ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року Справа № 924/1415/15

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Романюк Ю.Г., суддя Крейбух О.Г. , суддя Тимошенко О.М.

секретар судового засідання Кушнірук Р.В.

за участю представників сторін:

апелянта: ГУ ДПС у Хмельницькій області Щавінська Т.А. (в Господарському суді Хмельницької області)

арбітражного керуючого: Коляда В.І. (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 12.01.2026 (суддя Вибодовський О.Д.)

у справі № 924/1415/15

за заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області

до Полонського підприємства водопровідно-каналізаційного господарства

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції; процесуальні дії у справі:

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 12.01.2026 у справі № 924/1415/15 затверджено оплату послуг ліквідатора Полонського підприємства водопровідно-каналізаційного господарства арбітражного керуючого Коляди В.І. за виконання повноважень ліквідатора у справі № 924/1415/15 за період з 18.08.2016 по 30.06.2022 у сумі 1 173 265 грн (940 965 грн основної грошової винагороди, яка підлягає стягненню); клопотання арбітражного керуючого Коляди В.І., з урахуванням поданих уточнень, про стягнення основної грошової винагороди за виконання повноважень ліквідатора у справі № 924/1415/15 пропорційно до розмірів, визнаних судом, вимог кредиторів Полонського підприємства водопровідно-каналізаційного господарства за період з 18.08.2016 по 30.06.2022 у сумі 940 965 грн задоволено; присуджено до стягнення з ГУ ДПС у Хмельницькій області на користь арбітражного керуючого Коляди В.І. 608 051, 58 грн основної грошової винагороди за виконання повноважень ліквідатора у справі № 924/1415/15 за період з 18.08.2016 по 30.06.2022; присуджено до стягнення з Полонської міської ради на користь арбітражного керуючого Коляди В.І. 145 002, 71 грн (основної грошової винагороди за виконання повноважень ліквідатора у справі № 924/1415/15 за період з 18.08.2016 по 30.06.2022; присуджено до стягнення з ГУ ПФУ у Хмельницькій області на користь арбітражного керуючого Коляди В.І. 187 910, 71 грн основної грошової винагороди за виконання повноважень ліквідатора у справі № 924/1415/15 за період з 18.08.2016 по 30.06.2022.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Головне управління ДПС у Хмельницькій області звернулось до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Хмельницької області від 12.01.2026 у даній справі та постановити нову, якою відмовити у затвердженні оплати послуг ліквідатора Полонського підприємства водопровідно-каналізаційного господарства арбітражного керуючого Коляди В.І. за виконання повноважень ліквідатора у справі № 924/1415/15 за період з 18.08.2016 по 30.06.2022 у сумі 1 173 265 грн та відмовити у задоволенні клопотання арбітражного керуючого Коляди В.І., з урахуванням поданих уточнень, про стягнення основної грошової винагороди за виконання повноважень ліквідатора у справі № 924/1415/15 пропорційно до розмірів, визнаних судом, вимог кредиторів Полонського підприємства водопровідно-каналізаційного господарства за період з 18.08.2016 по 30.06.2022 у сумі 940 965 грн.

Апеляційна скарга сформована в підсистемі "Електронний суд" ЄСІКС 22.01.2026.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 22.01.2026, для розгляду справи № 924/1415/15 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Тимошенко О.М., суддя Крейбух О.Г.

Ухвалою від 23.01.2026 справу витребувано із Господарського суду Хмельницької області.

02.02.2026 матеріали справи № 924/1415/15 надійшли до Північно - західного апеляційного господарського суду.

У зв`язку з відкриттям листка тимчасової непрацездатності головуючого судді Юрчука М.І. з 26.01.2026 по 06.02.2026 (включно), проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, протокол від 05.02.2026, яким визначено для розгляду справи № 924/1415/15 колегію суддів у складі: головуюча суддя Романюк Ю.Г., суддя Крейбух О.Г., суддя Тимошенко О.М.

Ухвалою від 09.02.2026, серед іншого, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Хмельницькій області на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 12.01.2026 у справі № 924/1415/15.

12.02.2026 до Північно-західного апеляційного господарського суду від арбітражного керуючого Коляди В.І. надійшов відзив.

Узагальнений виклад доводів апеляційної скарги та заперечень учасників справи:

В апеляційній скарзі Головне управління ДПС у Хмельницькій області зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для затвердження звіту ліквідатора та покладення на кредиторів обов`язку зі сплати основної грошової винагороди арбітражному керуючому. На думку скаржника, оскаржувану ухвалу постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права та без повного з`ясування обставин справи.

Контролюючий орган вказує, що ліквідаційна процедура у справі про банкрутство не завершена. З огляду на вимоги частини 6 статті 30 КУзПБ, звернення ліквідатора ОСОБА_1 з клопотанням про затвердження звіту та стягнення винагороди до закінчення процедури вважається передчасним.

Крім того, ДПС зауважує, що відповідно до положень статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства оплата послуг арбітражного керуючого здійснюється, зокрема, за рахунок коштів боржника, отриманих від господарської діяльності або реалізації його майна. Покладення такого тягаря на кредиторів можливе лише за умови повної відсутності у боржника будь-яких активів.

Водночас заявник апеляційної скарги наголошує, що у цій справі наявні майнові активи боржника, а саме - право вимоги до Полонської міської ради та її виконавчого комітету, що виникло на підставі судового рішення про покладення субсидіарної відповідальності у сумі 1 678 340,68 грн.

Також скаржник акцентує увагу на обмеженості бюджетного фінансування державних органів у період дії воєнного стану. Встановлена Кабінетом Міністрів України особлива черговість здійснення платежів органами Державної казначейської служби (Постанова №590) об`єктивно позбавляє податковий орган можливості здійснити виплату основної грошової винагороди на даному етапі.

Підсумовуючи, сторона, що подала скаргу, вважає, що суд першої інстанції безпідставно застосував механізм пропорційного стягнення коштів з кредиторів.

У відзиві на апеляційну скаргу арбітражний керуючий просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу місцевого господарського суду - без змін.

Обґрунтовуючи свою відповідь на апеляційну скаргу, Коляда В.І. вказує, що арбітражний керуючий відповідно до положень Кодексу України з процедур банкрутства здійснює свої повноваження на платній основі, а право на отримання основної грошової винагороди виникає в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень. При цьому всі звіти щодо основної винагороди за виконання повноважень ліквідатора за весь період ліквідаційної процедури, а також безпосередньо робота ліквідатора була визнана комітетом кредиторів задовільною, що підтверджується відповідними протоколами засідань.

Арбітражний керуючий наголошує на неприпустимості безоплатного виконання ним повноважень, оскільки відсутність майна у боржника чи відмова кредиторів від авансування витрат не можуть бути підставою для позбавлення його права на винагороду. Здійснення професійної діяльності без оплати суперечить статті 43 Конституції України та прирівнюється до примусової праці, що заборонено Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, а також низкою інших міжнародних актів, ратифікованих Україною (зокрема Конвенціями МОП № 29 та № 105). Зокрема зазначено, що розрахунок основної грошової винагороди за період виконання повноважень ліквідатора здійснено відповідно до вимог законодавства, яке діяло у відповідні періоди і відповідає мінімальному гарантованому розміру винагороди арбітражного керуючого.

Крім того, акцентується, що доводи апеляційної скарги про передчасність звернення із клопотанням про затвердження винагороди є безпідставними, оскільки право вимоги основної грошової винагороди виникає щомісячно під час виконання повноважень арбітражним керуючим та не ставиться у залежність від завершення ліквідаційної процедури. Щодо аргументів про передчасність подання звіту, ОСОБА_1 пояснює, що ліквідаційна процедура у цій справі ще триває, проте його як арбітражного керуючого було замінено на ОСОБА_2 у зв`язку зі станом здоров`я. Оскільки повноваження попереднього ліквідатора припинені, він має законне право на отримання винагороди за фактично відпрацьований період, що не залежить від дати остаточного завершення всієї процедури банкрутства.

Зокрема у запереченнях на апеляційну скаргу зазначено, що у боржника відсутні кошти або майно, за рахунок яких могла б бути здійснена оплата послуг ліквідатора, при цьому фонд для авансування витрат на оплату послуг арбітражного керуючого кредиторами не створювався. За таких обставин покладення обов`язку зі сплати основної грошової винагороди на кредиторів пропорційно розміру їхніх визнаних вимог відповідає положенням КУзПБ та сформованій практиці Верховного Суду. Водночас стосовно доводів апеляційної скарги про наявність у боржника майнових активів у вигляді права вимоги до органів місцевого самоврядування зазначено, що відповідне судове рішення не виконано, а кошти до ліквідаційної маси фактично не надходили, що свідчить про відсутність реального джерела для оплати послуг ліквідатора за рахунок майна боржника.

З огляду на викладене арбітражний керуючий вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують встановлених судом обставин справи.

У судовому засіданні 03.03.2026 представниця ГУ ДПС у Хмельницькій області вимоги апеляційної скарги підтримала та просила їх задовольнити.

Арбітражний керуючий проти задоволення апеляційної скарги заперечував з підстав, викладених у відзиві та усних поясненнях, просив оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Інші учасники справи, належним чином повідомлені про час та місце розгляду скарги, у судове засідання не з`явилися. Відповідно до положень ГПК України, їхня неявка не перешкоджає розгляду справи за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, присутніх у судовому засіданні представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та доводи/заперечення інших учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення з урахуванням повноважень, визначених в ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегією суддів апеляційного господарського суду встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Обставини справи, встановлені судами:

Ухвалою господарського суду від 14.09.2015 порушено провадження у справі № 924/1415/15 про банкрутство Полонського підприємства водопровідно-каналізаційного, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, процедуру розпорядження майном боржника та призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Коляду Володимира Ілліча.

15.09.2015 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України розміщено оголошення про порушення господарським судом Хмельницької області справи № 924/1415/15 про банкрутство Полонського підприємства водопровідно-каналізаційного господарства.

Ухвалою суду від 17.12.2015 затверджено реєстр вимог кредиторів Полонського підприємства водопровідно-каналізаційного господарства на загальну суму 3 387 482,51 грн.

Ухвалою суду від 11.01.2016 введено процедуру санації боржника до 11.07.2016 та призначено керуючим санацією арбітражного керуючого Коляду В.І.

12.01.2016 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет розміщено повідомлення про введення процедури санації Полонського підприємства водопровідно-каналізаційного господарства. Визначено строк подачі заявок інвесторами до 11.03.2016.

Постановою суду від 18.08.2016 Полонське підприємство водопровідно-каналізаційного господарства визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру строком до 18.08.2017 та призначено ліквідатором арбітражного керуючого Коляду Володимира Ілліча.

19.08.2016 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оприлюднено оголошення (повідомлення) про визнання банкрутом Полонського підприємства водопровідно-каналізаційного господарства і відкриття ліквідаційної процедури у справі № 924/1415/15.

08.08.2025 арбітражний керуючий Коляда В.І. звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від виконання повноважень ліквідатора Полонського підприємства водопровідно-каналізаційного господарства у справі № 924/1415/15 у зв`язку з погіршенням стану здоров`я.

Ухвалою суду від 17.09.2025, зокрема, задоволено заяву арбітражного керуючого Коляди Володимира Ілліча про звільнення від виконання повноважень ліквідатора у цій справі, відсторонено його від виконання повноважень ліквідатора боржника та призначено ліквідатором Полонського підприємства водопровідно-каналізаційного господарства арбітражного керуючого Яворського Володимира Миколайовича.

06.10.2025 Коляда В.І. подав клопотання про затвердження виплати грошової винагороди арбітражному керуючому у цій справі за період з 18.08.2019 по 30.06.2022 у сумі 1 173 265 грн та стягнення основної грошової винагороди за виконання повноважень ліквідатора у розмірі 940 965 грн. При цьому зазначив, що комітетом кредиторів у порядку статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства схвалено усі звіти ліквідатора щодо нарахування основної винагороди за весь період ліквідаційної процедури, а його роботу визнано задовільною.

09.10.2025 ліквідатор подав доповнення до клопотання, у яких зазначив, що станом на 18.09.2025 йому виплачено грошову винагороду у розмірі 232 300 грн, у зв`язку з чим заборгованість перед ним у справі становить 940 965 грн. Також зазначено, що обов`язки ліквідатора Полонського ПВКГ він виконував з 18.08.2016 понад дев`ять років, при цьому комітет кредиторів не висловлював претензій до виконання ним повноважень ліквідатора, що підтверджується протоколами засідань комітету кредиторів, наявними в матеріалах справи.

22.10.2025 арбітражним керуючим подано уточнення до клопотання, до яких долучив протоколи засідань комітету кредиторів Полонського ПВКГ від 29.09.2016, 08.02.2017, 02.12.2019, 03.02.2020, 29.05.2020, 31.12.2020, 30.06.2021, 31.12.2021 та 30.06.2022, а також зазначив, що з 01.07.2022 відмовився від отримання грошової винагороди, попри подальше виконання повноважень ліквідатора.

07.11.2025 останнім подано лист, до якого долучено лист ГУ ДПС у Хмельницькій області від 01.08.2024 щодо заборгованості Полонського ПВКГ перед кредитором.

Крім того, 07.11.2025 та 11.11.2025 ліквідатором подано уточнені розрахунки щодо стягнення основної грошової винагороди арбітражного керуючого з кредиторів пропорційно їхнім заявленим вимогам у справі.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції надавав оцінку висновкам суду першої інстанції; мотиви прийняття або відхилення аргументів учасників справи:

Аналізуючи встановлені обставини справи та переглядаючи спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції приймає до уваги наступні положення діючого законодавства з урахуванням фактичних обставин справи.

Відповідно до положень частин 1, 4, 7 статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожному гарантується право на належні, безпечні і здорові умови праці, а також на заробітну плату не нижчу від визначеної законом. При цьому право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Правове регулювання діяльності арбітражного керуючого, у тому числі щодо отримання ним винагороди, визначено Кодексом України з процедур банкрутства (далі - Кодекс).

Так, згідно з частиною 1 статті 12 Кодексу арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією та ліквідатора відповідно до законодавства, зокрема має право отримувати винагороду у розмірі та порядку, передбачених цим Кодексом.

За приписами частини 1 статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства виконання повноважень арбітражним керуючим здійснюється за грошову винагороду. Така винагорода складається з основної та додаткової грошових винагород.

Відповідно до частини 2 статті 30 Кодексу розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна або ліквідатора визначається у розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останніх дванадцять місяців його роботи до відкриття провадження у справі, але не менше трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання арбітражним керуючим відповідних повноважень.

Право вимоги основної грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним своїх повноважень.

Сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією чи керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відкриття провадження у справі.

У разі якщо відповідна процедура триває після використання авансованих заявником коштів, основна винагорода арбітражного керуючого підлягає сплаті за рахунок коштів, отриманих боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває у заставі, чи коштів фонду, створеного кредиторами для виплати грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого (у разі його створення).

Крім того, частиною 6 статті 30 Кодексу встановлено звітування арбітражного керуючого не менше одного разу на два місяці про нарахування та виплату грошової винагороди, а також про здійснення та відшкодування витрат на засіданнях зборів кредиторів (у справі про неплатоспроможність фізичної особи) або комітету кредиторів (у справі про банкрутство юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, -перед забезпеченим кредитором.

Звіт арбітражного керуючого про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат підлягає схваленню зборами кредиторів або комітетом кредиторів, а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - забезпеченим кредитором.

За підсумками процедур розпорядження майном, санації, ліквідації, реструктуризації заборгованості або погашення боргів відповідний звіт арбітражного керуючого подається до господарського суду не пізніше ніж за п`ять днів до завершення відповідної процедури, розглядається судом та затверджується ухвалою, яка може бути оскаржена у встановленому законом порядку.

Отже, звіт арбітражного керуючого про нарахування та виплату грошової винагороди та відшкодування витрат підлягає попередньому схваленню комітетом кредиторів, а звіт за підсумками відповідних процедур банкрутства - затвердженню господарським судом.

При цьому надання послуг арбітражного керуючого здійснюється виключно на платній основі, а законодавством не передбачено випадків виконання арбітражним керуючим своїх повноважень безоплатно.

Судами встановлено, а матеріалами справи підтверджено, що арбітражним керуючим Колядою В.І. подано клопотання про затвердження оплати послуг за час виконання ним повноважень ліквідатора Полонського підприємства водопровідно-каналізаційного господарства у сумі 940 965 грн за період з 18.08.2016 по 30.06.2022.

Наявні у справі протоколи засідань комітету кредиторів (від 08.02.2017, 29.05.2020, 31.12.2020, 30.06.2021, 30.06.2022) підтверджують факт систематичного схвалення звітів ліквідатора щодо нарахування основної грошової винагороди за весь час здійснення ліквідаційної процедури.

З матеріалів справи встановлено, що розрахунок основної грошової винагороди арбітражного керуючого Коляди В.І. здійснювався у відповідності до змін законодавчого регулювання у сфері банкрутства.

Зокрема, за період з 18.08.2016 по 20.10.2019, згідно з нормами раніше чинного Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", нарахування проводилося з розрахунку двох мінімальних заробітних плат за кожен місяць виконання повноважень. За вказаний проміжок часу ліквідатору нараховано 639 226 грн, з яких фактично виплачено 232 300 грн, а залишок заборгованості становить 406 926 грн.

Водночас, із введенням у дію з 21.10.2019 Кодексу України з процедур банкрутства, розмір винагороди було приведено у відповідність до нових вимог закону (три мінімальні заробітні плати за місяць роботи). Таким чином, за наступний період з 21.10.2019 по 30.06.2022 арбітражному керуючому нараховано основну винагороду в сумі 534 039 грн.

Протокол комітету кредиторів від 30.06.2022 р. засвідчує, що звіт арбітражного керуючого Коляди В.І. щодо нарахування та виплати основної грошової винагороди схвалено комітетом кредиторів, присутні - 1?150 голосів, що становить 55,5?% від загальної кількості голосів членів комітету (2?072 голоси).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо коректності здійсненого арбітражним керуючим Коляди В.І. розрахунку основної грошової винагороди за виконання повноважень ліквідатора у справі № 924/1415/15 за період з 18.08.2016 р. по 30.06.2022 р. у сумі 940 965 грн, при цьому колегія суддів враховує, що правильність такого розрахунку апелянтом не заперечується.

Щодо доводу апелянта про передчасність клопотання арбітражного керуючого у зв`язку з тим, що ліквідаційна процедура не завершена, суд зазначає наступне.

Системне тлумачення вищезазначених конституційних приписів у взаємозв`язку з положеннями Кодексу України, що діяльність арбітражного керуючого у процедурі банкрутства є професійною діяльністю, яка здійснюється на платній основі та підлягає оплаті незалежно від результатів відповідної процедури. При цьому оплата послуг останнього здійснюється за весь період фактичного виконання ним повноважень у справі про банкрутство - до моменту його звільнення або усунення від виконання таких повноважень.

Відповідно до абзацу п`ятого частини другої статті 30 Кодексу право вимоги основної грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень.

Отже, чинне законодавство не встановлює імперативної залежності між моментом завершення ліквідаційної процедури та затвердженням звіту про нарахування і виплату грошової винагороди арбітражного керуючого.

Навпаки, приписи КУзПБ запроваджують механізм регулярного контролю за фінансовими витратами у справі, у вигляді звітування перед кредиторами боржника, свідчить про дискретність процесу затвердження винагороди за фактично відпрацьовані періоди відносно стадії фінального звітування за результатами всієї процедури банкрутства. Більше того, щодо витрат, пов`язаних із заставним майном, законодавець передбачає пряму підзвітність перед забезпеченим кредитором, що додатково підтверджує право на розрахунок незалежно від стадії ліквідації.

Таким чином, надання послуг арбітражним керуючим у процедурі банкрутства здійснюється виключно на платній основі, а чинне законодавство не передбачає випадків виконання арбітражним керуючим покладених на нього функцій безоплатно. Відтак інше тлумачення положень Кодексу України з процедур банкрутства, на якому фактично ґрунтуються доводи апеляційної скарги, призвело б до покладення на арбітражного керуючого обов`язку здійснювати професійну діяльність без гарантованої законом оплати, що суперечило б як приписам статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства, так і конституційним гарантіям права на оплату праці.

Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано врахував правові висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладені у постанові від 01.03.2018 у справі № 910/32824/15, відповідно до яких при визначенні розміру оплати послуг ліквідатора під час здійснення ліквідаційної процедури у справі про банкрутство господарський суд повинен досліджувати не лише тривалість виконання ліквідатором своїх повноважень, а й характер та обсяг дій, які ним вчинялися протягом відповідного періоду.

Отже, сама по собі тривалість здійснення ліквідаційної процедури або суб`єктивна оцінка кредитора щодо ефективності дій ліквідатора не може бути підставою для позбавлення арбітражного керуючого права на отримання передбаченої законом винагороди за період фактичного виконання ним своїх повноважень.

Відмова від авансування або неможливість стягнення винагороди з майна боржника може розцінюватися як примушування до безоплатної праці, що забороняється та прирівнюється до рабства в контексті ст. 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та міжнародних актів, ратифікованих Україною (Конвенція 1926 р., Конвенції МОП 1930 р. та 1957 р., резолюції ЕКОСОС 1996 р.), та суперечить ст. 43 Конституції України.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що незатвердження оплати праці арбітражного керуючого Коляди В.І. у даному випадку фактично призвело б до порушення його гарантованого законом права на оплату виконаної роботи як ліквідатора у справі про банкрутство за період з 18.08.2016 по 30.06.2022.

Щодо тверджень Головного управління ДПС у Хмельницькій області про наявність активів боржника у вигляді права вимоги на суму 1 678 340,68 грн як підстави для відмови у задоволенні клопотання ліквідатора, то вони відхиляються судом апеляційної інстанції з огляду на таке.

Відповідно до положень КУзПБ передбачено декілька джерел оплати послуг арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора). Водночас Кодекс не містить заборони здійснювати таку оплату за рахунок коштів кредиторів у випадку відсутності у боржника активів, за рахунок яких може бути покрито відповідні витрати.

Кредитори боржника на будь-якій стадії провадження у справі про банкрутство можуть відмовитися від своїх вимог до боржника, заявлених у порядку статті 45 Кодексу, припинивши свою участь у процедурі неплатоспроможності як учасники провадження.

Беручи участь у справі про банкрутство, кредитор не тільки має певні процесуальні права, зокрема на задоволення своїх грошових вимог, а й як учасник провадження (сторона) може нести певні обов`язки, пов`язані з розглядом провадження у справі. За ухвалою суду на нього можуть покладатися певні судові витрати: оплата послуг перекладача, судового експерта, арбітражного керуючого.

Судами враховано, що Верховний Суд у своїй практиці неодноразово звертає увагу, що кредитори, які є фактичними споживачами послуг арбітражного керуючого та очікують на результат його діяльності у процедурі банкрутства, повинні усвідомлювати, що арбітражний керуючий, у свою чергу, правомірно очікує на отримання передбаченої законом грошової винагороди за належне виконання покладених на нього повноважень. Такий правовий висновок, зокрема, викладено у постанові Верховного Суду від 14.12.2021 у справі №902/626/20.

Аналогічна правова позиція викладена і в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2018 у справі № 912/1783/16, від 23.09.2021 у справі № 5002-17/1718/2011 та від 07.03.2023 у справі № 908/1946/15-г, у яких наголошено, що у разі відсутності у боржника майнових активів оплата основної грошової винагороди арбітражного керуючого та його витрат у справі може бути покладена на кредиторів пропорційно до розміру їхніх визнаних вимог, оскільки такий спосіб залишається єдиним можливим механізмом забезпечення принципу оплатності діяльності арбітражного керуючого відповідно до статті 43 Конституції України та статті 30 Кодексу.

Колегія суддів також констатує, що матеріали справи свідчать про належне виконання арбітражним керуючим Колядою В.І. своїх повноважень у період здійснення ліквідаційної процедури. Зокрема, роботу ліквідатора неодноразово визнавали задовільною кредитори боржника, що підтверджується протоколами засідань комітету кредиторів від 08.02.2017, 03.02.2020, 31.12.2020 та 30.06.2022. При цьому доказів невиконання або неналежного виконання ліквідатором вимог законодавства про банкрутство кредиторами не надано.

Судами поряд з цим встановлено, що ліквідатор регулярно інформував комітет кредиторів про вжиті заходи у ліквідаційній процедурі, зокрема щодо пошуку майна боржника та отримання інформації від відповідних реєструючих органів, які підтвердили відсутність у боржника майна, за рахунок якого могли б бути задоволені вимоги кредиторів та покриті витрати процедури.

Як убачається з матеріалів справи, на виконання ухвали Господарського суду Хмельницької області від 29.03.2021 у справі № 924/1415/15 19.04.2021 судом було видано наказ про примусове виконання відповідного судового рішення. Водночас матеріали справи не містять жодних доказів фактичного виконання зазначеного наказу чи отримання боржником будь-яких грошових коштів за результатами його пред`явлення до виконання.

За таких обставин посилання апелянта на наявність у боржника активів у вигляді права вимоги на зазначену суму носять умовний характер і самі по собі не підтверджують наявності у боржника реальних майнових активів, які могли б бути використані для покриття витрат на оплату послуг ліквідатора. Сам факт існування права вимоги без його фактичної реалізації та отримання відповідних коштів не свідчить про наявність у боржника ліквідної майнової маси.

З урахуванням наведеного, а також беручи до уваги, що фонд для авансування витрат на оплату послуг ліквідатора кредиторами не створювався, майнових активів боржника, достатніх для покриття таких витрат, у ліквідаційній процедурі не виявлено, а договір між кредиторами та ліквідатором про інший порядок оплати його послуг не укладався, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність покладення обов`язку зі сплати основної грошової винагороди арбітражного керуючого Коляди В.І. на кредиторів боржника пропорційно до розміру їхніх визнаних грошових вимог у справі №924/1415/15.

Таким чином, доводи апеляційної скарги в цій частині не спростовують правильності висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги:

За змістом ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч.1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ч.1 ст. 276?ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами апеляційного перегляду справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваної у даній справі ухвали суду першої інстанції - відсутні.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі вищезазначеного, судова колегія приходить до висновку, що ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 12.01.2025 у справі № 924/1415/15 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ГУ ДПС у Хмельницькій області - без задоволення.

Розподіл судових витрат:

У зв`язку із відмовою в задоволенні апеляційної скарги судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 12 січня 2026 року у справі № 924/1415/15 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Справу № 924/1415/15 повернути до Господарського суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складено "10" березня 2026 р.

Головуюча суддя Романюк Ю.Г.

Суддя Крейбух О.Г.

Суддя Тимошенко О.М.