РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.03.2026Справа № 910/16593/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (вул. Іллінська, буд. 8, м. Київ, 04070; ідентифікаційний код 20474912)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» (вул. Васильківська, буд. 14, м. Київ, 03040; ідентифікаційний код 39433769)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Моторне (транспортне) страхове бюро України (Русанівський бульвар, буд. 8, м. Київ, 02154; ідентифікаційний код 21647131)

про стягнення 10 814,32 грн

без виклику представників учасників процесу,

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції Позивача

До Господарського суду міста Києва звернулося Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» (далі за текстом - ПрАТ «СК «АРКС», Позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» (далі за текстом - ТОВ «СГ «Оберіг», Відповідач) про стягнення 10 814,32 грн страхового відшкодування за полісом №ЕР/215033399.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася у зв`язку із неправомірними діями третьої особи під час керування транспортним засобом, цивільно-правова відповідальність якого застрахована Відповідачем, завдано шкоду транспортному засобу, страховиком якого є Позивач. Оскільки дана дорожньо-транспортна пригода визнана страховим випадком, Позивачем здійснено страхову виплату страхувальнику.

Враховуючи вищенаведене, Позивач вважає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до винної особи в межах виплаченого ним страхового відшкодування, у зв`язку із чим було подано зазначений позов.

2. Стислий виклад позиції Відповідача

У відзиві на позовну заяву Відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог.

У відзиві на позовну заяву Відповідач зазначив, що він не є заподіювачем шкоди, а являється лише спеціальним суб`єктом, який відповідно до полісу обов`язкового страхування взяв на себе обов`язок відшкодувати шкоду завдану виключно власниками (водіями) наземних транспортних засобів. За твердженнями Відповідача, пасажири не відносяться до кола осіб, відповідальність яких застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі за текстом - Закон № 1961-IV) та полісом обов`язкового страхування.

За твердженнями Відповідача, з поданих Позивачем документів вбачається, що подія трапилась під час зупинки транспортного засобу «Chevrolet» та відкриття дверей автомобіля його пасажиром. Відтак, така подія не являється ДТП, що виключає правомочність будь-яких вимог до Відповідача.

В ході розслідування події, що має ознаки страхового випадку, Відповідачем з`ясовано, що пошкодження транспортного засобу «Skoda» завдано внаслідок дій пасажира транспортного засобу «Chevrolet».

3. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

23.01.2026 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву, заява про виклик свідка та заява про розгляд справи за участю представників сторін у засіданні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.01.2026 відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «Страхова група «Оберіг» про виклик свідка, відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «Страхова група «Оберіг» про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.

28.01.2026 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

29.07.2023 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС» та ОСОБА_1 укладений договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 191771Га3к3, предметом якого є страхування транспортного засобу «Skoda Karoq» державний номер НОМЕР_1 .

Позивач зазначає, що 30.05.2024 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Skoda Karoq» державний номер НОМЕР_1 та транспортного засобу «Chevrolet», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) від 30.05.2024 ОСОБА_2 визнав свою вину у настанні дорожньо-транспортної пригоди.

ОСОБА_1 звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування й надав усі необхідні документи.

06.06.2024 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» на підставі страхового акта № ARX4148589 здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 10 814, 32 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 1062578 від 06.06.2024.

Цивільна відповідальність власника транспортного засобу «Chevrolet», державний номер НОМЕР_2 , станом на 30.05.2024 застрахована ТОВ «Страхова група «Оберіг» згідно з полісом серії ЕР № 215033399.

З огляду на викладене, Позивач вважає, що у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування, виплаченого потерпілій особі, до нього перейшло право зворотної вимоги до Відповідача.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що листом № 2808-10 від 28.08.2024 Відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування беручи до уваги відсутність доказів настання цивільно-правової відповідальності водія транспортного засобу «Chevrolet».

Відповідач не вбачає правових підстав для кваліфікації вказаної події страховим випадком в розумінні Закону №1961-IV.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Згідно з положеннями статті 993 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до частини 1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону №1961-IV передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Як передбачено статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2, 1.3 1.1 Закону № 1961-IV страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу; страховики - страхові організації, що мають право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до вимог, встановлених цим Законом та Законом України "Про страхування"; потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.

Згідно із пунктом 1.12 Закону № 1961-IV дорожньо-транспортна пригодою є подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Таким чином, страховик відшкодовує завдану шкоду за таких умов: шкода заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди, тобто під час руху транспортного засобу; внаслідок такої події настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Суд зазначає, що у визначенні дорожньо-транспортної пригоди згідно з пунктом 1.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки) мається на увазі саме рух транспортного засобу, щодо якого укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, оскільки це визначення застосовується безпосередньо в межах статті 6 Закону, де страховий випадок чітко пов`язується з дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася «за участю забезпеченого транспортного засобу» і спричиняє цивільно-правову відповідальність саме особи, відповідальність якої застрахована за договором; таким чином, на переконання суду, загальне формулювання «рух транспортного засобу» у пункті 1.12 Закону використовується в контексті всього Закону як рух саме забезпеченого транспортного засобу, а не будь-якого іншого.

Тлумачення «рух транспортного засобу» поза цим контекстом суперечило б системному змісту Закону та його меті (захист особи, відповідальність якої застрахована).

Як вбачається з наявних у матеріалах справи документів та не заперечується сторонами, подія відбулась під час зупинки транспортного засобу «Chevrolet», державний номер НОМЕР_2 , та відкриття дверей автомобіля його пасажиром. Отже, вказана подія не може вважатись дорожньо-транспортною пригодою в розумінні Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки відсутній елемент руху забезпеченого транспортного засобу.

Зазначені обставини свідчать про те, що пошкодження застрахованого Позивачем автомобіля були завдані не під час руху і не внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до статей 73, 74, 77, 79 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Враховуючи те, що шкода була завдана застрахованому Позивачем автомобілю не під час руху забезпеченого відповідачем транспортного засобу, тобто не під час ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу, деліктні правовідносини сторін щодо відшкодування завданої шкоди внаслідок такої події не є предметом регулювання Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому вказана подія не є страховим випадком, що виключає відповідальність Відповідача.

При цьому, суд звертає увагу, що Позивач не позбавлений можливості звернутися безпосередньо до заподіювача шкоди із вимогою про її відшкодування.

Таким чином, вимоги Позивача про стягнення з відповідача в порядку суброгації матеріальної шкоди є необґрунтованими, документально не підтвердженими, а тому не підлягають задоволенню.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Враховуючи встановлені судом обставини та дослідивши докази сторін, суд дійшов висновку, що Відповідачем (ТОВ «Страхова група «Оберіг») обґрунтовано відмовлено у визнанні події страховим випадком за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, оскільки пошкодження транспортного засобу позивача завдано пасажиром автомобіля «Chevrolet» під час його зупинки шляхом відкриття дверей, а не внаслідок руху забезпеченого транспортного засобу, що виключає кваліфікацію події як дорожньо-транспортної пригоди в розумінні Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та унеможливлює настання страхового відшкодування з боку відповідача, а отже свідчить про відсутність підстав для задоволення позову в порядку суброгації.

Витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 ГПК України покладаються на Позивача.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 19.03.2026

Суддя Антон ПУКАС