ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2026 р. Справа № 924/1330/25

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Музики М.В., за участю секретаря судового засідання Крупської В.В., розглянувши справу

за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу міста Хмельницький, м. Хмельницький

до Старокостянтинівської міської ради, м. Старокостянтинів Хмельницького району Хмельницької області

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Міністерство оборони України та Кабінет Міністрів України

про усунення перешкод Квартирно-експлуатаційному відділу м. Хмельницький у користуванні землями оборони, а саме, земельною ділянкою площею 0,1 га з кадастровим номером :15:004:0005, яка належить територіальній громаді м. Старокостянтинів в особі Старокостянтинівської міської ради, шляхом:

скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :15:004:0005 у Державному земельному кадастрі з закриттям Поземельної книги;

скасування державної реєстрації права власності територіальної громади м. Старокостянтинів в особі Старокостянтинівської міської ради на земельну ділянку з кадастровим номером :15:004:0005 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно із закриттям відповідного розділу,

за участю Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону

представники сторін:

позивача: Ковальчук В.М.

відповідача: не з`явився

третьої особи КМ України: Дмитришина В.В.

третьої особи МО України: Панасюк В.М. (в режимі ВКЗ)

прокуратури: Манзелевський Ю.В.

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить усунути йому перешкоди у користуванні землями оборони, а саме, земельною ділянкою площею 0,1 га з кадастровим номером :15:004:0005, яка належить територіальній громаді м. Старокостянтинів в особі Старокостянтинівської міської ради, шляхом: скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :15:004:0005 у Державному земельному кадастрі з закриттям Поземельної книги; скасування державної реєстрації права власності територіальної громади м. Старокостянтинів в особі Старокостянтинівської міської ради на земельну ділянку з кадастровим номером :15:004:0005 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно із закриттям відповідного розділу.

Вимоги мотивує тим, що спірна земельна ділянка відноситься до земель оборони та перебуває на праві постійного користування у КЕВ м. Хмельницький згідно акту на права постійного користування землею серії Б №041646. Натомість відповідачем, без дотримання процедури вибуття земель оборони з державної форми власності, прийнято рішення №17 п.1/VІІ від 21.12.2018, яким затверджено технічну документацію з землеустрою щодо земельної ділянки, розташованої по вул. Заїкіна, 95, площею 60000 кв.м. (кадастровий номер :15:004:0001), та рішення №15 п.1./33/VІІ від 22.02.2019 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки загальною площею 60000 кв.м. на 383 земельні ділянки, в тому числі, спірну.

Відповідні рішення міської ради скасовані в судовому порядку в межах розгляду справи №924/30/20. У вказаній справі судами також встановлено, що земельна ділянка орієнтованою площею 60 гектарів, яка розташована за адресою: Хмельницька область, Старокостянтинівський район, м. Старокостянтинів, вул. Заїкіна, 95, кадастровий номер :15:004:0001, накладається на землі Міністерства оборони України, зазначені в Державному акті серії Б № 041646, та вибула з державної власності з порушенням нормативно встановленої процедури.

З викладеного позивач вважає, що задоволення даного негаторного позову призведе до відновлення порушеного відповідачем права КЕВ м. Хмельницький як постійного користувача спірної земельної ділянки.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 05.01.2026 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 03.02.2026 року, також задоволено клопотання позивача та залучено до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору, на стороні позивача: Міністерство оборони України та Кабінет Міністрів України.

Ухвалою суду від 03.02.2026 року відкладено підготовче засідання на 25.02.2026.

20.02.2026 від Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону надійшла заява із повідомленням про вступ у дану справу з огляду на те, що вирішення справи №924/1330/25 впливає на майнові права та законні інтереси держави в особі КЕВ м. Хмельницький.

Ухвалою суду від 25.02.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 17.03.2026.

Прокурор та представник позивача в судовому засіданні 17.03.2026 вимоги позову підтримали, наполягають на його задоволенні.

Представник третьої особи - Кабінету Міністрів України, під час судового розгляду спору та у поясненнях вважає вимоги позивача обґрунтованими, позаяк КМ України не приймались жодні постанови чи розпорядження з приводу спірної земельної ділянки, з огляду на що відповідач не мав права приймати будь-які рішення щодо такої земельної ділянки.

Представник третьої особи Міністерства оборони України в судовому засіданні також підтримав доводи позивача.

Відповідач не скористався правом участі свого представника в судовому розгляді, у заяві від 24.02.2026 просить здійснювати розгляд справи без участі представника Ради. У відзиві на позов та у заяві від 24.02.2026 просить застосувати наслідки спливу строків позовної давності та відмовити, у зв`язку з цим, в задоволенні позовних вимог. Вважає, що трирічний строк позовної давності, встановлений законом, сплив 05.03.2022. Водночас, під час дії карантину позовна давність була продовжена з 02 квітня 2020 року до 30 червня 2023 року.

Поряд із цим Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» було введено воєнний стан в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, цей стан триває до теперішнього часу. Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон № 2120-ІХ) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Закон № 2102-IX набрав чинності 17 березня 2022 року.

Відповідач виснує, що, ураховуючи конструкцію пункту 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, продовження не є ні перериванням, ні зупиненням, а тому строк позовної давності обраховується у звичайному порядку. Проте, якщо строк позовної давності спливає у період дії карантину чи в період дії воєнного стану, однак до 29.01.2024, то строк, який сплинув, продовжується на такий період.

Надалі, за змістом відзиву відповідача, Законом України від 08 листопада 2023 року № 3450-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» (далі - Закон № 3450-ІХ) пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України викладено в новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Закон № 3450-ІХ набрав чинності 30 січня 2024 року. Таким чином, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29 січня 2024 року, а після 30 січня 2024 року перебіг такого строку зупинився і такий стан триває дотепер.

Отже, як вважає відповідач, зупинення строків позовної давності було запроваджено законодавцем саме з метою надання можливості звернутися до суду за захистом прав або інтересів особі, яка через існування певних об`єктивних обставин не може звернутись до суду у визначений строк. 14 травня 2025 року Верховною радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до пункту 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності», який набрав чинності 04.09.2025

Відтак, станом на березень 2022 р. сплив встановлений законом строк позовної давності за заявленими КЕВ міста Хмельницький вимогами щодо усунення перешкод в користуванні землями оборони, а саме земельної ділянки площею 0,1 га, з кадастровим номером :15:004:0005, яка належить територіальній громаді м. Старокостянтинів, в особі Старокостянтинівської міської ради (), шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :15:004:0005 у Державному земельному кадастрі з закриттям Поземельної книги та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно із закриттям відповідного розділу, в повному обсязі, строк звернення до суду було продовжено до 29.01.2024 р. і такий продовжений строк з 30.01.2024 не може бути зупинений у зв`язку з його завершенням.

Таким чином, Старокостянтинівська міська рада вважає, що КЕВ міста Хмельницький порушив строк звернення до суду з цим позовом, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Додатково посилається на практику Верховного Суду у спорах про витребування майна з незаконного володіння.

Позивач у додаткових поясненнях від 13.03.2026 наголошує, що негаторний позов, який має місце в даному випадку, та який спрямований на захист прав законного володільця спірних земельних ділянок щодо користування і розпорядження ними, може бути заявлений упродовж всього часу тривання відповідного порушення. Відтак КЕВ м. Хмельницький робить висновок, що позовна давність не поширюється на вимоги за негаторним позовом. В підтвердження наводить відповідну практику Верховного Суду.

Фактичні обставини спору, встановлені судом.

Згідно Державного акту на право користування землею Б № 041646, який видано Хмельницькій КЕЧ, що розміщена на території Старокостянтинівського району Хмельницької області, за вказаним землекористувачем закріплюються в безстрокове та безоплатне користування 2 725 га землі.

21.12.2018 Старокостянтинівською міською радою прийнято рішення № 17 п.1/VІІ, яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель стосовно розташованої по вул. Заїкіна, 95, земельної ділянки площею 600000 м. кв. та вирішено здійснити реєстрацію права власності за Старокостянтинівською міською радою на розташовану по вул. Заїкіна, 95, земельну ділянку площею 600000 м. кв. (кадастровий номер :15:004:0001) категорія земель землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність чи користування громадянам чи юридичним особам).

22.02.2019 Старокостянтинівською міською радою прийнято рішення № 15 п.1/33/VІІ, яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу розташованої по вул. Заїкіна, 95, земельної ділянки загальною площею 600000 м.кв. на земельні ділянки, в тому числі, спірну земельну ділянку з кадастровим номером :15:004:0005. Зобов`язано здійснити державну реєстрацію права власності на земельні ділянки, зазначені в п. 1 цього рішення за територіальною громадою м. Старокостянтинів в особі Старокостянтинівської міськради

Відповідно до Висновку експерта № 258/12-2022 від 24.04.2023, складеного судовим експертом Українського незалежного інституту судових експерти, земельна ділянка орієнтовною площею 60 гектарів, яка розташована за адресою; Хмельницька область, Старокостянтинівський район, Старокостянтинів, вул. Заїкіна, 95, кадастровий номер :15:004:0001, не накладається на землі Міністерства Оборони, зазначені в Державному акті № 041671 від 1980 року. При цьому, узагальнюючи результати дослідження, експертом встановлено, що земельна ділянка орієнтованою площею 60 гектарів, яка розташована за адресою: Хмельницька область, Старокостянтинівський район, м. Старокостянтинів, вул. Заїкіна, 95, кадастровий номер :15:004:0001, накладається на землі Міністерства оборони України, зазначені в Державному акті серія Б № 041646.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 22.11.2018 у справі №924/174/18, яке набрало законної сили, визнано незаконним та скасовано рішення 23 сесії Старокостянтинівської міської ради №30 в частині п.п. 5, 6, 7, яким територіальній громаді м. Старокостянтинів в особі Старокостянтинівської міської ради надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель, які не використовуються, використовуються нераціонально або не за цільовим призначенням, стосовно розташованої в межах вул. Героїв Небесної Сотні, 17 земельної ділянки орієнтовною площею 100000 м2 (10га); по вул. Героїв Небесної Сотні,21 земельної ділянки орієнтовною площею 200000 м2 (20га); по вул. Заїкіна, 95 земельної ділянки орієнтовно площею 600000 м2 (60га).

У вказаній справі судами зроблено висновок, що земельні ділянки перебували на праві постійного користування КЕВ м. Хмельницький. Істотною передумовою для припинення права постійного користування землями оборони, закріпленими за структурними одиницями Збройних Сил України, та подальшої передачі їх у власність або користування третім особами є отримання згоди на це МО України, яка у даному випадку відсутня. Натомість відповідач, за відсутності дотримання встановленого законодавством порядку визначив характер земельних ділянок як землі житлової забудови. Тому проведення інвентаризації землі при наявній у відповідача інформації про належність її до земель оборони свідчить про протиправність оскаржуваних рішень. Позивач не може бути позбавлений законного права користування земельною ділянкою на тій підставі, що земельна ділянка не використовується або використовується нераціонально з огляду на її правовий статус. Враховуючи правовий режим спірних земельних ділянок оборонного значення, оскаржуване рішення порушує охоронювані законом права позивача на користування ними та спрямоване на подальше вилучення і передачу у власність іншим особам.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 11.05.2021 у справі №924/30/20, яке набрало законної сили, визнано недійсним рішення Старокостянтинівської міської ради № 17 п. 1/VІІ від 21 грудня 2018 року "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель" стосовно земельної ділянки розташованої по вул. Заїкіна, 95 площею 600000 м. кв. Визнано недійсним рішення Старокостянтинівської міської ради № 18 п.1/VІІ від 21 грудня 2018 року "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки" розташованої по вул. Заїкіна, 95. Визнано недійсним рішення, прийняте на 33-й сесії сьомого скликання Старокостянтинівської міської ради № 15 п. 1/33/VІІ "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки", кадастровий номер земельної ділянки :15:004:0001, яка розташована у м. Старокостянтинів, вул. Заїкіна, 95.

Суд у справі №924/30/20 виходив, зокрема, з того, що проведення інвентаризації, в тому числі спірної земельної ділянки з подальшою передачею її комунальну власність, при наявній у відповідача інформації про належність цієї земельної ділянки до земель оборони, свідчить про протиправність рішення про таку інвентаризацію (без дозволу Міноборони та за відсутності дотримання встановленого законодавством порядку визначення характеру земельних ділянок). Отже, враховуючи наведене, спірні рішення про: затвердження технічної документації з землеустрою щодо інвентаризації земель; про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки та про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки є такими, що порушують права позивача і прийняті з метою передачі землі у власність іншим особам ( з огляду на те, що останні прийняті у зв`язку та на подальше виконання рішення Старокостянтинівської міської ради від 24.11.2017 № 30, яким територіальній громаді м. Старокостянтинів в особі Старокостянтинівської міської ради надано дозвіл на розробку техдокументації із землеустрою щодо інвентаризації земель, в тому числі спірної ділянки, та про яке (рішення) Верховний Суд у постанові від 11.09.2019 у справі № 924/174/18 дійшов висновку, що воно порушує права позивача на користування землею та спрямоване на подальше вилучення і передачу землі у власність іншим особам).

Як слідує з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на спірну земельну ділянку зареєстровано 08.04.2019 право власності за територіальною громадою м. Старокостянтинів в особі Старокостянтинівської міської ради.

Згідно інформації з Державного земельного кадастру, спірна земельна ділянка має цільове призначення 16.00 Землі житлової та громадської забудови.

З вищевикладеного, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Позиція суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно ст. 1 Земельного кодексу України (далі ЗК України) земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Статтею 3 цього Кодексу визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами

За змістом ст. 19 ЗК України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення; землі історико-культурного призначення; землі лісогосподарського призначення; землі водного фонду; землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Статтею 77 ЗК України передбачено, що землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України. Землі оборони можуть перебувати лише в державній власності. Навколо військових та інших оборонних об`єктів у разі необхідності створюються захисні, охоронні та інші зони з особливими умовами користування. Порядок використання земель оборони встановлюється законом.

Згідно зі ст.ст. 1, 2 Закону України «Про використання земель оборони», землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин установ, закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України (військові частини); військовим частинам для виконання покладених на них функцій та завдань земельні ділянки надаються в постійне користування відповідно до вимог Земельного кодексу України.

Відповідно до ст. 84 ЗК України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. До земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, землі оборони.

Згідно ст. 14 Закону України «Про Збройні Сили України» земля, води, інші природні ресурси, а також майно, закріплені за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, є державною власністю, належать їм на праві оперативного управління.

Судом встановлено, що рішенням Господарського суду Хмельницької області від 22.11.2018 у справі №924/174/18, яке набрало законної сили, визнано незаконним та скасовано рішення 23 сесії Старокостянтинівської міської ради №30 в частині п.п. 5, 6, 7, яким територіальній громаді м. Старокостянтинів в особі Старокостянтинівської міської ради надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель, які не використовуються, використовуються нераціонально або не за цільовим призначенням, стосовно, в тому числі, земельної ділянки орієнтовно площею 600000 м2 (60га), розташованої по вул. Заїкіна, 95.

Із рішень судів у вказаній справі вбачається, що виконавчим комітетом Старокостянтинівської міської ради видано КЕВ м. Хмельницький державні акти на право постійного користування серії Б № 041671, 041646 від 1980 та 1979 років, згідно з якими останньому належать земельні ділянки, які охоплюють військові містечка № 9 та 22 в межах міста Старокостянтинів; істотною передумовою для припинення права постійного користування землями оборони, закріпленими за структурними одиницями ЗСУ, та подальшої передачі їх у власність або користування третім особам є отримання згоди на це МО України, яка у даному разі відсутня; Старокостянтинівська міська рада, за відсутності дотримання встановленого законодавством порядку, визначила характер земельних ділянок як землі житлової забудови; проведення інвентаризації землі при наявній у відповідача інформації про належність її до земель оборони свідчить про протиправність оскаржуваних рішень; позивач не може бути позбавлений законного права користування земельною ділянкою на тій підставі, що земельна ділянка не використовується або використовується нераціонально з огляду на її правовий статус.

Враховуючи вищезазначені обставини, суд у справі №924/174/18 дійшов висновку, що оскаржуване рішення № 30 від 24.11.2017, яким територіальній громаді м. Старокостянтинів в особі міської ради надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель із земель житлової забудови, які не використовуються, використовуються нераціонально або не за цільовим призначенням, стосовно земельних ділянок, розташованих, в тому числі, у м. Старокостянтинів, вул. Заїкіна, 95, орієнтовною площею 600 000 кв. м., порушує права позивача на користування ними (нею) та спрямоване на подальше вилучення і передачу у власність іншим особам.

В подальшому, судом у справі №924/30/20, враховуючи висновки суду у справі №924/174/18, визнано недійсним рішення Старокостянтинівської міської ради № 17 п. 1/VІІ від 21 грудня 2018 року "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель" стосовно земельної ділянки розташованої по вул. Заїкіна, 95 площею 600000 м. кв. Визнано недійсним рішення Старокостянтинівської міської ради № 18 п.1/VІІ від 21 грудня 2018 року "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки" розташованої по вул. Заїкіна, 95. Визнано недійсним рішення, прийняте на 33-й сесії сьомого скликання Старокостянтинівської міської ради № 15 п. 1/33/VІІ "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки", кадастровий номер земельної ділянки :15:004:0001, яка розташована у м. Старокостянтинів, вул. Заїкіна, 95.

Додатково у справі №924/30/20 призначено судову експертизу, за висновком якої земельна ділянка орієнтовною площею 60 гектарів, яка розташована за адресою Хмельницька область, Старокостянтинівський район, м. Старокостянтинів, вул. Заїкіна, 95, кадастровий номер :15:004:0001 (в яку входила спірна земельна ділянка), накладається на землі Міністерства оборони України, зазначені в Державному акті серія Б № 041646.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні суду і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив у законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Відтак з викладеного слідує, що спірна земельна ділянка утворилась внаслідок поділу земельної ділянки з кадастровим номером №:15:004:001, що належить до земель оборони та перебуває на праві постійного землекористування у позивача, та на підставі визнаного недійсним у справі №924/30/20 рішення Старокостянтинівської міської ради № 15 п. 1/33/VІІ "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки".

При цьому, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного земельного кадастру, земельна ділянка з кадастровим номером :15:004:0005 площею 0,1 га перебуває у комунальній власності та має цільове призначення 16.00 Землі житлової та громадської забудови.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 5 ст. 116 Конституції України повноваженням здійснювати управління державною власністю відповідно до закону наділено Кабінет Міністрів України.

Статтею 1 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» визначено, що управління об`єктами державної власності - це здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб`єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об`єктів, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.

Рішення про відчуження військового майна, що є придатним для подальшого використання, але не знаходить застосування у повсякденній діяльності військ, надлишкового майна, а також цілісних майнових комплексів та іншого нерухомого майна приймає Кабінет Міністрів України за поданням Міністерства оборони України. Порядок відчуження військового майна визначається Кабінетом Міністрів України (ст. 6 Закону України «Про правовий режим майно у Збройних Силах України»).

Оскільки землі оборони перебувають лише у користуванні Міністерства оборони України, а розпоряджається ними Кабінет Міністрів України, з врахуванням вимог, визначених у ст. 142 ЗК України, виключно Кабінет Міністрів України має право припиняти право власності чи користування земельною ділянкою, що входить до складу земель оборони.

Зважаючи на викладене, а також беручи до уваги наведені норми права, істотною передумовою для припинення права власності держави на землі оборони та передачу їх територіальній громаді є прийняття Кабінетом Міністрів України відповідного рішення за поданням Міністерства оборони України. Аналогічні правові висновки зазначено у постановах Верховного Суду від 11.09.2019 у справі № 924/174/18, від 24.04.2018 у справі № 902/538/14, від 29.11.2018 у справі № 924/1025/14, від 16.12.2015 у справі № 6-2510цс15.

Натомість судом встановлено та не заперечується учасниками справи, що ні Кабінетом Міністрів України, ні Міністерством оборони України не приймались рішення щодо передачі в комунальну власність із земель оборони спірної земельної ділянки з кадастровим номером :15:004:0005.

Використання земель оборони суворо регламентується чинним законодавством. Передача таких земель у приватну або комунальну власність або їх використання для інших цілей без попередньої зміни цільового призначення заборонена. Будь-які зміни в статусі чи порядку використання земель оборони повинні здійснюватися виключно з урахуванням інтересів обороноздатності держави, що є пріоритетним завданням.

Такі обмеження спрямовані на збереження функціонального призначення земель оборони та запобігання їх використанню всупереч державним інтересам, що пов`язані з забезпеченням національної безпеки та оборони. Верховний Суд у постанові від 02.10.2024 у справі № 444/1011/20 зазначив, що закріплення за землями статусу «землі оборони» є частиною загальної системи забезпечення національної безпеки, яка гарантує ефективне використання цих земель виключно для потреб оборони держави та недопущення їх неправомірного використання.

Статтею 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що лише власник має право вчиняти стосовно свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, а статтею 321 цього Кодексу передбачено принцип непорушності права власності.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що за змістом ст. 391 ЦК України негаторний позов застосовується для захисту від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння (постанови від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц, від 15.09.2020 у справі № 372/1684/14-ц).

У вказаних постановах суд також дійшов висновку, що якщо в особи за жодних умов не може виникнути право власності, то і володіння є неможливим. Тому ані наявність державної реєстрації права власності за порушником, ані фізичне зайняття ним земельних ділянок, обмежених в обороті, не призводять до заволодіння ними.

Отже, державну реєстрацію права комунальної власності на землі оборони треба розглядати як такі, що не є пов`язані з позбавленням власника його володіння цими ділянками.

Звернутися з негаторним позовом може власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ, щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем може бути лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю.

Держава є власником земель оборони за законом, при цьому наявність чи відсутність у землекористувача документів на користування земельною ділянкою не змінює її правового статусу, оскільки його вже визначено законом (постанова Верховного Суду України від 16.09.2015 у справі № 926/1017/14, постанова Верховного Суду від 22.03.2018 у справі №5017/2972/2012).

Отже, зайняття земельної ділянки земель оборони з порушенням Земельного кодексу України, Закону України «Про використання земель оборони» треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави, що охоплюється визначенням негаторного позову.

Так, правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру визначено Законом України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 №3613-VI (далі - Закон № 3613-VI).

Ведення Державного земельного кадастру здійснюється відповідно до вищезазначеного Закону, Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 (далі - Порядок № 1051), інших законів України та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Відповідно до ст.1 Закону № 3613-VI Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами, про меліоративні мережі та складові частини меліоративних мереж; кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Частиною 5 статті 5 Закону № 3613-VI встановлено, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями здійснюється виключно на підставі та відповідно до цього Закону. Забороняється вимагати для внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених цим Законом.

Частиною 1 статті 6 Закону № 3613-VI визначено, що ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону № 3613-VI внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно з частинами 10, 11 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі, зокрема, ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).

Згідно вимог частини 13 статті 79-1 ЗК України земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі, зокрема, скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації.

Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).

За встановлених судом обставин, земельна ділянка з кадастровим номером :15:004:0005 площею 0,1 га, яка зареєстрована за Старокостянтинівською міською радою, відноситься до земель державної власності та не вилучалась у встановленому порядку, тому позовна вимога про скасування судом державної реєстрації права комунальної власності на спірну земельну ділянку є окремим належним та ефективним способом захисту прав держави, спрямованим на відновлення первісного стану, що існував до відповідної (незаконної) державної реєстрації.

Під час обрання ефективного способу захисту щодо спірної земельної ділянки необхідно враховувати, що її вибуття з державної власності супроводжувалося незаконною зміною цільового призначення, що зумовлює необхідність заявлення позовної вимоги, спрямованої на скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, оскільки усуває стан юридичної невизначеності щодо дійсного власника та цільового призначення землі та водночас поновить права законного розпорядника спірної земельної ділянки.

З огляду на те, що державна реєстрація права комунальної власності Старокостянтинівської міської ради на спірну земельну ділянку вже скасована судом у межах цієї справи, тобто відбулося припинення відповідного речового права на землю, наявні підстави для задоволення позовної вимоги про скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки в Державному земельному кадастрі.

З вищевикладеного судом встановлено порушення відповідачем права позивача.

Старокостянтинівською міською радою заявлено про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ч. 1 ст. 256 ЦК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Приписи про застосування позовної давності поширюються, зокрема, на позови про витребування майна з чужого незаконного володіння (віндикаційний позов).

Натомість негаторний позов може бути пред`явлений позивачем упродовж усього часу, поки існує відповідне правопорушення.

Допоки особа є власником нерухомого майна, вона не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном, зокрема і шляхом усунення перешкод у користуванні цим майном.

А тому негаторний позов може бути пред`явлений упродовж всього часу тривання відповідного правопорушення.

Такий підхід у судовій практиці є усталеним (постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №653/1096/16-ц, від 20.06.2023 у справі № 554/10517/16-ц).

З огляду на те, що спірна земельна ділянка є державними землями оборони, тобто, даний позов є саме негаторним та може бути пред`явлений протягом всього строку триваючого правопорушення, у суду відсутні підстави для відмови в позові в мотивів пропуску строку позовної давності.

Відтак, враховуючи вищевикладене, позов у справі №924/1330/25 суд задовольняє в повному обсязі.

Витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача у зв`язку з задоволенням позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 20, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

Усунути перешкоди Квартирно-експлуатаційному відділу м. Хмельницький (29006, м. Хмельницький, вул. Героїв АТО, буд. 3/1, ) у користуванні землями оборони, а саме земельною ділянкою площею 0,1 га з кадастровим номером :15:004:0005, яка належить територіальній громаді м. Старокостянтинів в особі Старокостянтинівської міської ради (31100, Хмельницька область, Хмельницький район, м. Старокостянтинів, вул. Острозького, 41, ), шляхом:

скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :15:004:0005 у Державному земельному кадастрі з закриттям Поземельної книги;

скасування державної реєстрації права власності територіальної громади м. Старокостянтинів в особі Старокостянтинівської міської ради (31100, Хмельницька область, Хмельницький район, м. Старокостянтинів, вул. Острозького, 41, ) на земельну ділянку з кадастровим номером :15:004:0005 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно із закриттям відповідного розділу.

Стягнути з Старокостянтинівської міської ради (31100, Хмельницька область, Хмельницький район, м. Старокостянтинів, вул. Острозького, 41, ) на користь Квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницький (29006, м. Хмельницький, вул. Героїв АТО, буд. 3/1, ) 4844,8 грн. судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 19.03.2026

Суддя М.В. Музика

Віддрук. у 2 прим.: 1 - до справи; сторонам та третій особі МО України в ел. кабінети; 2 - КМУ (01008 м. Київ, вул. Михайла Грушевського, 12/2, код 00031101) - рек. з пов. про вручення