту (авіаційного, автомобільного, залізничного, річкового та міського електричного), інженерно-транспортної інфраструктури на території Волинської області;

- Департамент житлово-комунального господарства та капітального будівництва Волинської обласної державної адміністрації є правонаступником зобов`язань, прав та обов`язків Управління інфраструктури Волинської обласної державної адміністрації в частині повноважень у галузях будівництва (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт), ремонту, модернізації інфраструктури, об`єктів житлової нерухомості, громадського призначення, виробничого комплексу, соціальної сфери, сфери житлово-комунального господарства, благоустрою населених пунктів, захисних споруд цивільного захисту, інших об`єктів, що мають вплив на життєдіяльність населення, а також щодо військових інженерно-технічних об`єктів і фортифікаційних споруд та об`єктів спеціального призначення тощо.

У позовній заяві прокурор зазначає, що з огляду на припинення Управління інфраструктури Волинської обласної державної адміністрації (42304390) позов подано в інтересах держави в особі правонаступника - Департаменту житлово-комунального господарства та капітального будівництва Волинської обласної державної адміністрації (надалі Департамент).

24.07.2025 Господарським судом Волинської області було розглянуто справу № 903/522/25 за позовом Департаменту інфраструктури Волинської обласної державної адміністрації до Товариства з обмеженою відповідальністю Бетон Брук Сервіс про стягнення 104776,93 грн.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 24.07.2025 у справі № 903/522/25 ухвалено частково задовольнити позовні вимоги Департаменту як правонаступника Департаменту інфраструктури Волинської обласної державної адміністрації, стягнуто із ТОВ «Бетон Брук Сервіс» 50800,11 грн. пені за договором підряду від 30.08.2024 №324/24.

Рішення сторонами не оскаржувалось й набрало законної сили 19.08.2025.

Оскільки, звертаючись із позовом до суду (справа № 903/522/25) Департаментом не здійснювалося нарахування та не ініціювалося питання про стягнення з відповідача процентів річних та збитків, завданих інфляцією, через порушення останнім грошового зобов`язання, то 30.12.2025 заступник керівника Волинської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Департаменту житлово-комунального господарства та капітального будівництва Волинської обласної державної (військової) адміністрації звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бетон Брук Сервіс" про стягнення 140525,97 грн., з них: 129181,03 грн. збитків, завданих інфляцією, за грудень 2024 року та 11344,94 грн. процентів річних за період з 11.12.2024 по 25.12.2024 за договором підряду від 30.08.2024 № 324/24.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 та ч. 1 ст. 13 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Як передбачено у ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання це правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, зокрема сплатити гроші, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу (підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України).

Цивільне зобов`язання передбачає наявність обов`язку боржника стосовно кредитора, якому кореспондується право кредитора вимагати у боржника виконання відповідного обов`язку, і таке зобов`язання з огляду на ч. ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України може виникати на підставі договорів та інших правочинів, внаслідок завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, з інших юридичних фактів, безпосередньо з актів цивільного законодавства тощо.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання він з огляду на ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України повинен сплатити кредитору, крім суми основного боргу, також суму інфляційних втрат як компенсацію знецінення коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та 3% річних від простроченої суми.

А у кредитора на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України є право вимоги до боржника про сплату інфляційних втрат та процентів річних за період прострочення в оплаті основного боргу.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19, зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та процентів річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, і вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги (п. 43 цієї постанови).

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та процентів річних відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України міра відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів унаслідок інфляційних процесів та в отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовано, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18, від 18.03.2020 у справі № 902/417/18.

За змістом ст.ст. 509, 524, 533 535 і 625 Цивільного кодексу України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, у якому праву кредитора вимагати від боржника сплатити кошти кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Ці висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 11.04.2018 у справі №758/1303/15-ц та від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц.

У ст. 625 Цивільного кодексу України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. З огляду на таку юридичну природу правовідносин сторін, як грошові зобов`язання Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.09.2020 у справі № 918/631/19 дійшла висновку, що на них поширюється дія положень ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ.

Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу.

Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 23.05.2018 по справі № 910/9823/17.

Отже, виходячи з вищевикладеного, обставини, встановлені рішенням від 24.07.2025 по справі № 903/522/25, яке набрало законної сили, повторного доведення не потребують.

У справі № 903/522/25 господарським судом встановлено факт не повернення відповідачем у строк до 10.12.2024 невикористаного авансу у розмірі 9 227 216,4 грн., внаслідок чого Департаментом було нараховано пеню у розмірі 104776,93 грн. за порушення строків повернення невикористаної суми попередньої оплати за період із 11.12.2024 по 26.12.2024.

Також встановлено, що 25.12.2024 замовником і підрядником було підписано акт №2 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2024 року, згідно з яким якого авансова плата, що виключається з підсумку, становить 4921012,38 грн. і відповідачем на підставі платіжної інструкції від 26.12.2024 №4584 повернуто на рахунок Департаменту 4306204,02 грн.

Перевіривши розрахунок пені, здійснений Департаментом, суд у справі № 903/522/25 визнав його частково не вірним, оскільки позивачем помилково визначено період нарахування, а саме: його завершення, оскільки не враховано, що день оплати боргу не враховується при здійсненні нарахувань, а тому здійснив власний розрахунок, відповідно до якого підставними до стягнення є 101600,22 грн.

В решті частини стягнення пені в сумі 3176,71 грн. судом було відмовлено через безпідставність.

Отже, господарський суд у справі № 903/522/25 встановив суму грошового зобов`язання відповідача у розмірі - 9 227 216,4 грн. та період прострочення повернення коштів - з 11.12.2024 по 25.12.2024.

Перевіривши у справі №903/1205/25, розрахунок збитків, завданих інфляцією, за грудень 2024 року в розмірі 129181,03 грн. та 11344,94 грн. процентів річних за період з 11.12.2024 по 25.12.2024, суд встановив, що розрахунки є арифметично правильними та відповідають вимогам чинного законодавства.

Оскільки рішенням Господарського суду Волинської області по справі № 903/522/25 встановлено факт неповернення відповідачем у строк до 10.12.2024 невикористаного авансу на суму 9227216,4 грн., факт прострочення виконання грошового зобов`язання щодо своєчасного повернення коштів попередньої оплати (авансу) відповідачем та період прострочення з 11.12.2024 по 25.12.2024, рішення суду набрало законної сили, сторонами не оскаржувалось, отже підлягає до задоволення вимога заступника керівника Волинської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Департаменту житлово-комунального господарства та капітального будівництва Волинської обласної державної (військової) адміністрації до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бетон Брук Сервіс" про стягнення з відповідача 129181,03 грн. збитків, завданих інфляцією, за грудень 2024 року та 11344,94 грн. процентів річних за період з 11.12.2024 по 25.12.2024 за договором підряду від 30.08.2024 № 324/24.

Щодо доводів відповідача, викладених у відзиві на позов.

Частиною 4 ст. 75 ГПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом

Заперечення відповідача, викладені у відзиві спростовуються обставинами, які встановлені рішенням Господарського суду Волинської області від 24.07.2025 у справі №903/522/25, яке набрало законної сили.

Позивачем у справі № 903/522/25 не здійснювалося нарахування, не заявлялося до стягнення з відповідача інфляційних втрат і процентів річних за порушення ТОВ «Бетон Брук Сервіс» грошового зобов`язання на підставі ст. 625 ЦК України.

Нарахування інфляційних втрат, процентів річних є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання як спосіб захисту грошового інтересу і полягає у відшкодуванні грошових втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляції та отриманні компенсації за неналежне виконання зобов`язань (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 №703/2718/16, від 19.06.2019 у справі №646/14523/15).

Відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання в частині своєчасного повернення коштів попередньої оплати (авансу) і цей факт встановлено рішенням господарського суду від 24.07.2025 у справі №903/522/25, тому ТОВ «Бетон Брук Сервіс» на підставі ст.625 ГПК України зобов`язаний сплатити інфляційні втрати і проценти річних, що становлять 129181,03 грн. та 11344,94 грн. відповідно, а загалом 140525,97 грн.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру збитків, завданих інфляцією, та процентів річних.

Верховний Суд послідовно дотримується правової позиції щодо неможливості зменшення розміру інфляційних втрат висновки про це викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.10.2023 у справі №904/4334/22, від 24.01.2024 у справі №917/991/22, від 01.10.2024 у справі №910/18091/23 та від 05.11.2024 у справі №902/43/24, а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13.03.2024 у справі №712/4975/22.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2025 у справі №903/602/24 зазначено про те, що розмір процентів річних, який становить три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом), це законодавчо встановлений та мінімальний розмір процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником, не підлягає зменшенню судом.

Відповідно до ч.4 ст.236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Прокурор, звертаючись з позовом до суду, проценти річних обчислив у розмірі 3%, тобто нарахував у мінімальному розмірі, а тому такий розмір з урахуванням висновків Верховного Суду не може бути зменшений судом.

Щодо посилань відповідача на запровадження на території України правового режиму воєнного стану, то ці обставини вже існували на момент укладення договору, були відомі відповідачу.

Договір підряду укладено саме для виконання заходів із підвищення обороноздатності держави. Обставини, які були відомі сторонам, або об`єктивно могли бути передбачені на момент укладення договору не можуть визнаватися такими, що виникли раптово, чи стали наслідком непереборної сили. У такий спосіб відповідні обставини не змінюють істотно баланс прав та обов`язків сторін, а лише відображають ризики, які сторона приймає на себе під час укладення договору.

Укладаючи договір в умовах введення в Україні воєнного стану, відповідач діяв на власний ризик, добровільно погодившись забезпечити виконання своїх зобов`язань у погоджені строки, попри існування об`єктивних перешкод, на які посилається відповідач.

Обґрунтування підстав для представництва прокурором інтересів держави у суді.

Відповідно до статті 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Як передбачено ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Отже, прокурор здійснює представництво інтересів держави у суді за наявності двох елементів: порушення або загрози порушення інтересів держави; нездійснення чи неналежного здійснення захисту таких інтересів відповідним суб`єктом владних повноважень, а також у разі його відсутності.

В умовах триваючої збройної агресії побудова фортифікаційних споруд має важливе стратегічне, оборонне, гуманітарне значення.

Фортифікаційні споруди разом із іншими засобами оборони дозволяють ефективно стримувати ворога, створюючи фізичні бар`єри для його просування.

Тому усім без винятку суб`єктам правовідносин у цій важливій сфері потрібно забезпечувати належне виконання своїх зобов`язань, в тому числі й за договорами, укладеними для виконання заходів із підвищення обороноздатності держави, на фінансування яких із бюджету виділяються значні кошти.

Отже, пред`явлення прокурором позову спрямоване на захист і відновлення державних інтересів, оскільки стягнення коштів з підрядника сприятиме забезпеченню фінансуванню нагальних потреб держави в умовах воєнного стану, а отже й укріпленню держави в умовах збройної відсічі агресору.

У постанові від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17 Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що прокурор може представляти інтереси територіальної громади і це є сумісним з вимогами частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

У постанові Верховного Суду від 04.11.2022 у справі № 420/18905/21 зазначено, що хоча у Конституції України не йдеться про захист прокурором інтересів суспільства, але інтерес держави є насамперед інтересом більшості членів суспільства, якому вона служить. Отже, інтерес держави охоплює суспільні (публічні) інтереси. Тому прокурор може захищати і суспільні інтереси, зокрема, громад з тих самих підстав, що й інтереси держави. Відтак, позов прокурора в інтересах громади прирівнюється до позову прокурора в інтересах держави.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.06.2023 у справі № 905/1907/21 (п. 10.3) зазначила, що орган місцевого самоврядування є особою, уповноваженою на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів територіальної громади, інтереси якої є складовою інтересів держави.

За таких обставин позов заступника керівника Волинської обласної прокуратури спрямований на захист інтересів держави.

Другим елементом, який становить невід`ємну частину підстав представництва прокурором інтересів держави, є нездійснення чи неналежне здійснення захисту порушених інтересів відповідним суб`єктом владних повноважень, а також його відсутність.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Аналіз положень ст. 53 ГПК України у взаємозв`язку зі змістом ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави вважати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження;

- у разі відсутності такого органу.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для представництва інтересів держави в суді у спірних правовідносинах.

Волинською обласною прокуратурою на виконання вимог ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" листом від 17.09.2025 №15-1187вих-25 повідомлено позивача про порушення інтересів держави, а також витребувано відомості з приводу запланованих заходів із їх захисту.

Позивач листом від 26.09.2025 № 1347/01-05/2-25 повідомив про те, що питання щодо нарахування і стягнення з підрядника, який прострочив виконання грошового зобов`язання (в частині своєчасного повернення коштів попередньої оплати), інфляційних витрат і процентів річних Департаментом не ініціювалося.

Отже, орган, уповноважений державою на захист її інтересів у спірних правовідносинах, не вчинив необхідних дій, спрямованих на захист інтересів держави, а тому у прокурора є підстави для представництва інтересів держави у суді.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.10.2019 по справі № 903/129/18 (п.6.43) зазначила, що сам факт незвернення уповноваженого суб`єкта владних повноважень до суду з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захисти порушені державні інтереси, свідчить про те, що вказаний суб`єкт неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку з чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави та звернення до суду з позовом, що відповідає нормам національного законодавства.

У зв`язку із задоволенням позову на відповідача на підставі ст.129 ГПК України слід покласти витрати Волинської обласної прокуратури по справі, пов`язані з оплатою судового збору, у розмірі 2422,40 грн.

Керуючись ст.ст.73, 74, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бетон Брук Сервіс» (43006, вул. Скорика Мирослава, 12, м. Луцьк, Волинська область, ) на користь Департаменту житлово-комунального господарства та капітального будівництва Волинської обласної державної (військової) адміністрації (43027, Київський майдан, 9, м. Луцьк, Волинська область, )

- 129181 грн. 03 коп. збитків, завданих інфляцією,

- 11344 грн. 94 коп. процентів річних проценти річних.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бетон Брук Сервіс» (43006, вул. Скорика Мирослава, 12, м. Луцьк, Волинська область, ) на користь Волинської обласної прокуратури (43025, Волинська область, м. Луцьк, вул. Винниченка, 15, Код )

- 2422,40 грн. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повне рішення виготовлено і підписано 16.03.2026

Суддя І. О. Якушева