ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2026 р. Справа№ 910/11556/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кравчука Г.А.

суддів: Михальської Ю.Б.

Коробенка Г.П.

при секретарі судового засідання: Нагулко А.Л.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 19.02.2026

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної казначейської служби України

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.11.2025

у справі № 910/11556/25 (суддя Сівакова В.В.)

за позовом Фермерського господарства «Вишневий сад»

до 1. Державної казначейської служби України,

2. Головного управління національної поліції в Харківській області,

3. Харківської обласної прокуратури

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача:

1. Куп`янський районний відділ поліцій Головного управління національної поліції в Харківській області (третя особа-1),

2. Куп`янська окружна прокуратура Харківської області (третя особа-2)

про стягнення 206 460,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

15.09.2025 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Фермерського господарства «Вишневий сад» до Державної казначейської служби України, Головного управління національної поліції в Харківській області та Харківської обласної прокуратури про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 206.460,00 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивач здійснює господарську діяльність на земельних ділянках, які розташовані за межами населених пунктів на території Курилівської сільської ради Харківської області. 12.09.2024 дізнавачем сектору дізнання ВП № 2 РУП ГУ НП в Харківській області, на підставі рапорту № 9133 від 12.09.2024, був проведений огляд земельних ділянок з кадастровими номерами :05:000:0422 та :01:000:0423, у ході якого було вилучено сільськогосподарську техніку: комбайн марки «New Hоlland», ТС 5090, д/н НОМЕР_1 , комбайн марки «New Hоlland» ТС 5080, д/н НОМЕР_2 , автомобіль «КАМАЗ» 55111, д/н НОМЕР_3 , в кузові якого знаходилось належне позивачу насіння соняшника вагою 6660 тон. Зазначені транспортні засоби та насіння соняшнику були визнані речовими доказами у межах кримінального провадження № 0000031 від 28.08.2024, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України. За результатами розгляду клопотання прокурора Куп`янської окружної прокуратури Харківської області слідчий суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова 27.09.2024 постановив ухвалу про накладення арешту на зазначене майно. Згодом ухвалою слідчого судді Основ`янського районного суду м. Харкова від 08.05.2025 арешт було скасовано. Під час повернення майна 15.07.2025 позивачем встановлено, що насіння соняшника повністю зіпсоване, що підтверджується висновком експерта № 10548 від 22.08.2025, через неналежне зберігання речових доказів під час кримінального провадження. У зв`язку з протиправною бездіяльністю відповідача-2 та відповідача-3, які порушили вимоги постанови Кабінету Міністрів України № 1104 від 19.11.2012, позивачу завдано майнову шкоду на суму 206 460,00 грн. Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся до суду з вимогою стягнути завдану матеріальну шкоду.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду, мотиви її прийняття

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.11.2025 у справі № 910/11556/25 відзив Державної казначейської служби України № 05-10-10/23498 від 24.10.2025 повернуто без розгляду.

Залишаючи відзив Державної казначейської служби України № 05-10-10/23498 від 24.10.2025 без розгляду, місцевий господарський суд виходив з того, що поданий відповідачем-1 у паперовій формі відзив № 05-10-10/23498 від 24.10.2025 не відповідає вимогам ч. 8 статті 42 ГПК України, оскільки не підписаний власноруч повноважною на те особою.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою, Державна казначейська служба України 14.11.2025 звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.11.2025 у справі № 910/11556/25 про повернення без розгляду відзиву Державної казначейської служби України; направити справу до Господарського суду міста Києва для вирішення питання щодо прийняття відзиву Казначейства від 24.10.2025 № 05-10-10/23498 до розгляду по суті.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує на таке:

- ухвалюючи оскаржувану ухвалу поза увагою суду першої інстанції залишились те, що відзив Казначейства було подано через підсистему "Електронний суд" (а саме за допомогою засобів програмної (апаратної) взаємодії (інтеграції) системи електронного документообігу Казначейства "АСКОД" та підсистеми "Електронний суд") та підписано кваліфікованим електронним підписом уповноваженої особи Казначейства, що є еквівалентом власноручного підпису згідно із ст. 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" та ст. 8 Закону України "Про електронні довірчі послуги";

- таким чином судом не враховано, що Казначейство дотрималось вимог щодо строку подання, форми та змісту відзиву від 24.10.2025 (зокрема, в частині її підписання відповідно до частини 6 ст. 42 ГПК України), натомість Господарський суд безпідставно залишив без розгляду відзив від 24.10.2025, помилково посилаючись на норму частини четвертої ст. 170 ГПК України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.11.2025 апеляційну скаргу Державної казначейської служби України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.11.2025 у справі №910/11556/25 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Кравчук Г.А. (суддя-доповідач), судді: Тарасенко К.В., Коробенко Г.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.11.2025 апеляційну скаргу Державної казначейської служби України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.11.2025 у справі № 910/11556/25 залишено без руху на підставі ст. 174, ч. 2 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). Надано скаржнику десятиденний термін, з моменту отримання ухвали, для усунення недоліків апеляційної скарги.

Відповідно до довідки про доставку електронного документа (з системи електронного документообігу "Діловодство спеціалізованого суду"), ухвалу від 24.11.2025 було надіслано скаржнику до його електронного кабінету (доставлено 24.11.2025 о 17:01).

На виконання вимог вищезазначеної ухвали, скаржником 01.12.2025 усунуто недоліки апеляційної скарги та надано суду докази сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державної казначейської служби України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.11.2025 у справі № 910/11556/25, справу призначити до розгляду на "13" січня 2026 року о 13 год 45 хв.

Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 13.01.2026 призначено повторний автоматизований розподіл справи, у зв`язку з перебуванням судді Тарасенко К.В. у відпустці.

Згідно Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від від 13.01.2026 апеляційну скаргу Державної казначейської служби України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.11.2025 у справі № 910/11556/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Кравчука Г.А., суддів Михальської Ю.Б., Коробенка Г.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2026 вищезазначеною колегією суддів прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Державної казначейської служби України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.11.2025 у справі № 910/11556/25, повідомлено, що розгляд справи № 910/11556/25 відбудеться 18 лютого 2026 о 10 год 30 хв.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2026 оголошено перерву у справі № 910/11556/25 до 14 год 00 хв 19.02.2026.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

15.09.2025 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Фермерського господарства «Вишневий сад» до Державної казначейської служби України, Головного управління національної поліції в Харківській області та Харківської обласної прокуратури про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 206 460,00 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач здійснює господарську діяльність на земельних ділянках, які розташовані за межами населених пунктів на території Курилівської сільської ради Харківської області. 12.09.2024 дізнавачем сектору дізнання ВП № 2 РУП ГУ НП в Харківській області, на підставі рапорту № 9133 від 12.09.2024, був проведений огляд земельних ділянок з кадастровими номерами :05:000:0422 та :01:000:0423, у ході якого було вилучено сільськогосподарську техніку: комбайн марки «New Hоlland», ТС 5090, д/н НОМЕР_1 , комбайн марки «New Hоlland» ТС 5080, д/н НОМЕР_2 , автомобіль «КАМАЗ» 55111, д/н НОМЕР_3 , в кузові якого знаходилось належне позивачу насіння соняшника вагою 6660 тон. Зазначені транспортні засоби та насіння соняшнику були визнані речовими доказами у межах кримінального провадження № 0000031 від 28.08.2024, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України. За результатами розгляду клопотання прокурора Куп`янської окружної прокуратури Харківської області слідчий суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова 27.09.2024 постановив ухвалу про накладення арешту на зазначене майно. Згодом ухвалою слідчого судді Основ`янського районного суду м. Харкова від 08.05.2025 арешт було скасовано. Під час повернення майна 15.07.2025 позивачем встановлено, що насіння соняшника повністю зіпсоване, що підтверджується висновком експерта № 10548 від 22.08.2025, через неналежне зберігання речових доказів під час кримінального провадження. У зв`язку з протиправною бездіяльністю відповідача-2 та відповідача-3, які порушили вимоги постанови Кабінету Міністрів України № 1104 від 19.11.2012, позивачу завдано майнову шкоду на суму 206.460,00 грн. Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся до суду з вимогою стягнути завдану матеріальну шкоду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/11556/25 від 22.09.2025 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання відповідних документів.

06.10.2025 позивачем усунено недоліки позовної заяви шляхом подання до суду відповідних документів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.10.2025 відкрито провадження у справі № 910/11556/25 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

27.10.2025 через систему "Електронний суд" від Казначейства надійшов відзив на позов.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Разом із цим, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частини 4 статті 269 ГПК України).

Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає передчасним висновок місцевого господарського суду про повернення без розгляду відзиву Державної казначейської служби України № 05-10-10/23498 від 24.10.2025, а доводи скаржника вважає обґрунтованими, виходячи з такого.

Абзац 1 частини 8 статті 6 ГПК України передбачено, що реєстрація в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі (далі - ЄСІТС) або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, не позбавляє права на подання документів до суду в паперовій формі.

Частинами 5,6 статті 42 ГПК України встановлено, що документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням ЄСІТС, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом; процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням ЄСІТС в порядку, визначеному Положенням про ЄСІТС та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Відповідно до частини 2 статті 170 ГПК України письмова заява, клопотання чи заперечення підписується заявником або його представником. До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, що подається на стадії виконання судового рішення, у тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надсилання (надання) іншим учасникам справи (провадження) з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.

Колегією суддів апеляційного господарського суду встановлено, що відзив Казначейства було подано до суду першої інстанції через підсистему "Електронний суд" та підписано кваліфікованим електронним підписом уповноваженої особи Казначейства, що є еквівалентом власноручного підпису згідно із статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та статті 8 Закону України «Про електронні довірчі послуги».

Пунктом 24 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) ЄСІТС, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 №1845/0/15-21 (далі - Положення) передбачено, що підсистема "Електронний суд" - підсистема ЄСІТС, що забезпечує можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, між користувачем цієї підсистеми та Вищою радою правосуддя, а також отримувати інформацію про стан і результати розгляду таких документів чи інші документи.

Документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо), пов`язані з розглядом справ у суді, можуть подаватися до суду в електронній формі виключно з використанням підсистеми "Електронний суд", якщо інше не визначено процесуальним законодавством чи цим Положенням (пункт 25 Положення).

Електронні документи створюються із застосуванням вбудованого текстового редактора шляхом заповнення форм документів, передбачених Інструкцією користувача Електронного суду, підписуються кваліфікованим електронним підписом (підписами) його підписувача (підписувачів) та надсилаються засобами відповідної підсистеми ЄСІТС (пункт 26 Положення).

Так в матеріалах справи наявні квитанції про доставку документів (а саме відзиву Казначейства № 05-10-10/23498 від 24.10.2025) до зареєстрованого Електронного кабінету користувача ЄСІТС (т.1 а.с. 144-147)

До створених в Електронному суді документів користувачі можуть додавати інші файли (зображення, відеофайли тощо). Відповідні додані файли (додатки) підписуються кваліфікованим електронним підписом користувачів разом зі створеними в Електронному суді документами, до яких вони додаються.

Технічні вимоги щодо форм електронних документів та їхніх додатків, обмеження щодо їхнього розміру, формату та інших характеристик встановлюються Інструкцією користувача Електронного суду (п.27 Положення).

З огляду на наведене, відзив Казначейства було подано через підсистему "Електронний суд" та підписано кваліфікованим електронним підписом уповноваженої особи Казначейства.

На вказані вище обставини, які були встановлені апеляційним судом, суд першої інстанції уваги не звернув, дійсних обставин, що мають значення для справи, не з`ясував, не дотримався вимог ГПК України, чим допустив невірне застосування норм процесуального права, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про повернення без розгляду відзиву Казначейства № 05-10-10/23498 від 24.10.2025.

З огляду на викладене, суд першої інстанції помилково застосував ст. 170 Господарського процесуального кодексу України, постановивши оскаржувану ухвалу, яка підлягає скасуванню в апеляційному порядку.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Відповідно до ч. 3 ст. 271 ГПК України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що апеляційна скарга Державної казначейської служби України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.11.2025 у справі №910/11556/25 підлягає задоволенню, оскаржувана ухвала має бути скасована з прийняттям нового рішення, яким прийняти до розгляду відзив Державної казначейської служби України від 24.10.2025 №05-10-10/23498.

Судові витрати.

Розподіл суми судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, повинен здійснюватися судом першої інстанції за результатами розгляду спору по суті згідно з загальними правилами ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.11.2025 у справі №910/11556/25 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.11.2025 у справі №910/11556/25 скасувати та прийняти нове рішення, яким прийняти до розгляду відзив Державної казначейської служби України від 24.10.2025 №05-10-10/23498.

3. Матеріали справи №910/11556/25 направити до Господарського суду міста Києва для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

У зв`язку з відпусткою судді Кравчука Г.А. з 23.02.2026 по 27.02.2026 повний текст постанови складено 09.03.2026.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Судді Ю.Б. Михальська

Г.П. Коробенко