РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.02.2026Справа № 910/11987/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С.О. за участю секретаря судового засідання Невечери С.А., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРТЕХНОСИНТЕЗ"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС"

про стягнення 11136882,51 грн

представники учасників процесу:

від позивача: Гарлінська В.А.

від відповідача: Шишлов О.Є.

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРТЕХНОСИНТЕЗ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" про стягнення 11136882,51 грн за договором добровільного страхування майна № 0265ип8с від 11.04.2018, з яких: 5953139,66 грн - сума страхового відшкодування, 789728,83 грн - 3% річних, 3921187,94 грн - інфляційні нарахування, 472826,08 грн - пеня.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором добровільного страхування майна № 0265ип8с від 11.04.2018.

Процесуальні дії у справі, розгляд заяв, клопотань

Господарський суд міста Києва ухвалою від 02.10.2025 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі №910/11987/25, розгляд справи постановив здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання у справі на 23.10.2025.

21.10.2025 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшли відзив на позовну заяву, заява про судові витрати, які будуть понесені у зв`язку з розглядом справи та клопотання про витребування доказів. У відзиві на позовну заяву відповідач поставив питання позивачу в порядку ст. 90 ГПК України.

23.10.2025 через систему "Електронний суд" від позивача надійшли заперечення на клопотання відповідача про витребування доказів та клопотання про залишення відзиву без розгляду.

У підготовчому засіданні 23.10.2025 суд постановив протокольну ухвалу про відмову у задоволенні клопотання позивача про залишення відзиву без розгляду, з огляду на таке.

Так, клопотання позивача обґрунтоване тим, що відзив мав бути поданий у строк до 17.10.2025, а фактично був поданий 20.10.2025, тобто з порушенням строку.

В ухвалі суду про відкриття провадження у справі суд встановив відповідачу строк для надання відзиву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали. Ухвала суду про відкриття провадження у справі доставлена до електронного кабінету відповідача 02.10.2025 о 17.30, дата отримання судом інформації про доставку документа в кабінет ЕС - 02.10.2025 о 17:45, що підтверджується повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи.

Відповідно до абзацу 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Оскільки ухвалу про відкриття провадження надіслано відповідачу пізніше 17 години, ухвала вважається врученою відповідачу 03.10.2025, з огляду на що відповідач мав подати відзиву у строк до 20.10.2025 (з урахуванням приписів ч. 4 ст. 116 ГПК України).

Відповідач подав відзив 20.10.2025, тобто в межах встановлених судом строків, а тому відсутні підстави для залишення відзиву без розгляду.

У підготовчому засіданні 23.10.2025 суд постановив протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 18.11.2025 та відкладення розгляду клопотання відповідача про витребування доказів.

03.11.2025 через систему "Електронний суд" від позивача надійшла відповідь на відзив.

10.11.2025 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

13.11.2025 через систему "Електронний суд" від позивача надійшла заява про відмову від надання відповідей на запитання, поставлені в порядку ст. 90 ГПК України.

Також 13.11.2025 через систему "Електронний суд" від позивача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, яке задоволено ухвалою суду від 14.11.2025.

17.11.2025 через систему "Електронний суд" від позивача надійшла заява про долучення до матеріалів справи детального розрахунку сум.

18.11.2025 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання.

У підготовчому засіданні 18.11.2025 суд постановив протокольну ухвалу про: долучення до матеріалів справи заяви позивача про долучення до матеріалів справи детального розрахунку суми заборгованості за договором страхування; відповіді на відзив; заперечень на відповідь на відзив; відкладення розгляду клопотання відповідача про витребування доказів; задоволення клопотання представника відповідача про відкладення підготовчого засідання; продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та відкладення підготовчого засідання на 11.12.2025.

08.12.2025 через систему "Електронний суд" від позивача надійшли пояснення щодо недоцільності призначення у справі судової експертизи, пояснення щодо пунктів 17.12 та 17.12.1 договору.

11.12.2025 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшли письмові пояснення по справі, письмові пояснення на заперечення позивача проти клопотання про витребування доказів, клопотання про призначення у справі судової експертизи.

У підготовчому засіданні 11.12.2025 суд постановив протокольну ухвалу про відмову у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів, з огляду на таке.

Так, у клопотанні про витребування доказів відповідач просить постановити ухвалу, якою витребувати у Відділу поліції № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області належним чином завірені копії всіх матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000537 від 25.02.2019.

В обґрунтування зазначеного клопотання відповідач зазначає, що відповідно до п. 18.1.11 договору, страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування, якщо збитки виникли внаслідок грубої необережності страхувальника (вигодонабувача), його представників або довірених осіб. Відповідач неодноразово повідомляв про необхідність сприяння позивачем у наданні відповідачу можливості ознайомитись з матеріалами кримінального провадження №0000537 або надати копії, проте позивач таких вимог не виконав.

Представник відповідача, адвокат Шишлов О.Є. 13.10.2025 звернувся з адвокатським запитом до Відділу поліції № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області в якому просив надати копії матеріалів кримінального провадження, однак матеріали надані не були.

За доводами відповідача, копії матеріалів кримінального провадження мають доказове значення у цій справі.

За приписами ч.1 ст.81 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Частинами 2, 3 ст.81 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; 5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Суд зазначає, що в порушення приписів ст. 81 ГПК України, відповідачем не конкретизовано, які саме докази з кримінального провадження останній просить витребувати, що саме містять такі докази, та яке значення має дослідження таких доказів для розгляду цієї справи.

Крім того, суд враховує, що відповідач не стверджує, а припускає, що копії матеріалів кримінального провадження можуть підтвердити наявність грубої необережності страхувальника.

Також, суд зазначає, що відповідачем не доведено, що він не міг отримати вказані докази самостійно, оскільки, по-перше, позивач не є тим суб`єктом, який міг надати відповідачу копії матеріалів виконавчого провадження; по-друге, відповідач звернувся до Відділу поліції № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області з адвокатським запитом в порядку ст. 24 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", а не в порядку встановленому кримінальним процесуальним законом.

Кім того, відповідно приписів ст. 103 Закону України "Про страхування" у разі необхідності страховик, об`єднання страховиків або уповноважені ними особи направляють запити про надання відомостей щодо події, що має ознаки страхового випадку, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, закладів охорони здоров`я, юридичних осіб, які володіють інформацією про обставини події, що має ознаки страхового випадку, а також можуть самостійно або із залученням у встановленому законодавством порядку інших осіб з`ясовувати причини, наслідки та обставини події, що має ознаки страхового випадку.

В той же час, відповідач, як страховик, не надав доказів звернення до правоохоронних органів щодо отримання відомостей, пов`язаних із страховим випадком.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів.

У підготовчому засіданні 11.12.2025 суд постановив протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 15.01.2026.

14.01.2026 через систему "Електронний суд" від позивача надійшли пояснення щодо способу визначення вартості об`єктів страхування.

15.01.2026 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшли відомості та документи на виконання вимог суду.

Також 15.01.2026 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшло клопотання про витребування доказів.

У підготовчому засіданні 15.01.2026 суд постановив протокольну ухвалу про оголошення перерви у підготовчому засіданні до 21.01.2026.

20.01.2026 через систему "Електронний суд" від позивача надійшли заперечення на клопотання відповідача про витребування доказів.

У підготовчому засіданні 21.01.2026, заслухавши пояснення представників сторін, суд постановив протокольну ухвалу про відмову у задоволенні клопотання відповідача про призначення експертизи, з огляду на таке.

У клопотанні заявник просить призначити комплексну судову оціночно-будівельну та будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставити питання:

- який розмір витрат на відновлення (з урахуванням зносу на матеріали і запасні частини) пошкоджених в результаті пожежі, що сталася 24.02.2019, станом на дату пожежі, будівлі, приміщення, споруди за адресою: вул. Зіньківська, 6Р в м. Полтава, територія автостанції?

- який розмір витрат на відновлення (з урахуванням зносу на матеріали і запасні частини) пошкоджених в результаті пожежі, що сталася 24.02.2019, станом на дату пожежі, будівлі, приміщення, споруди за адресою: вул. Зіньківська, 6Л, м. Полтава, територія торгівельного центру?

- яка дійсна вартість будівель, приміщень, споруд (з оздобленням), що знаходяться за адресою: - м. Полтава, вул. Зіньківська, 6л (торгівельний центр); - м. Полтава, вул. Зіньківська, 6р (автостанція) на дату настання випадку (пожежі), а саме 24.02.2019?

Необхідність призначення експертизи у справі, що розглядається, обґрунтована тим, що в матеріалах справи наявні різні висновки, подані сторонами, які виконані різними експертними та оціночними організаціями, з різним баченням вартості відновлювального ремонту, розміру збитку та вартості застрахованих об`єктів на момент укладення договору та події, і сторони наполягають на правильності саме результатів наданого нею висновку, тобто наявні сумніви у їх правильності.

Позивач в підготовчому засіданні зазначив, що погоджується з вартістю відновлювального ремонту, що зазначена у висновку, наданому відповідачем, з жодними іншими висновками відповідача позивач не погоджується.

Відповідно до ч.1 ст.99 Господарського процесуального кодексу України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. Водночас, експертиза призначається для з`ясування питань, що потребують спеціальних знань.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Дульський проти України" зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.07.2021 у справі № 902/834/20, від 13.08.2021 у справі № 917/1196/19, від 30.09.2021 у справі № 927/110/18, від 23.12.2021 у справі № 5015/45/11(914/1919/20) та від 22.03.2023 у справі № 904/7603/21.

Слід відзначити, що порядок встановлення фактичних обставин кожної конкретної справи не є типовим та залежить в першу чергу від позиції сторін спору, а також доводів і доказів, якими вони обґрунтовують свою позицію. Всі юридично значущі факти, які складають предмет доказування, визначають фактичний склад у справі, що формується, виходячи з підстав вимог і заперечень сторін та норм матеріального права. Підстави вимог і заперечення осіб, які беруть участь у справі, конкретизують предмет доказування, який може змінюватися в процесі її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд враховує, що позивач погодився із вартістю відновлювального ремонту з урахуванням зносу, що вказана у висновку експерта, який наданий відповідачем, а тому відсутня необхідність у призначенні експертизи в цій частині. Щодо питання визначення дійсної вартості будівель, приміщень, споруд (з оздобленням), що знаходяться за адресою м. Полтава, вул. Зіньківська, 6л (торгівельний центр); - м. Полтава, вул. Зіньківська, 6р (автостанція), то суд зазначає, що із вказаного питання відсутні сперечливі висновки, надані сторонами, оскільки позивач свого висновку щодо дійсної вартості будівель не подавав, а висновки, надані відповідачем з цього питання не викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності.

Враховуючи вищевикладене, а також з огляду на наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що про відсутність підстав для призначення у справі судової експертизи.

Також розглянувши у підготовчому засіданні 21.01.2026 клопотання відповідача про витребування доказів, подане 15.01.2026, суд постановив протокольну ухвалу про залишення його без задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ч. 3 ст. 80 ГПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Представник відповідача у підготовчому засіданні просив врахувати поважність причин, з яких відповідач подав клопотання з пропуском строків, зокрема, зазначав, що судом було відмовлено у задоволенні клопотання про витребування доказів, яке подавалось разом з відзивом.

Однак, суд зазначає, що озвучені відповідачем причини неможливості подання клопотання у встановлені законом строки, не об`єктивними обставинами, а є обставинами суб`єктивного характеру та залежали виключно від дій відповідача. При цьому, відповідач обґрунтованого клопотання про поновлення строку для подання клопотання про витребування доказів не заявив.

Враховуючи, що відповідач подав клопотання про витребування доказу з пропуском встановленого строку, клопотання про поновлення строку не подав, суд дійшов висновку про залишення такого клопотання без задоволення на підставі ч. 1 ст. 81 ГПК України.

Також у підготовчому засіданні 21.01.2026 представник відповідача заявив усне клопотання про виклик експерта у судове засідання, у задоволені якого судом відмовлено у зв`язку з його необґрунтованістю та відсутністю необхідності в роз`ясненні висновку, про що суд постановив протокольну ухвалу.

У підготовчому засіданні 21.01.2026 суд постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 05.02.2026.

23.01.2026 через систему "Електронний суд" від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

У судовому засіданні 05.02.2026 суд постановив протокольну ухвалу про долучення до матеріалів справи документів позивача, поданих 23.01.2026 та оголосив перерву у судовому засіданні з розгляду справи по суті на 11.02.2026.

11.02.2026 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшло клопотання про відкладення судового засідання.

У судовому засіданні 11.02.2026 суд постановив протокольну ухвалу без оформлення окремого документа про задоволення клопотання відповідача про відкладення судового засідання та відкладення судового засідання з розгляду справи по суті на 19.02.2026.

У судовому засіданні 19.02.2026 представник позивача підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив.

У судовому засіданні 19.02.2026 суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оголосив про перехід до стадії ухвалення рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні.

У порядку ст.240 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні 19.02.2026 судом проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між сторонами був укладений договір добровільного страхування майна № 0265ип8с від 11.04.2018.

24.02.2019 на двох застрахованих об`єктах стався страховий випадок, що стало підставою для звернення позивача до відповідача із заявою про здійснення страхового відшкодування.

Відповідачем на підставі п. 17.18.3 договору було прийнято рішення про продовження строків складання страхового акту, однак оскільки правоохоронними органами 13.04.2021 завершене досудове розслідування, з 14.04.2021 у відповідача виник обов`язок в межах 10-денного строку скласти страховий акт.

На виконання умов договору позивачем були надані усі необхідні документи для виплати страхового відшкодування.

Відповідач рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування не прийняв, однак здійснив розрахунок страхового відшкодування, відповідно до якого неправильно визначив розмір застосовної франшизи, а також неправомірно застосував коефіцієнти пониження (пропорційності).

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначає, що у відповідача наявний обов`язок з виплати позивачу страхового відшкодування на суму 5917573,84 грн. Крім того, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу витрати на усунення наслідків настання страхового випадку, розмір яких становить 35565,82 грн.

У зв`язку з простроченням виконання відповідачем грошового зобов`язання позивачем нараховані 789728,83 грн 3% річних, 3921187,94 грн інфляційних втрат та 472826,08 грн пені.

У відповіді на відзив позивач не погоджується з доводами, викладеними у відзиві, та зазначає таке:

- відповідач посилається на положення договору, яке визначає, що страховик може відмовити у виплаті страхового відшкодування, якщо до настання страхового випадку призвела груба необережність страхувальника, однак відповідач не може надати належні та допустимі доказати, що така груба необережність з боку позивача мала місце;

- страховик не є органом, уповноваженим встановлювати наявність або відсутність у діях страхувальника ознак грубої необережності чи причинного зв`язку між діями страхувальника та настанням страхового випадку;

- не ознайомлення відповідача з матеріалами кримінального провадження не має значення, оскільки договором не передбачено, що для виплати страхового відшкодування страховик має бути впевнений у відсутності вини страхувальника у настанні страхового випадку, навпаки, страховик є обмеженим у часі щодо складання страхового акту та виплати страхового відшкодування;

- у випадку застосування франшизи у розмірі 2 123 705, 25 гривень до окремих об`єктів страхування, нівелюється імперативне положення договору, викладене у Додатку №2 до договору, яке встановлює розмір застосовної франшизи на рівні 5 % від страхової суми;

- на дату укладання договору страхова сума була встановлена у розмірі дійсної вартості майна на дату укладання договору, зазначену позивачем та підстави для застосування коефіцієнтів пониження відсутні. Відповідно відсутня і необхідність у визначенні страхової суми на дату настання страхового випадку, оскільки відхилення страхової суми на дату укладення договору від дійсної вартості застрахованого майна на дату укладення договору відсутнє;

- оригінал листа вигодонабувача не визначений як документ, який позивач має надати для виплати страхового відшкодування згідно з Розділом 16 договору, більше того ПАТ «ПУМБ» направив оригінал зазначеного листа відповідачу у жовтні 2019 року.

Позиція відповідача.

Відповідач проти позову заперечив, посилаючись на такі обставини:

- з метою визначення розміру завданих позивачу внаслідок настання події збитків, листом за вих. № 1884/12цв від 28.02.2019 відповідач звернувся до судового експерта Лиценко М.В. з проханням провести експертне будівельно-технічне дослідження пошкоджених об`єктів, за результатами якого отримав висновок щодо розміру шкоди та дійсної вартості спірних будівель на дату укладення договору страхування;

- за результатом аналізу наявних в справі документів та отриманого висновку експерта №01.04.19 від 04.04.2019 було встановлено, що страхові суми по кожному з пошкоджених внаслідок заявленої події об`єктів, встановлені в додатку до Додаткової угоди № 1.1. від 05.09.2018 до договору, становлять певну частку дійсної вартості об`єктів, що є підставою для застосування приписів п. 17.12 договору;

- відповідачем складено розрахунок страхового відшкодування, відповідно до якого можливий розмір страхового відшкодування, склав 1 539 078,19 грн;

- відповідач прийняв рішення відстрочити складання страхового акту до закінчення досудового розслідування або судового провадження, про що листом за вих. № 4635/18цв від 29.05.2019 було повідомлено позивача;

- в подальшому на підставі результатів висновку 221/08.20, який було замовлено з урахуванням рекомендацій НБУ, відповідачем керуючись умовами договору, було складено розрахунок страхового відшкодування, відповідно до якого можливий розмір страхового відшкодування, складає: 1 370 404,84 грн;

- 27.05.2021 відповідач отримав від позивача лист від 19.05.2021, відповідно до якого було надано копію постанови від 13.04.2021 про закриття кримінального провадження;

- в подальшому відповідач неодноразово листами повідомляв позивача про необхідність: 1) погодження суми страхового відшкодування що підлягає виплаті; 2) отримання страховиком від позивача оригіналів документів та інформації, які ідентифікують отримувача страхового відшкодування, відповідно до вимог Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення»; 3) отримання страховиком оригіналу листа вигодонабувача щодо отримувача виплати страхового відшкодування; 4) отримання страховиком від страхувальника оригіналу заяви про виплату страхового відшкодування із зазначенням реквізитів для виплати згідно листа вигодонабувача за договором; 5) сприяння страховику в ознайомленні з матеріалами вищезазначеного кримінального провадження, шляхом надання відповідної довіреності на представників відповідача на представництво в кримінальному провадженні; 6) отримання страховиком від страхувальника копії документів, які містяться в матеріалах кримінального провадження;

- 25.08.2022 позивач, у відповідь на листи відповідача не погодився із вимогами направлених листів, тобто по суті відмовився надавати будь-які документи та висловив незгоду із розрахунком суми страхового відшкодування;

- 08.12.2022 позивач надав відповідачу частину запитуваних раніше документів;

- 06.03.2023 від вигодонабувача (АТ «ПУМБ») було отримано лист вих. № КНО-58.1.4/51 від 22.02.2023;

- неприйняття рішення відповідачем щодо виплати страхового відшкодування зумовлено виключно діями та бездіяльністю позивача;

- сторонами в укладеному договір було погоджено, що франшиза по кожному та будь-якому страховому випадку становить 2 123 705,25 грн, а тому саме вказану суму франшизи слід застосовувати при розрахунку суми страхового відшкодування;

- на підставі умов укладеного договору та результатів висновку експерта № 221/08.20 за результатами проведення експертного оціночно-будівельного дослідження від 26.08.2020 підтверджено обставини, що є підставою для застосування страховиком пропорційної системи відповідальності, а тому твердження позивача, що відповідач неправомірно застосував коефіцієнт пропорційності є не обґрунтованими та безпідставними;

- вимоги про стягнення 3% річних, інфляційних втрат та пені задоволенню не підлягають, оскільки відповідачем рішення в порядку та строки, передбачені договором, не прийнято саме через дії та бездіяльність позивача, отже відсутнє невиконання зобов`язання з боку відповідача, а тому строк для прийняття рішення, а тим паче строк для початку перебігу строку порушення виконання грошового зобов`язання не настав, в зв`язку з не отриманням відповідачем : погодження суми страхового відшкодування що підлягає виплаті; отримання страховиком від позивача оригіналів документів та інформації, які ідентифікують отримувача страхового відшкодування, відповідно до вимог Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення»; отримання страховиком від страхувальника оригіналу заяви про виплату страхового відшкодування із зазначенням реквізитів для виплати згідно листа вигодонабувача за Договором; сприяння страховику в ознайомленні з матеріалами вищезазначеного кримінального провадження, шляхом надання відповідної довіреності на представників відповідача на представництво в кримінальному провадженні; отримання страховиком від страхувальника копії документів, які містяться в матеріалах вищезазначеного кримінального провадження;

- в свою чергу, якщо суд визнає обґрунтованими вимоги позивача про те, що відповідач зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування незважаючи на ненадання позивачем запитуваних документів та не вжиття відповідних дій, та в зв`язку з цим про наявність прострочення виконання грошового зобов`язання, то період нарахування прострочення має розпочинатися з 11-го робочого дня, після отримання відповідачем оригіналу листа вигодонабувача (АТ «ПУМБ»), а саме вих. № КНО-58.1.4/51 від 22.02.2023.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач, крім іншого, зазначає, що відповідач не мав можливості ознайомитися зі всіма матеріалами кримінального провадження №0000537 від 25.02.2019 через дії та бездіяльність позивача, що дає підстави вважати, що позивач намагається приховати від відповідача реальні причини виникнення пожежі та пошкодження його майна.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

11.04.2018 між Спільним українсько-білоруським підприємством "УКРТЕХНОСИНТЕЗ" (назву якого змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРТЕХНОСИНТЕЗ") (страхувальник) та Акціонерним товариством "Страхова компанія "АХА Страхування" (назву якого змінено на Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АРКС") (страховик) укладено договір добровільного страхування майна підприємств та підприємців № 0265ип8с від 11.04.2018 (далі - договір) предметом якого є майнові інтереси страхувальника (вигодонабувача), що не суперечать закону та пов`язані з володінням, користуванням, розпорядженням застрахованим майном, вказаним в п. 5.1 договору (далі - майно/застраховане майно/ застрахований об`єкт).

Згідно з п. 5 договору застраховані об`єкти, страхова сума (ліміт відповідальності), франшиза (безумовна), страховий тариф погоджені згідно Додатку № 2 до договору.

В подальшому між сторонами укладені додаткова угода № 1 від 20.08.2018 та додаткова угода № 1.1 від 05.09.2018.

Відповідно до додаткової угоди № 1.1 від 05.09.2018 сторони погодили, що застраховані об`єкти, страхова сума (ліміт відповідальності), франшиза (безумовна) визначаються згідно додатку до додаткової угоди № 1.1.

Відповідно до додатку до додаткової угоди № 1.1 були застраховані такі об`єкти нерухомості (Будівлі, приміщення, споруди (з оздобленням)):

1) Громадська будівля, Автостанція; площа 959,5 кв.м; адреса: м. Полтава, вул. Зіньківська, 6р; страхова сума - 3 859 508,00 грн;

2) Громадська будівля, Торгівельний центр; площа 2 459,60 кв.м; адреса: м. Полтава, вул. Зіньківська, 6л; страхова сума - 10 949 759,00 грн;

3) Нежитлове приміщення; площа 1 378,1 кв.м; адреса: м. Київ, вул. Ушинського, 40, 14-й поверх, літера "Т"; страхова сума - 7 220 095,00 грн;

4) Нежитлове приміщення; площа 1 527,9 кв.м; адреса: м. Київ, вул. Ушинського, 40, 14-й поверх, літера "Т"; страхова сума - 9 644 570,00 грн;

5) Нежитлове приміщення; площа 1 514,2 кв.м; адреса: м. Київ, вул. Ушинського, 40, 14-й поверх, літера "Т"; страхова сума - 10 800 173,00 грн.

Загальна страхова сума склала 42 474 105, 00 грн, франшиза (безумовна) 2 123 705,25 грн., що становить 5% від страхової суми.

Вигодонабувачем за договором визначено ПАТ ''ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК'.

Згідно з п. 13.1.1 договору за цим договором страховими ризиками визнаються втрата (загибель) або пошкодження застрахованого майна в результаті, зокрема, пожежі - вогню, що виник поза спеціально призначеним для його розведення і підтримки місцем, або вийшов за його межі і здатний поширюватися спонтанно та довільно. Пожежа внаслідок протиправних дій третіх осіб (підпаду) є стразовим випадком. Страховик також відшкодовує збитки що виникли внаслідок впливу на застраховане майно продуктів горіння (диму, сажі, кіптяви), гарячих газів високої температури (за умови, що такий вплив є наслідком пожежі) і заходів пожежогасіння, застосованих з метою гасіння або запобігання подальшому поширенню вогню.

Відповідно до пунктів 14.1.5, 14.1.6 договору страховик має право здійснити огляд пошкодженого майна, провести власне розслідування для з`ясування причин та розміру збитку; самостійно з`ясовувати обставини та причини настання страхового випадку.

Згідно з п. 14.2.3 договору страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування в порядку та в строк, передбачені розділом 17 договору.

У п. 14.3.2, 14.3.7 сторонами погоджено, що страхувальник має право при настанні страхового випадку отримати страхове відшкодування в порядку та в строк, передбачені договором; у разі, якщо страхувальник не згодний з встановленим страховиком розміром збитків, завданих внаслідок страхової події, за свій рахунок залучити експерта для проведення незалежної експертизи.

Відповідно до п. 14.4.10 страхувальник зобов`язаний сприяти страховику (його представникам) у визначенні обставин настання страхової події та розміру збитку, включаючи, але не обмежуючись, наданням відповідних документів обліку, забезпеченням доступу в приміщення страхувальника, доступу до облікових баз даних, фінансової звітності тощо.

У пункті 16 договору сторони погодили перелік документів які підтверджують настання страхового випадку та розмір збитку, які страхувальник (вигодонабувач) зобов`язані надати страховику для отримання страхового відшкодування.

Згідно з п. 17.1 договору страхове відшкодування сплачується страхувальнику (вигодонабувачу) тільки після того, як повністю будуть встановлені причини та розмір збитків. Страхувальник зобов`язаний надати страховику усі необхідні документи, що підтверджують причини та розмір збитків, перелік яких наведено в Розділі 16 договору. Ненедання таких документів (в тому числі з причин їх знищення внаслідок страхового випадку) дає страховику право відмовити у виплаті відшкодування як в цілому, так і в частині збитку, не підтвердженій такими документами.

Розмір збитків визначається страховиком або уповноваженою ним особою шляхом проведення експертизи і складання Кошторису збитків. Кожна із сторін має право на проведення незалежної експертизи. Незалежна експертиза проводиться за рахунок сторони, яка вимагала її проведення. Якщо незалежна експертиза визнала випадок нестраховим, витрати на її проведення несе страхувальник (п. 17.2 договору).

Відповідно до п. 17.3 договору рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування приймається страховиком протягом 10 (десяти) робочих днів після отримання заяви про настання події, ще має ознаки страхового випадку, і всіх необхідних документів, що підтверджують факт настання страхового випадку, та оформляється страховим актом, який кваліфікує подію як страховий (нестраховий) випадок, та в якому зафіксований розмір завданих збитків і сума страхового відшкодування. Вказаний строк може збільшуватися відповідно до п 17.18 цього договору.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, 24.02.2019 на застрахованих об`єктах, а саме громадська будівля Автостанції, що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Зіньківська, 6р та громадська будівля Торгівельного центру, що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Зіньківська, 6л сталась пожежа.

26.02.2019 позивач звернувся до відповідача із повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

У вказаній заяві позивачем повідомлено, що причина пожежі невідома, про пожежу повідомлені компетентні органи. Також у вказаній заві повідомлені реквізити для виплати страхового відшкодування.

25.02.2019 відповідачем складено Акт огляду застрахованого об`єкту.

25.02.2019 для з`ясовування причин та обставин заявленого випадку, отримання інформації та документів, відповідачем направлено запити до страхувальника, Головного управління ДСНС України у Полтавській області, Головного управління Національної поліції у Полтавській області, а також лист вигодонабувачу.

Листом від 13.03.2019 Головне управління Національної поліції у Полтавській області повідомило, що триває досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000537 від 25.09.2019.

Головне управління ДСНС України в Полтавській області на запит відповідача направило Акт про пожежу, Звіт про причину виникнення пожежі, Картку обліку пожежі.

04.04.2019 судовим експертом Лиценко М.В. складено висновок експерта за результатами проведення експертного комплексного оціночно-будівельного та будівельно-технічного дослідження № 01.04.2019, відповідно до якого визначено розмір шкоди завданої спірним об`єктам страхування та дійсну вартість будівель на дату укладення договору.

На підставі висновку експерта від 04.09.2019 відповідачем здійснено розрахунок страхового відшкодування на суму 1539078,19 грн.

Листами від 11.04.2019 відповідач повідомив страхувальника та вигодонабувача про необхідність надання опитувальника та копій документів на виконання вимог ст. 9 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення". Крім того, відповідач повідомив вигодонабувача, що сума страхового відшкодування, що підлягає виплаті за вирахуваням безумовної франшизи становить 1578465,95 грн.

Листом від 03.05.2019 позивач повідомив відповідача про незгоду із сумою страхового відшкодування.

Листом від 20.02.2019 вих № 02/09-004388 позивач направив відповідачу копію висновку експерта № 54 від 08.05.2019, що складений Полтавським НДЕКЦ МВС України в межах кримінального провадження №0000537.

Відповідач, керуючись п. 17.18 договору, прийняв рішення про відстрочення складання страхового акту до закінчення досудового розслідування або судового провадження, про що позивача повідомлено листом від 29.05.2018 за вих. № 4635/18цв.

Листом від 15.07.2019 вих № 02/09-005675 позивач направив відповідачу опитувальник та інші документи, запитувані відповідачем у листі від 11.04.2019.

Листом від 23.08.2019 вих № 7998/12цв відповідач повідомив позивача про необхідність сприяти страховику в ознайомленні з матеріалами кримінального провадження шляхом надання відповідної довіреності на представників відповідача на представництво в кримінальному провадженні, а також повідомив, що рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування буде прийнято страховиком після закінчення досудового розслідування.

Вигодонабувач листом від 09.10.2016 вих № КНО-58.1.4./144, у відповідь на лист відповідача від 04.10.2019 повідомив, що отримувачем страхового відшкодування в сумі 1539078,19 грн призначений страхувальник - СУБП ''Укртехносинтез'' у формі ТОВ.

19.12.2019 відповідач отримав від позивача лист від 18.12.2019, до якого додано копію Висновку експертного економічного дослідження від 06.09.2019, складеного ТОВ "Полтавське бюро судово-економічної експертизи та аудиту".

Листом від 27.12.2019 вих № 11370/12цв відповідач повідомив позивача, що наданий висновок експертного економічного дослідження від 06.09.2019 було проведено без урахування умов договору, а тому він не може бути прийнятий до уваги. Також відповідач повторно повідомив про необхідність надання довіреності на представництво в кримінальному провадженні.

08.07.2020 позивач звернувся до Національного банку України зі скаргою.

За результатами розгляду скарги Національний банк України повідомив позивача, що враховуючи той факт, що страховиком рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування не прийнято, рекомендовано додатково звернутися до страховика з метою перегляду розрахунку можливого страхового відшкодування.

Листом від 19.05.2021, який отриманий відповідачем 27.05.2021, позивач повідомив про завершення кримінального провадження, надав копію постанови про закриття кримінального провадження № 0000537 від 25.09.2019 та просив продовжити розгляд страхової справи.

Відповідно до постанови від 13.04.2021 про закриття кримінального провадження слідчим Полтавського районного управління поліції відділу № 1 постановлено закрити кримінальне провадження № 0000537 від 25.09.2019 відкрите за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 270 КК України за абз.14 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Листами від 04.06.2021, 11.01.2022 відповідач повідомив позивача про необхідність:

1) погодження суми страхового відшкодування що підлягає виплаті;

2) отримання страховиком від СУБП ''Укртехносинтез'' у формі ТОВ оригіналів документів та інформації, які ідентифікують отримувача страхового відшкодування, відповідно до вимог Закону України ''Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення'';

3) отримання страховиком оригіналу листа вигодонабувача щодо отримувача виплати страхового відшкодування;

4) отримання страховиком від страхувальника оригіналу заяви про виплату страхового відшкодування із зазначенням реквізитів для виплати згідно листа вигодонабувача за Договором;

5) сприяння страховику в ознайомленні з матеріалами вищезазначеного кримінального провадження, шляхом надання відповідної довіреності на представників АТ ''СК ''АРКС'' на представництво в кримінальному провадженні;

6) отримання страховиком від страхувальника копії документів, які містяться в матеріалах вищезазначеного кримінального провадження, та на які слідчим ВП № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області здійснюється посилання в постанові від 13.04.2021 про закриття кримінального провадження, зокрема, але не виключно: протоколи допитів свідків, висновків експертів судової комплексно комісійної пожежно-технічної та електротехнічної експертизи Харківського ХНДІСЕ ім. засл. проф. Бокаріуса М.С. у м. Харкові, висновків будівельно-технічної експертизи експертів ПП «Центру незалежної експертизи та оцінки» та ін.

Листом від 22.08.2022 позивач не погодився із вимогами відповідача, що зазначені в листах від 04.06.2021, 11.01.2022 та просив здійснити страхове відшкодування.

Листом від 08.12.202 позивач надав відповідачу схематичне зображення структури власності, заповнену анкету-опитувальник та зазначив, що всі оригінали документів від вигодонабувача були надані ще у 2019 році.

Відповідач листом від 04.01.2023 повідомив, що у зв`язку з регулярними змінами вимог до документів, які ідентифікують отримувача страхового відшкодування, відповідно до вимог Закону України ''Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення'', з метою оптимазації процесу надання страховику документів, необхідне надання документів та інформації згідно п. 1), 3), 4), 5), 6) (аналогічні пункти зазхачені в листах від 04.06.2021, 11.01.2022.

06.03.2023 відповідачем отримано лист від вигодонабувача, у якому останній повідомив, що у зв`язку з розірванням іпотечного договору 13.08.2018, відмовляється від стразового відшкодування та не заперечує проти виплати на рахунок позивача, що визначений ним на власний розсуд.

Станом на час звернення з позовом та вирішення справи по суті рішення про виплату чи відмову у виплаті стразового відшкодування не прийнято.

Позивач зазначає, що в повній мірі виконав умови договору та надав всі документи, необхідні для здійснення страхового відшкодування та передбачені розділом 16 Договором.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач зазначає, що відповідачем не виконано свій обов`язок з виплати страхового відшкодування, а тому просить стягнути в судовому порядку 5953139,66 страхового відшкодування (з яких 35565,82 грн витрати на усунення наслідків настання страхового випадку), а також 789728,83 грн 3% річних, 3921187,94 грн інфляційних втрат та 472826,08 грн пені.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст.8 Закону "Про страхування" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання; страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Статтею 990 Цивільного кодексу України передбачено умови та порядок здійснення страхової виплати. Так, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Як встановлено судом вище, відповідно до укладеного між сторонами договору. страховим ризиком є пожежі. Отже, пошкодження застрахованих об`єктів в результаті пожежі відноситься до страхових випадків за договором.

Враховуючи, що спір у даній справі стосується, наявності правових підстав для виплати страхового відшкодування внаслідок пожежі, яка відбулась 24.09.2019, обов`язковому з`ясуванню підлягають обставини щодо:

1) настання страхового випадку;

2) наявності підстав для страхового відшкодування;

3) визначення розміру страхового відшкодування, що підлягає виплаті.

Щодо настання страхового випадку та наявності підстав для сплати страхового відшкодування.

В укладеному договорі сторони погодили, що страховий випадок - це передбачена договором страхування подія, що відбулась під час дії договору страхування і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування.

Як вбачається з матеріалів справи та встановив суд вище, 24.02.2019 у громадській будівлі (торгівельний центр) за адресою м. Полтава, вул. Зіньківська, 6л виникла пожежа, внаслідок якої пошкоджено також громадську будівлю (автостанцію) за адресою м. Полтава, вул. Зіньківська, 6р.

Дані обставини підтверджуються Актом про пожежу, Звітом про причину виникнення пожежі, у якому зазначено, що встановити причину пожежі не вдалося, Карткою обліку пожежі.

За фактом пожежі, що відбулась 24.02.2019 відкрито кримінальне провадження №0000537 за ознаками ч. 2 ст. 270 КК України (порушення встановлених законодавством вимог пожежної або техногенної безпеки, що спричинило загибель людей, майнову шкоду в особливо великому розмірі або інші тяжкі наслідки).

Відповідно до висновку експерта № 54 від 08.05.2019, що складений Полтавським НДЕКЦ МВС України в межах кримінального провадження №0000537, причиною виникнення пожежі послугували теплові прояви аварійних режимів електрообладнання.

В подальшому, як встановив суд вище, кримінальне провадження №0000537 закрито на підставі бз.14 ч. 1 ст. 284 КПК України (слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані закрити кримінальне провадження також у разі, коли строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру).

В той же час, зі змісту постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що 18.10.2019 було отримано висновок експертів за результатами проведення судової комплексно-комісійної пожежо-технічної та електротехнічної експертизи, що виконаний Харківським ХНДІСЕ імені заслуженого професора Бокаріуса М.С. у м. Харкові, за результатами якого встановлено що:

1. Осередок пожежі знаходиться у внутрішньому просторі дальньої половини(від входу) гігісокартонної перегородки між магазином «ЄВА» та «Лідер взуття» будівлі Б-1, яка розташована за адресою: м. Полтава, вул. Зінківська 6Л. з подальшим поширенням полум`я на поруч розміщенні горючі матеріали за рахунок теплового випромінювання та вихідних конвективних потоків.

2. Джерело запалювання, яке призвело до виникнення горіння в будівлі Б-І. яка розташована за адресою м. Полтава, вул. Зінківська 6Л. є наявний аварійний режим роботи електричної мережі у вигляді великих перехідних опорів контактних з`єднань.

3. Технічною причиною виникнення пожежі в будівлі Б-1, яка розташована за адресою: м. Полтава, вул. Зінківська 6Л є займання ізоляції електричних проводів у внутрішньому просторі дальньої половини (від входу) гіпсокартонової перегородки між магазинами «ЄВА» та «Лідер взуття» під впливом теплового імпульсу наявного аварійного режиму роботи електричної мережі у вигляді великого перехідного опору.

Відповідач не заперечив факту пошкодження застрахованого майна внаслідок виникнення пожежі, однак зазначив, що внаслідок дій та бездіяльності позивача, що виявилась у ненадання відповідної довіреності на представників відповідача на представництво в кримінальному провадженні та неотриманні страховиком від страхувальника копій документів, які містяться в матеріалах кримінального провадження; зважаючи на п. 18.1.11 договору, був позбавлений можливості прийняти обґрунтоване рішення по спірній страховій справі.

Так, положення п. 18.1.11 договору передбачають, що страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування, якщо збитки виникли внаслідок грубої необережності страхувальника (вигодонабувача), його представників або довірених осіб.

При цьому, сторони погодили, що груба необережність - вчинення дій, прямо заборонених чинним законодавством (законами, правилами, інструкціями тощо) та/або утримання від вчинення дій (бездіяльність), обов`язок виконання яких прямо передбачений чинним законодавством, якщо особа, яка вчиняє зазначені дії (бездіяльність), передбачала можливість настання страхового випадку, але легковажно розраховувала на його відвернення, або, якщо особа не передбачала можливості настання страхового випадку, хоча повинна була і могла його передбачити.

Суд зазначає, що враховуючи визначення сторонами поняття грубої необережності, наявності факту відкриття кримінального провадження за ч. 2 ст. 270 КК України, та подальшого його закриття і неповідомлення жодній особі про підозру, враховуючи висновки судових експертиз, здійснені в межах кримінального провадження щодо причин пожежі, у відповідача були відсутні правові підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування на підставі п. 18.1.11 договору, оскільки наявність грубої необережності не встановлена компетентними органами та не підтверджена матеріалами справи.

При цьому, щодо вимог відповідача до позивача про видачу довіреності на представництво в межах кримінального провадження та вимогу про надання документів з кримінального провадження, то суд вважає такі вимоги відповідача, як страховика, безпідставними, з огляду на таке.

Згідно ч. 3 ст. 244 Цивільного кодексу України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Довіреності належать до добровільного представництва із фідуціарним характером.

Видача довіреності є правом, а не обов`язком будь-якої особи.

Суд зазначає, що умовами спірного договору не передбачено обов`язку позивача видавати довіреність відповідачу на представництво.

Такий обов`язок для позивача не встановлений і чинним законодавством України.

Відповідно до частин першої та другої статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Встановлення відповідачем позивачу щодо видачі довіреності на суперечить вимогам статті 14 Цивільного кодексу України, згідно з якою особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Щодо вимоги відповідача до позивача про надання документів з кримінального провадження, то суд зазначає, що позивачем надані відповідачу отримані ним висновки експертиз та постанову про закриття кримінального провадження. Щодо протоколів допитів, то позивач не є володільцем таких документів.

Більше того, ч. 1 ст. 222 КПК України встановлено, що відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з письмового дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим.

В той же час, суд зазначає, що відповідно до ст. 25 Закону України "Про страхування" (в редакції, чинній на момент настання страхового випадку та на момент закриття кримінального провадження) у разі необхідності страховик або Моторне (транспортне) страхове бюро можуть робити запити про відомості, пов`язані із страховим випадком, до правоохоронних органів, банків, медичних закладів та інших підприємств, установ і організацій, що володіють інформацією про обставини страхового випадку, а також можуть самостійно з`ясовувати причини та обставини страхового випадку.

Підприємства, установи та організації зобов`язані надсилати відповіді страховикам та Моторному (транспортному) страховому бюро на запити про відомості, пов`язані із страховим випадком, у тому числі й дані, що є комерційною таємницею. При цьому страховик та Моторне (транспортне) страхове бюро несуть відповідальність за їх розголошення в будь-якій формі, за винятком випадків, передбачених законодавством України.

Отже, відповідач, як страховик, не був позбавлений права та можливості самостійно звернутись до Полтавського районного управління поліції щодо отримання необхідних документів.

Таке право надано позивачу також п. 14.1.3 договору.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, до моменту звернення позивача з позовом до суду відповідач жодного разу не звертався до Полтавського районного управління поліції щодо отримання відомостей, пов`язаних із страховим випадком.

Отже, на переконання суду, у даному випадку, неотримання відповідачем необхідних (на його думку) відомостей, пов`язаних із страховим випадком від правоохоронних органів, є наслідком бездіяльності самого відповідача.

Таким чином, неодноразові вимоги відповідача, викладені у листах до позивача, щодо надання довіреності та відомостей з кримінального провадження (зокрема, п. 5) 6) листів від 04.06.2021, 11.01.2022 , від 04.01.2023) є безпідставними.

Суд зазначає, що у пункті 16 договору сторони погодили перелік документів які підтверджують настання страхового випадку та розмір збитку, які страхувальник (вигодонабувач) зобов`язані надати страховику для отримання страхового відшкодування.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, посилається на неналежне виконання позивачем своїх зобов`язань щодо надання усіх необхідних документів, що підтверджують причини та розмір збитків, перелік яких наведено в Розділі 16 договору, зокрема:

1) погодження суми страхового відшкодування що підлягає виплаті;

2) отримання страховиком від СУБП ''Укртехносинтез'' у формі ТОВ оригіналів документів та інформації, які ідентифікують отримувача страхового відшкодування, відповідно до вимог Закону України ''Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення'';

3) отримання страховиком оригіналу листа вигодонабувача щодо отримувача виплати страхового відшкодування;

4) отримання страховиком від страхувальника оригіналу заяви про виплату страхового відшкодування із зазначенням реквізитів для виплати згідно листа вигодонабувача за Договором;

5) сприяння страховику в ознайомленні з матеріалами вищезазначеного кримінального провадження, шляхом надання відповідної довіреності на представників АТ ''СК ''АРКС'' на представництво в кримінальному провадженні;

6) отримання страховиком від страхувальника копії документів, які містяться в матеріалах вищезазначеного кримінального провадження, та на які слідчим ВП № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області здійснюється посилання в постанові від 13.04.2021 про закриття кримінального провадження, зокрема, але не виключно: протоколи допитів свідків, висновків експертів судової комплексно комісійної пожежно-технічної та електротехнічної експертизи Харківського ХНДІСЕ ім. засл. проф. Бокаріуса М.С. у м. Харкові, висновків будівельно-технічної експертизи експертів ПП «Центру незалежної експертизи та оцінки» та ін.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає доводи відповідача щодо невиконання позивачем умов п. 16 договору, безпідставними та необґрунтованими, з огляду на таке.

Обставини щодо необґрунтованості вимоги відповідача про надання документів, зазначених в п. 5), 6) встановлені судом вище.

Щодо вимоги, зазначеної в п. 1) листів про надання погодження суми страхового відшкодування що підлягає виплаті, то суд зазначає, що по-перше, таке погодження не передбачено розділом 16 договору, по-друге, позивач не зобов`язаний погоджуватись з розрахованою відповідачем сумою страхового відшкодування, по-третє, п. 14.3 7 встановлено право позивача у разі незгоди зі встановленим страховиком розміром збитків, ініціювати проведення незалежної експертизи.

Щодо вимоги, зазначеної в п. 2) листів, то суд зазначає, що виконання позивачем вказаної вимоги підтверджується матеріалами справи, зокрема, 18.07.2019 позивачем надіслано відповідачу лист від 15.07.2019 вих № 02/09-005675, до якого долучено опитувальник, копію виписки та копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, копію статуту позивача, копію паспорта та картки платника податків, виданих на ім`я директора позивач.

В подальшому на вимогу відповідача надано повторно опитувальник та структуру власності.

Вказане свідчить про виконання вимог відповідача.

Більше того, суд враховує, що вимоги, зазначені в п. 1) та 2) листів від 04.06.2021, 11.01.2022 , від 04.01.2023 не відносяться до документів, що підтверджують причини та розмір збитків, перелік яких наведено в Розділі 16 договору, не впливали на прийняття відповідачем рішення про виплату чи відмову у виплаті страхового відшкодування, їх ненадання, в силу погоджених умов договору, не мого бути підставою для прийняття рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування.

Щодо вимог, зазначених в п. 3) та 4) листів, то суд зазначає таке.

З матеріалів справи вбачається, що ще 24.10.2019 відвідач отримав лист вигодонабувача від 09.10.2016 вих № КНО-58.1.4./144, у якому останній повідомив, що отримувачем страхового відшкодування в сумі 1539078,19 грн призначений страхувальник - СУБП ''Укртехносинтез'' у формі ТОВ.

Отримання відповідачем листа підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 672.

Отже, починаючи з 24.10.2019 відповідач був обізнаний, що виплату страхового відшкодування слід здійснювати на користь позивача, а тому вимога, зазначена в п. 3) була безпідставною та необґрунтованою.

Щодо отримання страховиком від страхувальника оригіналу заяви про виплату страхового відшкодування із зазначенням реквізитів для виплати згідно листа вигодонабувача за договором, то оскільки вигодонабувач повідомив, що виплату слід здійснювати на користь позивача, то не зобов`язаний був повідомляти реквізити позивача.

В свою чергу, відповідач був обізнаний з реквізитами позивача для виплати страхового відшкодування, оскільки вони зазначались позивачем в повідомленні про настання події, що має ознаки страхового випадку та виплату страхового відшкодування від 26.02.2019.

Крім того, п. 16.1.11 передбачає надання листа вигодонабувача із зазначенням реквізитів чи / та способу, у який належить виплатити страхове відшкодування, і таким листом є лист вигодонабувача від 09.10.2016 вих № КНО-58.1.4./144, у якому вказаний спосіб виплати - на користь позивача.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, суд дійшов що доводи відповідача про неналежне виконання позивачем своїх зобов`язань щодо надання усіх необхідних документів, що підтверджують причини та розмір збитків, перелік яких наведено в Розділі 16 договору не знайшли свого підтвердження та спростовуються встановленими судом обставинами.

З наданих до матеріалів позовної заяви доказів вбачається, що позивач сприяв страховику в розслідуванні обставин події, що має ознаки страхового випадку та надав наявні в нього та отримані ним документи.

На переконання суду, позивачем наданий відповідачу повний, вичерпний та достатній перелік доказів та документів, необхідних для підтвердження факту та обставин події, що має ознаки страхового випадку та визначення розміру страхового відшкодування.

Отже, оскільки матеріалами справи підтверджується, що 24.02.2019 стався страховий випадок, внаслідок якого зазнали пошкодження застраховані об`єкти, а саме: Громадська будівля, Автостанція за адресою м. Полтава, вул. Зіньківська, 6р та Громадська будівля, Торгівельний центр; за адресою м. Полтава, вул. Зіньківська, 6л, а судом не встановлено обставин, за яких відповідач мав право відмовити у виплаті страхового відшкодування, суд дійшов висновку про наявність обов`язку відповідача з виплати позивачу страхового відшкодування.

Щодо визначення розміру страхового відшкодування, що підлягає виплаті.

Позивач просить стягнути з відповідача 5953139,66 страхового відшкодування, з яких 35565,82 грн - витрати на усунення наслідків настання страхового випадку та 5917573,84 грн матеріальні збитки

Обґрунтовуючи заявлену до стягнення суму матеріальних збитків у розмірі 5917573,84 грн позивач посилається на висновок експертного економічного дослідження від 06.09.2019, що виконаний Полтавським бюро судово-економічної експертизи та аудиту на замовлення позивача, відповідно до якого встановлений розмір збитків завданий об`єкту за адресою вул. Зіньківська, 6Л - 6378869,17 грн, та об`єкту за адресою Зіньківська, 6Р - 279166,67 грн.

При розрахунку позивачем використано франшизу у розмірі 5% від страхової суми щодо кожного з застрахованих об`єктів окремо.

Відповідач в свою чергу зазначив, що висновок експертного економічного дослідження від 06.09.2019 виконаний без урахування умов договору, а позивачем, в супереч умова договору не застосовано п. 17.12 договору та не враховано дійсний розмір безумовної франшизи, встановлений договором.

Відповідачем долучені до матеріалів справи висновок експерта №01.04.19 від 04.04.2019 та висновок експерта № 221/08.20 від 26.08.2020.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок заявленої до стягнення суми страхового відшкодування, та контрррозрахунок, наданий відповідачем, суд зазначає, що вони є неправильним, з огляду на таке.

Так, згідно з п. 17.8 договору розмір страхового відшкодування дорівнює розміру (сумі) заподіяних внаслідок страхового випадку матеріальних збитків, визначених згідно п 17.9 договору, за вирахуванням встановленої договором франшизи та сум, отриманих страхувальником (вигодонабувачем) у відшкодування збитків від інших осіб, але не більше страхової суми (ліміту відповідальності).

Згідно з п. 17.9.2 договору матеріальні збитки визначаються (розраховуються): при пошкодженні (частковій руйнації) майна - у розмірі витрат на відновлення, але не більше дійсної вартості майна безпосередньо перед настанням страхового випадку

При цьому, у п. 17.10 договору сторони погодили, що витрати на відновлення містять у собі: витрати на матеріали і запасні частини для ремонту, необхідні для відновлення застрахованого майна до стану, у якому воно знаходилося безпосередньо перед настанням страхового випадку (з урахуванням зносу);

- витрати на оплату робіт з ремонту, необхідного для відновлення застрахованого майна до стану, у якому воно знаходилося безпосередньо перед настанням страхового випадку.

Дослідивши надані позивачем висновок експертного економічного дослідження від 06.09.2019, Звіт про оцінку нерухомого майна № 45, виконаний на замовлення Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області, суд зазначає, що вони не можуть бути використані при визначенні розміру страхового відшкодування, оскільки не враховують п. 17.10 договору про те, що витрати на відновлення мають бути визначені з урахуванням зносу.

В той же час, відповідно до наданого відповідачем висновку експерта за результатами проведення експертного комплексного оціночно-будівельного та будівельно-технічного дослідження №01.04.19 від 04.04.2019, що виконаний судовим експертом Лиценко М.В.:

- розмір шкоди (визначеної як вартість відновлювального ремонту за вирахуванням зносу) завданої конструкції з невід`ємними комунікаціями з зовнішнім оздобленням будівлі автостанції розташованої по вул. Зіньківська, 6Р в м. Полтава становить 106 654 грн;

- розмір шкоди (визначеної як вартість відновлювального ремонту за вирахуванням зносу) завданого внутрішньому оздобленню будівлі автостанції розташованої по вул. Зіньківська, 6Р в м. Полтава становить 112 955 грн;

- розмір шкоди (визначеної як вартість відновлювального ремонту за вирахуванням зносу) завданого конструкції з невід`ємними комунікаціями з зовнішнім оздобленням будівлі торгівельного центру розташованої по вул. Зіньківська, 6Л становить 3 967 887 грн;

- розмір шкоди (визначеної як вартість відновлювального ремонту за вирахуванням зносу) завданого внутрішньому оздобленню будівлі торгівельного центру розташованої по вул. Зіньківська, 6Л становить 1 508 152 грн.

Враховуючи, що лише висновок № 01.04.19 від 04.04.2019 встановлює розмір витрат з урахуванням зносу, а позивач в судовому засіданні 22.01.2026 погодився із вартістю відновлювального ремонту з урахуванням зносу, що вказана у цьому висновку, суд дійшов висновку, що при розрахунку страхового відшкодування слід керуватись наданим відповідачем висновком № 01.04.19 від 04.04.2019.

Отже, розмір шкоди завданої конструкції з невід`ємними комунікаціями з зовнішнім оздобленням будівлі автостанції розташованої по вул. Зіньківська, 6Р в м. Полтава становить 219609 грн, а розмір шкоди завданої внутрішньому оздобленню будівлі торгівельного центру розташованої по вул. Зіньківська, 6Л - 5476039 грн.

В той же час, у п. 17.12 договору сторони погодили, що у разі, коли на момент настання страхового випадку страхова сума становить певну частку дійсної вартості застрахованого об`єкту на дату настання страхового випадку (тобто страхова сума менша дійсної вартості застрахованого об`єкту), відшкодуванню підлягає така ж частка від визначених згідно п. 17.9 договору збитків (пропорційна система відповідальності). При цьому франшиза вираховується після застосування вказаної умови пропорційності до визначених згідно п. 17.9 Договору збитків. Відповідність страхової суми і дійсної вартості встановлюється по кожній узгодженій в договорі позиції (одиниці, групі майна).

При цьому п. 17.12.1 договору визначає, що перевірка відповідності страхової суми на момент укладення договору дійсній вартості застрахованого майна на момент укладення договору здійснюється шляхом залучення незалежного експерта. У випадку, якщо відхилення страхової суми на момент укладення цього договору від дійсної вартості застрахованого майна на момент укладення Договору, визначеною висновком незалежного експерта, становить не більше ніж 10 %, умови п. 17.12 не застосовуються.

Тобто п. 17.12.1 фактично визначає обставини, порядок та умови, за яких можливе застосування п. 17.12.

Отже, перш ніж застосовувати умови п. 17.12 договору, необхідно встановити наявність відхилення страхової суми на момент укладення цього договору від дійсної вартості застрахованого майна на момент укладення Договору більше ніж на 10%.

Відповідно до додатку до додатковї угоди 1.1 страхова сума становить: щодо Громадської будівлі, Автостанції - 3 859 508,00 грн; щодо Громадської будівлі, Торгівельного центру- 10 949 759,00 грн.

Відповідно висновку експерта за результатами проведення експертного комплексного оціночно-будівельного та будівельно-технічного дослідження №01.04.19 від 04.04.2019, що виконаний судовим експертом Лиценко М.В., визначено, що:

- дійсна вартість будівлі, приміщення, споруди (з оздобленням) території автостанції за адресою: м. Полтава, вул. Зіньківська, 6Р на дату укладення договору страхування, а саме 11.04.2018, становить 5 328 118грн;

- дійсна вартість будівлі, приміщення, споруди (з оздобленням) за адресою: м. Полтава, вул. Зіньківська, 6Л території торговельно центру на дату укладення договору страхування, а саме 11.04.2018, становить 17240674.

Тобто висновком експерта встановлено відхилення страхової суми на момент укладення цього договору від дійсної вартості застрахованого майна на момент укладення договору і таке відхилення становить більше ніж 10%, а саме 38% щодо автостанції та 57% до торговельного центру.

Позивач заперечуючи проти застосування п. 17.12 договору зазначає, що дійсна вартість майна зазначена сторонами в додатку № 1 до договору та відповідає страховій сумі, зазначеній в додатку № 2 до договору, а тому відсутні підстави для застосування п. 17.12. договору.

Так, суд встановив, що в укладеному договорі сторони погодили, що дійсна (страхова) вартість майна - вартість майна в місці його перебування на момент (у день) укладення договору страхування або настання страхового випадку, визначена відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до п. 3.6 Правил 002 добровільного страхування майна, що затверджені 06.10.2014, страхова сума встановлюється окремо по кожному застрахованому предмету Договору страхування або сукупності предметів (групах, категоріях майна), зазначених у Договорі страхування або визначених Договором страхування в межах їх дійсної вартості, на підставі наданих Страхувальником документів, що підтверджують дійсну вартість майна, шляхом експертної оцінки, або іншим способом.

Як встановив суд, страхова сума, яка зазначена сторонами в договорі визначалась на підставі наданих позивачем документів, а саме договорів іпотеки. При цьому оціночна вартість Громадської будівлі (автостанція), що розташована за адресою: м. Полтава, вул. Зіньківська, буд. 6р та громадської будівлі (торгівельний центр), розташованої за адресою: м. Полтава, вул. Зіньківська, буд. 6л , що зазначена в договорах іпотеки, визначалася шляхом проведення оцінки предмету іпотеки, оцінювачем майна - працівником АТ «ПУМБ» (лист №КНО-58.1.4./4 від 05.01.2026; лист№КНО-53.3/1 від 07.01.2026).

Отже, зазначена сторонами в договорі страхова сума не визначалась шляхом проведення експертної оцінки майна.

В той же час, п. 17.12. 1 договору надає можливість страховику у випадку настання страхового випадку здійснити перевірку відповідності страхової суми на момент укладення договору дійсній вартості застрахованого майна на момент укладення договору, для встановлення наявності підстав застосування п. 17.12 договору.

Позивачем не надано висновку незалежного експерта, який би підтверджував, що страхова сума на момент укладення цього договору дорівнює дійсної вартості застрахованого майна на момент укладення договору.

Заперечуючи проти висновку № 01.04.19 від 04.04.2019 в частині дійсної вартості, позивач зазначив, що він не може бути врахований, оскільки при його виконанні застосовано не ту методику визначення розміру дійсної вартості, яка б мала бути застосована.

Суд відхиляє вказані доводи позивача, оскільки згідно з п. 3.4.1 Правил 002 якщо інше не передбачено договором страхування, дійсною вартістю при страхуванні на підставі цих Правил є поточна вартість, яка визначається: для будівель, приміщень та споруд - вартість будівництва за цінами і тарифами, що діють на момент оцінки, за вирахуванням зносу та урахуванням експлуатаційно-технічного стану.

Використана експертом у висновку № 01.04.19 від 04.04.2019 методика визначення дійсної вартості відповідає п. 3.4.1 Правил 002.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, з огляду на погоджені сторонами умови договору, враховуючи висновок № 01.04.19 від 04.04.2019, суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування п. 17.12 договору.

Отже, коефіцієнти пропорційності становлять: щодо автостанції - 3859508/5328118=0,72; щодо торгового центру - 10949759/17240674=0,64.

Крім того, між сторонами існує спір щодо розміру франшизи, який має бути застосований.

Так, відповідач зазначає, що сторонами погоджена безумовна франшиза у розмірі 2 123 705,25 грн, яка має бути застосована до кожного та будь-якого випадку.

Позивач в свою чергу вказує, що сторонами погоджено франшизу у розмірі 5 % від страхової суми і вона підлягає вирахування щодо кожного об`єкта окремо.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, суд зазначає таке.

Сторони погодили, що безумовна франшиза - частина збитків, яка не підлягає відшкодуванню страховиком по кожному та будь-якому страховому випадку; страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик, відповідно до договору страхування, зобов`язаний провести виплату страхового відшкодування при настанні страхового випадку.

Відповідно до правил 002 франшиза може встановлюватись як в абсолютному значенні, так і у відсотках від страхової суми та використовуватись як до загальної страхової суми, так і до страхової суми по кожному окремому предмету договору страхування, в залежності від умов договору страхування.

Як встановив суд, у додатку до додаткової угоди № 1.1 сторони погодии страхову суму щодо кожного об`єкта окремо, а також визначили, що франшиза (безумовна) 2 123 705,25 грн., що становить 5% від страхової суми. Тобто, одночасно зазначено франшизу і в абсолютному значенні і у відсотках від страхової суми.

При цьому сума 2 123 705,25 грн становить 5% від загальної страхової суми, в той час як у додатку до додаткової угоди № 1.1 зазначено 5% від страхової суми, а не 5% від загальної страхової суми.

Якщо відповідач мав намір застосовувати франшизу у розмірі 2 123 705,25 грн до кожного окремого об`єкта страхування, то пункт договору мав би визначати, що франшиза становить 5% від загальної страхової суми.

Крім того, якщо припустити, що сторонами погоджено, що франшиза у розмірі 2 123 705,25 грн застосовується до кожного окремого об`єкта страхування, то фактично по об`єкту, наприклад Автостанція, адреса: м. Полтава, вул. Зіньківська, 6р, франшиза становить не 5% страхової суми, а 55%, що суперечить принципу справедливості та розумності.

Отже, з матеріалів справи вбачається що сторони по різному розуміють вказану умову договру щодо франшизи.

Суд також враховує, що Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово звертав увагу на необхідності тлумачити умови договору contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав), що полягає в тому, що особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови, у разі неясності умов договору тлумачення умов договору повинно здійснюватися на користь контрагента сторони, яка підготувала проект договору або запропонувала формулювання відповідної умови. Поки не доведено інше, презюмується, що такою стороною була особа, яка є професіоналом у відповідній сфері, що вимагає спеціальних знань. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які не були індивідуально узгоджені, але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір під переважним впливом однієї зі сторін.

У даному випадку проект договору готувався відповідачем, а тому саме відповідач несе ризик, пов`язаний з різним розумінням сторонами умов договору.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у даному випадку умови договру щодо франшизи слід розуміти таким чином, що франшиза становить 5% від страхової суми по кожному застрахованому обєкту окремо.

Отже, розмір франшизи, який підлягає застосуванню у цій справі становить: по об`єкту громадська будівля, Автостанція - 192975,40 грн, по об`єкту громадська будівля, Торгівельний центр - 547 487,95 грн.

Отже, враховуючи вищевикладне в сукупності, розрахунок розміру невиплаченого страхового відшкодування є таким:

1) по об`єкту громадська будівля, Автостанція за адресою: м. Полтава, вул. Зіньківська, 6р: (219609 грн (розмір збитків з урахуванням зносу) *0,72(коефіцієнт пропорційності) -192975,40 грн (франшиза) = -34856,92 грн;

2) по об`єкту громадська будівля, Торгівельний центр; за адресою: м. Полтава, вул. Зіньківська, 6л: (5 476 039 грн (розмір збитків з урахуванням зносу) *0,64(коефіцієнт пропорційності) -547487,95 грн (франшиза) = 2 957 177,01 грн.

Таким чином, належна до виплати відповідачем сума страхового відшкодування становила 2 957 177,01 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення 35565,82 грн витрати на усунення наслідків настання страхового випадку, то суд зазначає таке.

У п. 17.8.1 договору сторони погодили, що до суми страхового відшкодування, визначеного згідно з п.17.8 цього договору, також включаються додаткові витрати страхувальника згідно п. 17.13 та п. 17.14 договору (у разі їх наявності та документального підтвердження).

Відповідно до п. 17.13 договору страховик, на підставі відповідних документів, наданих страхувальником, відшкодовує обґрунтовані та необхідні витрати страхувальника на заходи, спрямовані на запобігання та зменшення збитків при настанні страхового випадку, в межах 5 % від розміру збитку, визначеного відповідно до умов договору.

На підтвердження понесення витрат на усунення наслідків настання страхового випадку у сумі 35565,82 грн позивач надав розрахунок від 06.05.2019, з якого вбачається, що сума у розмірі 35565,82 грн складається з: 17041,08 грн - вартість ТМЦ, що витрачені для термінового усунення наслідків пожежі; 14082,57 грн - витрати персоналу, що працював на усунення наслідків пожежі, 2541,67 - витрати охоронній фірмі, що працювала на усунення наслідків пожежі; 1900,50 витрати на оплату клінінгових компаній.

Суд зазначає, що згідно з п. 16.1.12 для отримання страхового відшкодування страхувальник (вигодонабувач) зобов`язаний надати страховику такі документи: документи, які підтверджують понесені страхувальником додаткові витрати згідно з п. п. 17.13, 17.14 договору, а саме: чеки, прибутковий касовий ордер, квитанції, акт виконаних робіт (за наявності).

Однак, в порушення умов п. 16.1.12 договору позивачем не надано належних доказів на підтвердження понесення витрат на усунення наслідків настання страхового випадку у сумі 35565,82 грн, наданий розрахунок таким доказом не є, а тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Згідно із ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2 957 177,01 грн страхового відшкодування, а тому вимоги в цій частині суд задовольняє частково.

Щодо строку виконання зобов`язання з виплати страхового відшкодування.

Відповідно до п. 17.3 договору рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування приймається страховиком протягом 10 (десяти) робочих днів після отримання заяви про настання події, ще має ознаки страхового випадку, і всіх необхідних документів, що підтверджують факт настання страхового випадку, та оформляється страховим актом, який кваліфікує подію як страховий (нестраховий) випадок, та в якому зафіксований розмір завданих збитків і сума страхового відшкодування. Вказаний строк може збільшуватися відповідно до п 17.18 цього договору.

Відповідно до п. 17.18 договору страховик має право одноразово за однією подією, що може бути визнана страховою відстрочити складання страхового акту, якщо, зокрема, почато кримінальне провадження щодо настання страхового випадку і ведеться розслідування обставин, що призвели до настання страхового випадку - до закінчення досудового розслідування або судового провадження.

Відповідач скористався своїм правом та прийняв рішення про відстрочення складання страхового акту до до закінчення досудового розслідування або судового провадження.

27.05.2021 відповідач отримав від позивача лист від 19.05.2021, відповідно до якого було надано копію постанови від 13.04.2021 про закриття кримінального провадження.

Умови договору встановлюють виключний перелік випадків, коли відповідач має право відстрочити складання страхового акту та надають таке право відповідачу лише одноразово.

Отже, 27.05.2021 відповідно до умов укладеного договору відповідач зобов`язаний був прийняти рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування.

Відповідно до п. 17.4 договору якщо випадок визнано страховим, страхове відшкодування виплачується протягом 10 (десяти) робочих днів з дня підписання страхового акту, якщо зі страхувальником (вигодонабувачем) не узгоджено інший строк виплата.

Отже, враховуючи, що строк складання страхового акту було відстрочено до закінчення досудового розслідування, а 27.05.2021 відповідач отримав постанову про закриття кримінального провадження, то суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний був виплатити страхове відшкодування у строк до 10.06.2021 (10 робочих днів з 27.05.2021).

Більше того, на переконання суд, враховуючи дату настання страхового випадку (24.02.2019), дату отримання відповідачем постанови про закриття кримінального провадження (27.05.2021), невчинення у період з 27.05.2021 по жовтень 2025 жодних дій з метою самостійного отримання, як страховик, інформації з кримінального провадження, невчинення відповідачем жодних дій впродовж встановлених договором строків щодо прийняття рішення про виплату чи відмову у виплаті страхового відшкодування, свідчить про недобросовісність відповідача як страховика по відношенню до застрахованої особи.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що вказаний строк слід обраховувати з моменту отримання листа вигодонабувача вих. № КНО-58.1.4/51 від 22.02.2023, оскільки, по-перше, лист вигодонабувача, як встановив суд вище, відповідач отримав ще в 2019 році, по-друге, навіть у випадку неотримання листа вигодонабувача умови договору не дозволяли відповідачу вдруге відстрочувати складання страхового акту, тобто відповідач мав прийняти відповідне рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування, виходячи із наявних у нього станом на 27.05.2021 документів.

Також суд відхиляє доводи позивача, що вказаний строк слід обраховувати з 14.04.2021, оскільки відповідач не є стороною кримінального провадження, а матеріали справи не містять доказів, що відповідач був обізнаний про її існування до 27.05.2021.

Отже, виплату страхового відшкодування відповідач мав здійснити до 10.06.2021, включно, а з 11.06.2021 відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання.

Щодо позовних вимог про стягнення 789728,83 грн 3% річних, 3921187,94 грн інфляційних втрат та 472826,08 грн пені.

Частиною 1 статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц).

Отже, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та процентів річних від простроченої суми.

Позивач здійснює нарахування 3% річних та інфляційних втрат за період з 24.04.2021 по 24.09.2025 на суму 5 953 139,66 грн.

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд встановив, що він є неправильним, оскільки позивачем здійснено нарахування на суму 5 953 139,66 грн, в той час, як нарахування слід було здійснювати на суму 2 957 177,01 грн. Крім того, як встановив суд, відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язання з 11.06.2021.

За перерахунком суду, здійсненим за періоди з 11.06.2021 по 24.09.2025 , на суму зобов`язання 2 957 177,01 грн, суд встановив, що інфляційні втрати становлять 1 899 399,89 грн, а 3% річних - 380 625,14 грн, а тому вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

За приписами ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідальність у вигляді пені погоджена сторонами у п. 21.1 договору, відповідно до якого страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування шляхом сплати вигодонабувачу або страхувальнику, в разі визначення вигодонабувачем страхувальника як отримувача страхової виплати, пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час прострочення, від суми несвоєчасно виплаченого страхового відшкодування в розрахунку на 1 (один) день за кожний день прострочення здійснення страхового відшкодування.

Позивач здійснює нарахування пені з 24.04.2021 по 24.10.2021 на суму 5 953 139,66 грн, що є неправильним, з огляду на встановлені вище обставини.

За перерахунком суду, здійсненим за періоди з 11.06.2021 по 24.10.2021 (кінцева дата, визначена позивачем), на суму зобов`язання 2 957 177,01 грн, суд встановив, що розмір пені становить 176 539,42 грн, а тому вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Приписами ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст.78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Надаючи оцінку іншим доводам учасників судового процесу судом враховано, що у п.58 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 "Справа "Серявін та інші проти України" (Заява № 4909/04) зазначено, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії", №37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Окрім того, господарський суд, при вирішенні даного спору враховує висновки, наведені Європейським судом з прав людини у справі "Проніна проти України", яким було вказано, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу досліджені судом на не наводяться в цьому рішенні, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

ВИСНОВКИ СУДУ

З урахуванням встановлених обставин, відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРТЕХНОСИНТЕЗ" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС", а саме в частині стягнення 2 957 177,01 грн страхового відшкодування, 176 539,42 грн пені, 380 625,14 грн 3% річних та1 899 399,89 грн інфляційних втрат. В іншій частині позову суд відмовляє.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

За приписами ст.129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" (04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8, ідентифікаційний код 20474912) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРТЕХНОСИНТЕЗ" (40020, Сумська обл., м. Суми, проспект Перемоги, буд. 6, ідентифікаційний код 21127532) 2 957 177,01 грн страхового відшкодування, 176 539,42 грн пені, 380 625,14 грн 3% річних, 1 899 399,89 грн інфляційних втрат та 64964,90 грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 06.03.2026.

Суддя С.О. Турчин