ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2026 р. Справа№ 910/7826/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Гаврилюка О.М.

Суліма В.В.

без виклику сторін;

за заявами ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю Науково - виробничої фірми "Мікрохім" про ухвалення додаткового рішення

за результатом розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Науково - виробничої фірми "Мікрохім"

на рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2025 (повний текст - 24.10.2025)

у справі № 910/7826/25 (суддя - Нечай О.В.)

за позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково - виробничої фірми "Мікрохім"

про визнання неправомірною бездіяльність товариства та зобов`язання вчинити дії

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст ухваленої постанови та рух справи

02.02.2026 Північний апеляційний господарський ухвалив постанову, якою апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Науково - виробничої фірми "Мікрохім" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2025 у справі № 910/7826/25 - залишено без задоволення. Рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2025 у справі №910/7826/25 - змінено, шляхом доповнення резолютивної частини рішення (п. 2 ) текстом такого змісту: «Указані документи надати з вилученням з них персональних даних фізичних осіб як конфіденційної інформації». В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. Судовий збір, понесений у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покладено на скаржника.

2. Надходження заяви на розгляд Північного апеляційного господарського суду та рух справи

В апеляційній скарзі відповідачем було зазначено, що орієнтовний розрахунок суми судових витрат на надання скаржнику правничої допомоги адвокатами з представництва його інтересів в суді апеляційної інстанції (підготовку апеляційної скарги та участь у судових засіданнях в Північному апеляційному господарському суді) складає 75 000 грн 00 коп.

Інша сторона у відзиві на апеляційну скаргу повідомила суд, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які позивач очікує понести у зв`язку із розглядом апеляційної скарги судом апеляційної інстанції, складається з витрат на професійну правничу допомогу, орієнтовний розмір яких становить 30000,00 грн. На виконання ч. 8 ст. 129 ГПК України зазначив, що докази будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Так, 06.02.2026 (через Електронний суд) від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення (була отримана головуючим суддею 09.02.2026), в якій адвокатка позивача просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма «Мікрохім» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000 гривень 00 копійок за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Також, 09.02.2026 (через Електронний суд) від відповідача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення (була зареєстрована 10.02.2026), в якій адвокат відповідача просить суд прийняти цю заяву про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 910/7826/25 (щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу) до розгляду. Ухвалити додаткове рішення у справі № 910/7826/25, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма "Мікрохім" судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 гривень 00 коп.

З метою процесуальної економії, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність об`єднання та спільного розгляду двох поданих заяв.

Також враховуючи, що під час воєнного стану суди не припинили свою діяльність та продовжують здійснювати правосуддя, колегія суддів з метою забезпечення права на доступ до правосуддя, передбаченого Конституцією України і гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (право на справедливий суд) - розглянула подані заяви з урахуванням принципу «розумності строків» розгляду справи судом, враховуючи незалежні від суду причини: оголошення сигналу «повітряна тривога», перебої з електроживленням та інші чинники.

12.02.2026 відповідач подав заперечення на заяву позивача про ухвалення додаткового рішення.

Позивач своїм правом на подання заперечень на заяву відповідача не скористався. Ухвалу від 11.02.2026 отримав 12.02.2026.

3. Короткий зміст поданих відповідачем заперечень

Так, відповідач у поданих запереченнях зазначив, що упровадженні Північного апеляційного господарського суду перебувала справа за апеляційною скаргою ТОВ НВФ «Мікрохім» на рішення Господарського суду м. Києва у справі № 910/7826/25 за позовом ОСОБА_1 . Постановою апеляційного суду скаргу було залишено без задоволення, однак рішення суду першої інстанції змінено шляхом доповнення його резолютивної частини. Після цього позивач подав заяву про ухвалення додаткового рішення та просив стягнути з товариства 30 000 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції.

Товариство заперечує проти задоволення цієї заяви, вважаючи заявлену суму витрат неспівмірною складності справи, обсягу та якості наданих адвокатом послуг, а також часу, витраченого на їх виконання. Зазначається, що предметом апеляційного перегляду була лише одна немайнова вимога з дев`яти, які розглядалися судом першої інстанції. Водночас у суді першої інстанції витрати у розмірі 30 000 грн були визнані судами розумними для розгляду всіх дев`яти вимог. Тому вимога про стягнення такої ж суми за розгляд лише однієї вимоги в апеляції є явно завищеною та непропорційною.

Крім того, відповідач посилається на положення статей 126 та 129 ГПК України та правові позиції Верховного Суду й Європейського суду з прав людини, відповідно до яких відшкодуванню підлягають лише фактичні, необхідні та розумні витрати, а суд не пов`язаний умовами договору між адвокатом і клієнтом при вирішенні питання про їх розподіл. Подані позивачем документи свідчать, що в апеляційній інстанції адвокатом було підготовлено один відзив на апеляційну скаргу та здійснено участь у судових засіданнях, одне з яких фактично не відбулося, при цьому сам позивач також був присутній у засіданнях. Частина поданих доказів не була прийнята судом через неналежне оформлення, що додатково свідчить про відсутність підстав вважати такі витрати обґрунтованими у заявленому розмірі.

Окремо відповідач звертає увагу на суперечливу позицію позивача, який раніше вказував на завищеність витрат на правничу допомогу в аналогічному розмірі, проте згодом сам заявив вимогу про стягнення такої ж суми за значно менший обсяг роботи, що не відповідає принципу добросовісності та послідовності поведінки сторін. Також зазначається, що хоча апеляційну скаргу формально залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції було змінено, що свідчить про наявність підстав для апеляційного перегляду та не дає підстав вважати скаргу повністю безпідставною. За таких обставин покладення на відповідача повної суми заявлених витрат є несправедливим і необґрунтованим.

З огляду на наведене, товариство просив суд врахувати подані заперечення та зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню, до розумної та співмірної суми.

4. Позиція Північного апеляційного господарського суду

Нормою ст. 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 - 3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень ст. 124, 129 ГПК України, кореспондується з її обов`язками, зокрема: зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (аналогічний правовий висновок викладено у постановах Касаційного господарського суд у складі Верховного Суду від 21.06.2022 у справі № 908/574/20, від 17.12.2021 у справі № 10/5026/290/2011 (925/1502/20).

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону).

Водночас, формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Частинами першою та другою статті 30 вказаного Закону встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. (Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5 - 7 та 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Такі висновки щодо застосування статей 126, 129 Господарського процесуального кодексу України викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

Так, щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу за розгляд даної апеляційної скарги у даній справі в суді апеляційної інстанції, суд зазначає наступне. Як зазначалось раніше, ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково - виробничої фірми "Мікрохім" (далі - відповідач), в якій просив суд: визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо ухилення від надання інформації позивачу, як учаснику товариства; зобов`язати відповідача надати позивачу в електронному або паперовому вигляді відповіді на запит від 14.04.2025, запит від 16.04.2025, повідомлення від 29.04.2025, повідомлення від 07.05.2025, повідомлення від 11.05.2025, а саме надати належним чином засвідчені копії документів: 1) річні та квартальні фінансові звіти (баланс, звіт про фінансові результати, звіт про рух коштів, звіт про власний капітал) за період з 2023 до першого кварталу 2025 року; 2) документи бухгалтерського обліку, що підтверджують доходи, витрати та розподіл прибутку товариства; 3) протоколи засідань Наглядової ради та протоколи загальних зборів учасників за період з 2023 до першого кварталу 2025 року; 4) договори з контрагентами товариства з ціною понад 500 тисяч гривень за період з 2023 до першого кварталу 2025 року; 5) звіти виконавчого органу про господарську діяльність товариства за період з 2023 року до першого кварталу 2025 року; 6) звіти про управлінські рішення (щодо великих інвестицій, змін у структурі власності та інших значущих подій), що вплинули на діяльність товариства; 7) документи щодо вчинення значних угод та операцій з афілійованими особами за період з 2023 року до першого кварталу 2025 року; 8) інформацію про кредитні зобов`язання товариства.

Як зазначалось вище, постановою Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Науково - виробничої фірми "Мікрохім" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2025 у справі № 910/7826/25 - залишено без задоволення; рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2025 у справі №910/7826/25 - змінено, шляхом доповнення резолютивної частини рішення (п. 2 ) зазначеним вище текстом.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції зазначає, що, виходячи зі змісту позовної заяви, позивачем було заявлено 2 немайнові вимоги: визнати неправомірною бездіяльність та зобов`язати надати документи (8 пунктів).

При цьому, рішенням Господарського суду міста Києва від 15.10.2025 у справі № 910/718/25 було закрито провадження у справі № 910/7826/25 в частині позовних вимог про зобов`язання надати належним чином засвідчені копії наступних документів: річних фінансових звітів (баланс, звіт про фінансові результати, звіт про рух коштів, звіт про власний капітал) за період з 2023 по 2024 рік; протоколів загальних зборів учасників за період з 2023 по 2024 рік. В іншій частині позов задоволено частково, зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю Науково - виробничу фірму "Мікрохім" надати ОСОБА_1 в електронному або паперовому вигляді належним чином засвідчені копії договорів з контрагентами Товариства з обмеженою відповідальністю Науково - виробничої фірми "Мікрохім" з ціною понад 500 000,00 грн за 2024 рік.

Тоді як частково не погодившись з ухваленим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю Науково - виробничої фірми "Мікрохім" 13.11.2025 (через Електронний суд) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (була зареєстрована 14.11.2025), в якій просило скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2025 у справі №910/7826/25 частково, у частині задоволення позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма "Мікрохім" частково, а саме зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма "Мікрохім" надати ОСОБА_1 в електронному або паперовому вигляді належним чином засвідчені копії договорів з контрагентами Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма "Мікрохім" з ціною понад 500 000,00 грн за 2024 рік, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову.

Щодо поданої позивачем заяви, суд апеляційної інстанції зазначає наступне. Як зазначалось раніше, від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій адвокатка позивача просила стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма «Мікрохім» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000 гривень 00 копійок за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

На підтвердження понесених витрат було надано договір про надання правової допомоги від 05.06.2025, додаткова угода № 2 від 18.11.2025, акт № 2 приймання-передачі наданих послуг від 05.02.2026 та детальний опис наданих послуг від 05.02.2026. В поданій заяві сторона зазначила про поважність причин подання таких доказів після ухвалення постанови, що зумовлено оформленням таких документів за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до поданого акту № 2 приймання-передачі наданих послуг від 05.02.2026 адвокатом було надано позивачу наступні послуги: аналіз апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2025 року по справі № 910/7826/25; проведення консультацій з клієнтом за результатами формування правової позиції; консультування з питань приєднання додаткових доказів на стадії апеляційного перегляду рішення; підготовка та направлення відзиву на апеляційну скаргу до суду та учасникам справи; підготовка, прибуття, очікування та участь у судовому засіданні 16.12.2025 року; прибуття, очікування та участь у судовому засіданні 23.12.2025 року; прибуття, очікування судового засідання 20.01.2026 року; підготовка, прибуття та участь у судовому засіданні 02.02.2026 року; проведення консультацій з Клієнтом за результатами розгляду апеляційної скарги.

Так, суд апеляційної інстанції визнає частково обґрунтованим заявлений позивачем розмір витрат на послуги адвоката в суді апеляційної інстанції із застосуванням принципу пропорційності в розумінні ч. 5 ст. 129 ГПК України (виходячи із меж апеляційного оскарження).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що в суді апеляційної інстанції суд має виходити із меж апеляційного оскарження в розумінні ч. 1 ст. 269 ГПК України. Так, відповідачем було оскаржено рішення суду першої інстанції лише в частині задоволених позовних вимог про зобов`язання Товариство з обмеженою відповідальністю Науково - виробничу фірму "Мікрохім" надати ОСОБА_1 в електронному або паперовому вигляді належним чином засвідчені копії договорів з контрагентами Товариства з обмеженою відповідальністю Науково - виробничої фірми "Мікрохім" з ціною понад 500 000,00 грн за 2024 рік, тобто суд апеляційної інстанції переглядав рішення частково (лише в задоволеній частині), що також підтверджується змістом ухвали Північного апеляційного господарського суду від 14.11.2025 про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Науково - виробничої фірми "Мікрохім" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2025 у справі № 910/7826/25 (в оскаржуваній частині).

А тому суд апеляційної інстанції враховує принцип пропорційності, виходячи із меж апеляційного оскарження, а не виходячи із кількості заявлених позовних вимог у справі.

В даному аспекті суд апеляційної інстанції зазначає, що оскільки відповідачу було відмовлено в задоволенні апеляційної скарги, то фактично позивачу підлягають відшкодуванню витрати на професійну правничу допомогу. Разом з цим, щодо розміру таких витрат, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Так, дослідивши матеріали апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що адвокатом позивача фактично було лише надано послуги із складання відзиву на апеляційну скаргу та участь у судових засіданнях.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що здійснення правового аналізу апеляційної скарги - виконується адвокатом в процесі підготовки відзиву на апеляційну скаргу. Так, обґрунтованими розміром витрат на підготовку відзиву на апеляційну скаргу суд вважає в розмірі 9 000,00 грн. Виокремлення вказаних послуг, за які сторона просить стягнути витрати на адвокатські послуги, - є необґрунтованим.

Разом з цим, щодо витрат на послуги з очікування та участі в судових засіданнях, суд апеляційної інстанції зазначає, що оскільки всі засідання тривали не більше 20 хвилин, а засідання 20.01.2026 - взагалі не відбулось, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими розміром витрат на прибуття і участь у 3 судових засідання - в розмірі 6 000,00 грн.

Не вважає суд апеляційної інстанції також обґрунтованим стягнення витрат на послуги адвоката за надані послуги консультування, В цій частині суд апеляційної інстанції також частково враховує доводи заперечень відповідача, що заявлений розмір адвокатських витрат в розмірі 30 000,00 грн - є завищеним, та не відповідає складності справи, виходячи із кількості поданих документів, врахування лише частково доводів сторони, та меж оскарження в суді апеляційної інстанції. А тому обґрунтованими та адекватним розміром витрат на послуги адвоката в суді апеляційної інстанції - є 15 000,00 грн.

Таким чином, з урахуванням того, що справа не є складною, враховуючи принципи розумності, співмірності та адекватності розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що обґрунтованим розміром адвокатських витрат, які підлягають стягненню з відповідача - є 15 000,00 грн (за фактично підготовлений та поданий до суду апеляційної інстанції відзив та участь у судових засіданнях).

Щодо заяви відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Як зазначалось раніше, при вирішення питання розподілу судових витрат суд апеляційної інстанції враховує принцип пропорційності задоволеним вимогам (в даному випадку - апеляційної скарги, а не позову). А тому, враховуючи відмову у задоволенні апеляційної скарги по суті, витрати на професійну правничу допомогу апелянта - на підставі ст. 129 ГПК України не підлягають відшкодуванню. Тоді як суд апеляційної інстанції зазначає, що апеляційна скарга не містила доводів, які були б враховані судом апеляційної інстанції та стали б підставою для зміни рішення. Суд апеляційної інстанції змінив рішення суду першої інстанції через неправильне застосування норм матеріального права. Таким чином, подана заява відповідача задоволенню не підлягає, а його доводи в цій частині відхиляються через необґрунтованість.

Керуючись статями 2, 86, 123, 126, 129, 244, 270, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Науково - виробничої фірми "Мікрохім" (Україна, 01013, м. Київ, вул. Будіндустрії, буд. 5; ідентифікаційний код: 13385409) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн 00 коп.

3. В іншій частині заяви відмовити.

4. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Науково - виробничої фірми "Мікрохім" про ухвалення додаткового рішення - залишити без задоволення.

5. Доручити суду першої інстанції видати відповідний наказ.

6. Матеріали справи № 910/7826/25 повернути до суду першої інстанції.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження до Верховного Суду передбачені ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді О.М. Гаврилюк

В.В. Сулім