ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про застосування заходів процесуального примусу

"04" березня 2026 р. Справа № 911/1384/25

Господарський суд Київської області у складі судді Гребенюк Т.Д., за участю секретаря судового засідання Шульги Т.С., розглянувши клопотання ліквідатора про вжиття заходів примусу (вх.№8705 від 21.01.2025) у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Захід"

За участі: не з`явились

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Київської області перебуває справа про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Захід" (далі - боржник, банкрут) на стадії ліквідаційної процедури.

Ухвалою Суду від "27" травня 2025 р., зокрема, відкрито провадження у справі № 911/1384/25 про банкрутство боржника.

Постановою від "21" жовтня 2025 р. ухвалено відкрити ліквідаційну процедуру; призначити ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Приходька Дмитра Володимировича (далі - арбітражний керуючий, ліквідатор).

21.01.2026 до суд від ліквідатора надійшло клопотання про вжиття заходів примусу щодо керівника банкрута ОСОБА_1 (далі - Еіваз О.Ш.).

Ухвалою від 28.01.2026 призначено судове засідання щодо розгляду вказаної заяви.

Секретар судового засідання доповів суду, що учасники процесу, які не з`явились у судове засідання 04.03.2026 були належним чином повідомленні про дату, час і місце в порядку, передбаченому ГПК України.

Ліквідатор у клопотанні про накладення штрафу просив розглянути без його участі.

Щодо повідомлення ОСОБА_1 , Суд зазначає наступне.

Згідно Відповіді з єдиного державного демографічного реєстру №2298016 від 02.02.2026 відомості щодо місця проживання ОСОБА_1 відсутні.

Ухвалою від 02.02.2026 постановлено звернутися до Державної міграційної служби України із запитом щодо доступу до персональних даних фізичної особи ОСОБА_1 ; зобов`язати Державну міграційну служби України надати інформацію про місце проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_1

04.02.2026 до суду від Державної міграційної служби України надійшов лист від 04.02.2026 в якому вказано, що місце проживання ОСОБА_1 не встановлено.

Судом було здійснено оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якої невідоме від 05.02.2026 та від 12.02.2026 з метою належного повідомлення ОСОБА_1 про час, дату та місце судового засідання.

Також судом направлялись Ухвали від 28.01.2026 та 12.02.2026 за останньою відомою адресою особи, проте поштове направлення повернулось до суду з відміткою «адресат відсутній» /т.3 ас.199-201/.

За змістом ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у судовому засіданні 04.03.2026 за відсутності представників учасників справи, запобігаючи при цьому безпідставному затягуванню розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали справи та подане ліквідатором клопотання, зазначає таке.

Клопотання обгрунтоване тим, що 27.11.2025 з метою прийняття до свого відання бухгалтерської та іншої документації, печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей банкрута арбітражний керуючий Приходько Д.В. на адресу керівника ТОВ "Євро-Захід" Еіваз О.Ш. направив Запит арбітражного керуючого № 01-28/338 про передачу наведеного вище.

Також ліквідатор вказує, що 27.11.2025 засобами електронної пошти на адресу, зазначену у Витягу з ЄДРПОУ, було направлено Запит арбітражного керуючого № 01-28/338, проте було отримане повідомлення від системи електронної пошти про неможливість доставити повідомлення.

Ліквідатор повідомляє, що на спробу зателефонувати згідно номеру вказаному у Витягу з ЄДРПОУ було отримано повідомлення оператора про те, що номер телефону НОМЕР_1 не обслуговується. Також 16.12.2025 було здійснено виїзд за адресою місця реєстрації ТОВ "Євро-Захід" (вул. Набережна, 7/1, м. Вишгород) для проведення приймання у відання бухгалтерської та іншої документації, печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей банкрута, проте за місцем реєстрації будь-яких органів управління не виявлено.

Окрім того, як вказує ліквідатор, під час спілкування з охоронцем на вході у бізнес-центр та бухгалтером бізнес-центру вони повідомили, що ТОВ "Євро-Захід" не є та не було орендарем приміщень у зазначеному бізнесцентрі.

Ліквідатор зазначає, що станом на дату подання зазначеного клопотання від керівника ОСОБА_1 будь-яких листів та повідомлень з питання передачі бухгалтерської та іншої документації, печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей ТОВ "ЄвроЗахід" на адресу арбітражного керуючого Приходька Д.В. не надходило.

При вирішенні клопотання, Суд керується наступними приписами законодавства.

Обов`язковість судового рішення є основною засадою судочинтсва (ст. 129 Конституції України).

Постановою від 21.10.2025 у справі №911/1384/25 ухвалено зобов`язати відповідних посадових осіб банкрута протягом 15 днів з дня призначення ліквідатора передати бухгалтерську та іншу документацію, печатки і штампи, матеріальні та інші цінності банкрута ліквідатору. У разі ухилення від виконання зазначених обов`язків відповідні посадові особи банкрута несуть зобов`язання щодо відшкодування збитків, завданих таким ухиленням.Відповідно до п. 1.ч.1 ст. 232 ГПК України, постанови є судовими рішеннями.

Протягом 15 днів з дня призначення ліквідатора відповідні посадові особи банкрута зобов`язані передати бухгалтерську та іншу документацію, печатки і штампи, матеріальні та інші цінності банкрута ліквідатору. У разі ухилення від виконання зазначених обов`язків відповідні посадові особи банкрута несуть зобов`язання щодо відшкодування збитків, завданих таким ухиленням. Ліквідатор має право замовити виготовлення дублікатів печатки та штампів у разі їх втрати /ч.2 ст. 59 КУзПБ/.

Згідно з положеннями ч.ч. 1-2 ст. 18 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 131 ГПК України, заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

За змістом п.4 ч.1 ст.132 ГПК України, одним із заходів процесуального примусу є штраф.

Обов`язковою підставою для застосування судом заходу процесуального примусу у вигляді штрафу є чітко визначені ч. 1 ст. 135 ГПК України випадки, які розширеному тлумаченню не підлягають, а саме: на підставі ч.1 ст. 135 ГПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: невиконання процесуальних обов`язків, зокрема, ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству; неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин; невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк; порушення заборон, встановлених частиною десятою статті 188 цього Кодексу.

Враховуючи, що керівник боржника Еіваз О.Ш. ухилився від виконання вимог постанови від 21.10.2025 та вимог ліквідатора, матеріали справи не містять доказів неможливості передати бухгалтерську та іншу документацію, печатки і штампи, матеріальні та інші цінності банкрута ліквідатору, Суд дійшов висновку про наявність правових підстав для застосування заходів процесуального примусу до ОСОБА_1 у вигляді штрафу.

Вирішуючи питання про розмір штрафу як заходу процесуального примусу, який має бути застосований до особи, яка не виконала вимоги ухвали суду, Суд виходить з такого.

Ліквідатор просить застосувати заходи процесуального примусу у вигляді штрафу у розмірі десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 7 ст. 12 ГПК України, для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Згідно з ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2026 рік" з 01 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3328,00 грн.

Так, відповідно до ч.1 ст.135 ГПК України, штраф може бути стягнутий у розмірі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на наведене, Суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 штраф у розмірі, в розмірі трьох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 9984,00 грн, оскільки саме такий розмір штрафу Суд вважає розумним виходячи з обставин цієї справи, стягнувши штраф в дохід Державного бюджету України, задовольнивши відповідне клопотання ліквідатора.

Віповідно до ч. 5 ст. 135 ГПК України ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Стягувачем за таким виконавчим документом є Державна судова адміністрація України.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" підлягають примусовому виконанню державною виконавчою службою рішення на підставі ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Крім того, згідно з п. 2 ст. 132 ГПК України, застосування до особи заходів процесуального примусу не звільняє її від виконання обов`язків, встановлених цим Кодексом.

Керуючись положеннями Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Задовольнити клопотання арбітражного керуючого про вжиття заходів примусу (вх.№8705 від 21.01.2025).

2. Застосувати заходи процесуального примусу до ОСОБА_1 у вигляді стягнення штрафу в розмірі трьох прожиткових мінімумів для працездатних осіб 9984 (дев`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок штрафу.

3. Стягнути з ОСОБА_1 в дохід державного бюджету 9984 (дев`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок штрафу штрафу.

4. Ця ухвала в частині стягнення штрафу відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" є виконавчим документом, та набирає чинності з моменту її прийняття, тобто з 04.03.2026, та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців, тобто до 04.06.2026.

5. Стягувач: Державна судова адміністрація України (01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, ідентифікаційний код 26255795).

6. Боржник: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ).

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 255-257 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням особливостей, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства.

Повний текст Ухвали складено 05.03.2026 року.

Суддя Т.Д. Гребенюк