ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 р. м. Житомир Справа № 906/176/25

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Вельмакіної Т.М.

секретар судового засідання: Андрощук О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача1: Рудзей Ю.В. - ордер серія АМ №1131103 від 16.07.2025;

від відповідача2: не прибув;

прокурор Дереча І.В. - службове посвідчення №078984 від 30.01.2024,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Керівника Бердичівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія"

2) Відділу освіти, молоді та спорту Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області

про визнання недійсними додаткових угод до договору про закупівлю, стягнення 101 955,26 грн

Керівник Бердичівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" та Відділу освіти, молоді та спорту Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області, у якому просить:

- визнати недійсною додаткову угоду №3 від 20.02.2023 до договору №51-Т на закупівлю електричної енергії від 16.12.2023, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" та Відділом освіти, молоді та спорту Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області;

- визнати недійсною додаткову угоду №4 від 21.04.2023 до договору №51-Т на закупівлю електричної енергії від 16.12.2023, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" та Відділом освіти, молоді та спорту Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" на користь Гришковецької селищної ради безпідставно набуті грошові кошти у сумі 101955,26 грн.

Ухвалою від 12.02.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 12.03.2025 о 10:30.

26.02.2025 на адресу суду від керівника Бердичівської окружної прокуратури надійшла заява від 20.02.2025 про визначення позовних вимог, згідно якої обґрунтовує її подання необхідністю виправлення помилки у прохальній частині позовної заяви та просить:

- визнати недійсною додаткову угоду №3 від 20.02.2023 до Договору №51-Т на закупівлю електричної енергії від 16.12.2022, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" та Відділом освіти, молоді та спорту Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області;

- визнати недійсною додаткову угоду №4 від 21.04.2023 до Договору №51-Т на закупівлю електричної енергії від 16.12.2022, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" та Відділом освіти, молоді та спорту Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" на користь Гришковецької селищної ради безпідставно набуті грошові кошти у сумі 101955,26 грн;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" на користь Житомирської обласної прокуратури кошти, витрачені у 2024 році на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави в суді, у сумі 15 140 грн.

26.02.2025 до суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача1 надійшов відзив на позовну заяву.

05.03.2025 через систему "Електронний суд" від представника відповідача1 надійшло клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи, у зв`язку з перебуванням останнього у той же час в іншому судовому засіданні.

10.03.2025 на адресу суду від керівника Бердичівської окружної прокуратури надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

Ухвалою від 12.03.2025 суд, враховуючи клопотання відповідача1, відклав підготовче засідання на 09.04.2025 о 14:30.

17.03.2025 до суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача1 надійшли заперечення на відповідь на відзив.

09.04.2025 через систему "Електронний суд" від представника відповідача1 надійшло клопотання, згідно якого останній просить суд зупинити провадження у справі №906/176/25 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного суду справи №920/19/24 та оприлюднення в установленому законом порядку повного тексту судового рішення.

Ухвалою від 09.04.2025 суд продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів та відклав підготовче засідання на 14.05.2025 о 12:00.

Протокольною ухвалою від 14.05.2025 суд оголосив перерву в судовому засіданні до 14:00 год. 14.05.2025.

Ухвалою від 14.05.2025 суд задовольнив клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" про зупинення провадження у справі №906/176/25, зупинив провадження у справі №906/176/25 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №920/19/24.

Господарським судом Житомирської області за даними Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що в ЄДР 15.12.2025 оприлюднено повний текст постанови Великої Палати Верховного Суду у справі №920/19/24 від 21.11.2025, тому суд ухвалою від 07.01.2026 поновив провадження у справі №906/176/25, призначив підготовче засідання на 22.01.2026.

Протокольною ухвалою від 22.01.2026 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 23.02.2026.

22.01.2026 до суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача2 надійшла заява про проведення засідання за відсутності учасника справи у зв`язку з неможливістю вчасно прибути.

23.02.2026 до суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшли додаткові пояснення по справі.

Протокольною ухвалою від 23.02.2026 суд оголосив перерву у судовому засіданні до 12.03.2026 з метою надання часу прокурору для ознайомлення з додатковими поясненнями представника відповідача.

Прокурор у судовому засіданні 12.03.2026 позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві (з урахуванням заяви від 20.02.2025 про виправлення помилки у прохальній частині позовної заяви).

Позивач та відповідач2 повноважних представників у судове засідання не направили, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином (а.с.216-217).

Представник відповідача1 позовні вимоги заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Враховуючи те, що явка представників позивача та відповідача2 у судове засідання обов`язковою судом не визнавалась та їх неявка в засідання суду не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників позивача та відповідача2.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та представника відповідача1, суд

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позовних вимог (з урахуванням заяви від 20.02.2025 про виправлення помилки у прохальній частині позовної заяви) прокурор посилається на порушення відповідачем1 та відповідачем2 законодавства в сфері публічних закупівель при укладенні додаткових угод №3 від 20.02.2023 та №4 від 21.04.2023 до договору на закупівлю електричної енергії №51-Т від 16.12.2022. Як зазначає прокурор, додаткова угода №3 від 20.02.2023 до договору на закупівлю електричної енергії №51-Т від 16.12.2022 підлягає визнанню недійсною, оскільки підвищення ціни, встановлене цією додатковою угодою не відповідає ринковим цінам за одиницю товару, діючим на дату укладення цієї додаткової угоди, що призвело до збільшення на 14,37% вартості 1кВт/год електроенергії та надмірного витрачання бюджетних коштів. Вказує, що цінова довідка Харківської торгово-промислової палати №79-3/23 від 06.02.2023 не могла бути підставою для укладання додаткової угоди №3 від 20.02.2023, оскільки не містить реальних даних про коливання цін на електроенергію на ринку в бік збільшення, що відбулося з моменту укладення договору про закупівлю. Крім того, оскільки у додатковій угоді №4 від 21.04.2023 остаточна вартість 1 кВт/год електроенергії визначалась, виходячи з підвищеної на 14,37% ціни за одиницю товару згідно з додатковою угодою №3 від 20.02.2023, тому додаткова угода №4 від 21.04.2023 також підлягає визнанню недійсною. Укладення спірних додаткових угод призвело до збільшення первісної ціни на товар, у зв`язку з чим зросла ціна на електроенергію із 4,629768 грн до 5,336995, тобто на 15,28%. Прокурор вказує, що укладення додаткових угод здійснено сторонами з порушенням приписів ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі" та Особливостей здійснення публічних закупівель. Зазначає, що оспорюваними додатковими угодами, всупереч інтересам держави, безпідставно зменшено обсяг електроенергії та збільшено ціну електричної енергії без належного обґрунтування, що суперечить принципам максимальної економії та ефективності, встановленими ст.5 Закону України "Про публічні закупівлі". Оскільки оспорювані додаткові угоди укладені сторонами з порушенням вимог законодавства у сфері публічних закупівель, відтак вони підлягають визнанню недійсними, а безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 101955,26 грн стягненню з відповідача1 на користь позивача.

Відповідач1 у відзиві на позовну заяву (а.с.118-121) вважає, що прокурор не довів недійсності жодної з додаткових угод договору №51-Т від 16.12.2022, кожна пропозиція зміни ціни була розглянута та погоджена відповідачем2, при укладенні додаткових угод до договору волевиявлення сторін було вільним та відповідало їх внутрішній волі, а правочин був направлений на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідач1 вказує, що довідка Харківської торгово-промислової палати, що надавалася при укладенні додаткової угоди №3 від 20.02.2023 до договору на закупівлю електричної енергії №51-Т від 16.12.2022 є обґрунтованим документальним підтвердженням коливання цін на ринку. Аргументи прокурора про те, що додаткова угода №4 від 21.04.2023 до договору на закупівлю електричної енергії №51-Т від 16.12.2022 є незаконною, оскільки укладалася після додаткової угоди №3 від 20.02.2023 до цього договору, вважає безпідставними та такими, що суперечать обставинам справи. Також зазначає, що комерційною пропозицією, яка є додатком №1 до договору, чітко визначено три складові ціни договору, а саме: ціна електричної енергії, тариф передачі та ПДВ, тобто фактично, тариф передачі є окремою складовою ціни договору та ніяким чином не впливає на ціну за одиницю електричної енергії.

У відповіді на відзив (а.с.133-140) прокурор зазначає, що надана відповідачем1 в якості доказу коливання цін на ринку цінова довідка Харківської торгово-промислової палати не наводить інформації про ціни станом на дати укладення договору та додаткових угод до нього, тому не може розцінюватися належним документальним підтвердженням наявності підстав для внесення змін до договору про закупівлю, передбачених пп.2 п.19 Особливостей. Також зазначає, що на момент ініціювання внесення змін до договору про закупівлю (листами від 06.02.2023 і від 09.02.2023) та на дату укладення додаткової угоди №3 від 20.02.2023 ціни на ринку електричної енергії були дешевшими тих, що існували на дату укладення договору - на 16.12.2022, що виключає підстави для зміни істотних умов останнього на підставі пп.2 п.19 Особливостей. При цьому підвищення ціни згідно з додатковою угодою №4 від 21.04.2023 до договору не відповідає діючим на дату її укладення ринковим цінам за одиницю товару, що призвело до надмірного витрачання бюджетних коштів.

У запереченнях на відповідь на відзив (а.с.160-162) відповідач1 вказує, що у зв`язку з тим, що постачання по договору почалося 01.01.2023, при укладенні додаткової угоди №3 бралося до уваги порівняння станом на дану дату. Додатковою угодою №4 до договору змінювався виключно тариф на послуги з передачі електричної енергії відповідно до умов Закону України "Про публічні закупівлі" у зв`язку зі зміною цього тарифу уповноваженим органом - НКРЕКП. У свою чергу, додаткова угода №3 стосувалася зміни ціни за одиницю електричної енергії, а тому дані додаткові угоди укладалися відповідно до різних умов договору та різних норм законодавства, що жодним чином не взаємопов`язані. Відтак, визнання недійсною додаткової угоди №3 не може розцінюватися як підстава для визнання недійсною додаткової угоди №4.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд вважає правомірним звернення прокурора з даним позовом в інтересах держави в особі визначеного ним позивача.

Так, відповідно до п.3 ч.1 ст. 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави у суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття "інтерес держави".

Частина 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачає, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

У рішенні від 08.04.1999 N З-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічні позиції викладені у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 зі справи №806/1000/17 та від 08.02.2019 №915/20/18).

Як зазначає прокурор, правовідносини, пов`язані з використанням бюджетних коштів, становлять суспільний інтерес. Виконання зобов`язань за додатковими угодами до договору, укладеними з порушенням законодавства у сфері публічних закупівель, призводить до нераціонального та неефективного використання бюджетних коштів, що не відповідає меті Закону України "Про публічні закупівлі", а також порушує основні принципи, передбачені ст.3 Закону України "Про публічні закупівлі" щодо максимальної економії та ефективності на всіх стадіях закупівель.

Виплата коштів у зв`язку з укладенням оспорюваних додаткових угод зумовила втрату бюджетних коштів у розмірі 101955,26 грн, що негативно вплинуло на видаткову частину бюджету, а тому є порушенням економічних інтересів держави, що відповідно до ст.131-1 Конституції України покладає на органи прокуратури обов`язок здійснювати представництво інтересів держави в суді шляхом пред`явлення та підтримання даного позову.

Так, Велика Палата Верховного Суду у п.8.47 постанови від 21.06.2023 у справі №905/1907/21 виснувала, що використання коштів місцевого бюджету становить суспільний інтерес та стосується прав та інтересів великого кола осіб - мешканців відповідної області.

При цьому неефективне витрачання коштів місцевого бюджету, зокрема шляхом укладення незаконних правочинів, може порушувати економічні інтереси відповідної територіальної громади.

Аналіз ч.3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

- у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

Нездійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

Здійснення захисту неналежним чином виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

Неналежність захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, зокрема, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Верховний Суд звернув увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Відтак, представництво прокурором інтересів держави у суді: по-перше, може бути реалізовано у виключних випадках, зокрема у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; по-друге, прокурор у позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтовує необхідність їх захисту, зазначає орган, уповноважений державною здійснити відповідні функції у спірних правовідносинах; по-третє, прокурор повинен пересвідчитися, що відповідний державний орган не здійснює захисту інтересів держави (тобто, він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається), приміром, повідомити такий державний орган про виявлені порушення, а у разі не вчинення цим органом дій спрямованих на захист інтересів держави, представляти інтереси держави в суді відповідно до ст.23 Закону України "Про прокуратуру", навівши відповідне обґрунтування цього.

Поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У свою чергу, статтею 143 Конституції України передбачено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання.

Згідно з ч.1,4 ст.61 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування в селах, селищах, містах, районах у містах (у разі їх створення) самостійно складають та схвалюють прогнози відповідних місцевих бюджетів, розробляють, затверджують і виконують відповідні місцеві бюджети згідно з Бюджетним кодексом України. Самостійність місцевих бюджетів гарантується власними та закріпленими за ними на стабільній основі законом загальнодержавними доходами, а також правом самостійно визначати напрями використання коштів місцевих бюджетів відповідно до закону.

Відповідно до ч.3 ст.16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Так, відповідно до п.1 розділу І Положення про відділ освіти, молоді та спорту Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області, затвердженого рішенням Гришковецької селищної ради від 12.04.2019 №62 (а.с.23-27), Відділ освіти, молоді та спорту Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області, який є стороною договору на закупівлю електричної енергії №51-Т від 16.12.2022, утворюється рішенням сесії Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області, є виконавчим органом Гришковецької селищної ради.

Пунктом 1 розділу VI вказаного Положення визначено, що відділ освіти фінансується за рахунок коштів Гришковецького селищного бюджету та інших коштів не заборонених чинним законодавством.

Так, згідно з протоколом затвердження річного плану закупівель UA-P-2022-11-21-003141-a закупівля, на підставі якої було укладено договір на закупівлю електричної енергії №51-Т від 16.12.2022, фінансувалася за рахунок місцевого бюджету Гришковецької селищної ради, тому відповідно Гришковецька селищна рада є особою, уповноваженою на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів територіальної громади, інтереси якої є складовою інтересів держави, пов`язаних із законним та ефективним витрачанням коштів місцевого бюджету.

За приписами ч.4 ст.23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень.

З матеріалів справи вбачається, що Бердичівською окружною прокуратурою 07.01.2025 за №50-90-96ВИХ-25 скеровано на адресу Гришковецької селищної ради повідомлення в порядку ст.23 Закону України "Про прокуратуру", яким поінформовано Гришковецьку селищну раду про встановлені порушення інтересів держави та необхідність поновлення законних прав та інтересів територіальної громади. Також роз`яснено, що у разі невжиття заходів щодо поновлення порушених прав, такі заходи вживатимуться прокуратурою самостійно (а.с.63-64).

У відповідь на вказане повідомлення, листом від 24.01.2025 №60 Гришковецька селищна рада повідомила, що не заперечує проти ініціювання Бердичівською окружною прокуратурою позову в інтересах Гришковецької селищної ради до ТОВ "Житомирська обласна енергопостачальна компанія".

При цьому суд враховує, що Гришковецька селищна рада, з дня отримання інформації щодо вчиненого порушення, позов на захист інтересів держави у спірних правовідносинах до суду не подала.

Таким чином, орган, уповноважений на виконання функцій захисту інтересів держави у спірних правовідносинах, будучи поінформованим про їх порушення, проявив пасивність та не вжив протягом розумного строку жодних дій для захисту інтересів держави, тим самим допустивши невиконання покладених на нього функцій.

Матеріалами справи підтверджується те, що Бердичівська окружна прокуратура листом від 04.02.2025 №50-90-547ВИХ-25 на виконання вимог ч.4 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" повідомила Гришковецьку селищну раду про те, що буде заявлено позов в інтересах держави в особі Гришковецької селищної ради про визнання недійсними додаткових угод до договору і стягнення безпідставно набутих грошових коштів (а.с.72).

Відповідно до п.37-40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 по справі №912/2385/18 прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність такого органу.

Прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст.23 Закону України "Про прокуратуру" і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва.

З наведеного вбачається, що самого факту не звернення до суду з позовом в інтересах держави уповноваженого органу, що був завчасно повідомлений про наявність порушень інтересів держави незалежно від причин не звернення та їх поважності, достатньо для висновку про його бездіяльність, а отже і неналежне здійснення захисту порушених інтересів держави, тому у даному випадку представництво інтересів держави в суді здійснюється прокурором, який виконує субсидіарну роль, щоб ці інтереси не залишились незахищеними.

Суд встановив, що прокурором дотримано вимоги ст.23 Закону України "Про прокуратуру" та враховуючи не вчинення визначеним прокурором в якості позивача органом заходів щодо захисту порушених інтересів держави та те, що право на судовий захист в силу ст. 64 Конституції України, ст. 4 ГПК України не може бути обмежене, суд вважає, що прокурор правомірно звернувся з даним позовом до суду в інтересах держави в особі Гришковецької селищної ради.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Відділом освіти, молоді та спорту Гришковецької селищної ради на веб-порталі Уповноваженого органу з питань закупівель оприлюднено оголошення про проведення відкритих торгів UA-2022-11-21-010398-а, предметом яких є електрична енергія у кількості 315000 кВт з очікуваною вартістю 2205000,00 грн (а.с.28).

Згідно з протоколом щодо прийняття рішення уповноваженою особою від 02.12.2022 (а.с.29) визначено переможцем Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" та запроновано укласти договір згідно з ч.6 ст.33 Закону.

За результатами проведення процедури закупівлі 16.12.2022 між Відділом освіти, молоді та спорту Гришковецької селищної ради (споживач, відповідач2) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" (постачальник, відповідач1) був укладений договір №51-Т на закупівлю електричної енергії (а.с.31-38), відповідно до п.1.1 якого цей договір про постачання електричної енергії споживачу встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії.

Згідно з п.3.1 за цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

За умовами п.3.5 період постачання електричної енергії за цим договором: 01.01.2023 до 31.12.2023.

Відповідно до п.3.6 обсяг закупівлі за цим договором становить 315000 кВт.

Згідно з п.5.1 ціна цього договору становить 1458376,90 грн, в т.ч. з ПДВ 243062,52 грн.

Бюджетні зобов`язання по цьому договору виникають в межах кошторисних призначень (бюджетних асигнувань) на 2023 рік по загальному фонду.

Здійснення оплати відбувається після фактичного споживання/отримання товару у 100% розмірі на підставі надісланого рахунку для оплати. Обсяги споживання товару підтверджуються складеним сторонами актом приймання-передачі товару. Оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк 20 (двадцять) календарних днів з моменту отримання рахунку споживачем.

Пунктом 5.2 договору визначено, що споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 1 до цього договору.

За умовами п.13.1 договору, зміни до договору про закупівлю можуть вноситись у випадках, передбачених Законом та оформляються в такій самій формі, що й договір про закупівлю, а саме у письмовій формі шляхом укладення додаткової угоди.

Згідно з пп.2,7 п.13.7 договору, істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватись після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, а саме:

- погодження зміни ціни за одиницю товару в договорі про закупівлю у разі коливання ціни такого товару на ринку, що відбулося з моменту укладання договору про закупівлю або останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару. Зміна ціни за одиницю товару здійснюється пропорційно коливанню ціни товару на ринку (відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару на ринку) за умови документального підтвердження такого коливання та не повинна призвести до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю на момент його укладення.

Зміна ціни за одиницю електричної енергії допускається за умови надання стороною, яка пропонує зміни, документального підтвердження факту коливання ціни електричної енергії на ринку в торговій зоні "ОЕС Україна". Таким документальним підтвердженням можуть бути офіційні дані про ціну, обсяги купівлі-продажу електричної енергії на ринку "на добу наперед" та внутрішньодобовому ринку та інші показники, які склалися в торговій зоні "ОЕС Україна" та оприлюднені на офіційному вебсайті ДП "Оператор ринку" за адресою в мережі Інтернет https://www.oree.com.ua - згідно з ч.6 ст.67 Закону України "Про ринок електричної енергії". У якості документального підтвердження даних, сторонами визнаються, зокрема завірені належним чином копії (роздруківки з вебсайту) звітів про результати роботи РДН/ВДР та про діяльність ОР за відповідний календарний місяць, які оприлюднюються відповідно до законодавства ДП "Оператор ринку" https://www.oree.com.ua/index.php/web/772 або інші документи органу, установи чи організації, які мають повноваження здійснювати моніторинг цін на товари, визначати зміни ціни товару на ринку.

- зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS, регульованих цін (тарифів), нормативів, середньозважених цін на електроенергію на ринку "на добу наперед", що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни.

За умовами п.15.1 цей договір набирає чинності з моменту погодження (акцептування) споживачем договірних величин споживання електричної енергії (додаток №2 до договору) та укладається на строк до 31.12.2023 включно, а в частині проведення розрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

Відповідно до комерційної пропозиції (додаток 1 до договору на закупівлю електричної енергії №51-Т від 16.12.2022), ціна на електричну енергію складає 4,629768 з ПДВ та тарифом передачі та включає:

- 3,512500 грн ціна електричної енергії;

- 0,345640 грн ціна передачі;

- 0,771628 грн ПДВ (а.с.36).

У додатку 2 до договору на закупівлю електричної енергії №51-Т від 16.12.2022 визначено договірні величини споживання електричної енергії (а.с.36 (на звороті)).

У заяві-приєднанні до договору на закупівлю електричної енергії від 16.12.2022 (додаток 3 до договору на закупівлю електричної енергії №51-Т від 16.12.2022) визначено дату початку постачання електричної енергії - 01.01.2022 (а.с.37). У додатку до вказаної заяви наведено ЕІС-коди точок комерційного обліку (а.с.38).

У додатковій угоді №1 від 16.01.2023 до договору на закупівлю електричної енергії №51-Т від 16.12.2022 (а.с.39-40) сторони дійшли згоди п.15.1 розділу 15 "Строк дії договору та інші умови" викласти в новій редакції, а саме:

"15.1. Цей договір набирає чинності з 01.01.2023 до 31.12.2023, а в частині проведення розрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором".

Крім того, внесено зміни до додатку 3 до договору про закупівлю електричної енергії та визначено дату початку постачання електричної енергії - 01.01.2023.

Згідно з додатковою угодою №2 від 31.01.2022 до договору №51-Т від 16.12.2022 (а.с.41-42), керуючись пп.7 п.19 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 №1178, Законом України "Про ринок електричної енергії", чинним господарським та цивільним законодавством, у зв`язку зі зміною регульованих складових тарифу на електричну енергію, зокрема тарифу передачі та тарифу на розподіл електричної енергії, затверджених відповідно до постанови НКРЕКП №1788 від 21.12.2022 "Про встановлення тарифу на послуги з передачі електричної енергії НЕК "Укренерго" та постанови НКРЕКП №1797 від 21.12.2022 "Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії АТ "Житомиробленерго" із застосуванням стимулюючого регулювання", сторони дійшли згоди про внесення змін у договір, в частині зміни регульованих складових ціни на електричну енергію, згідно наведеної специфікації: обсяг - 312196,96 кВТ/год, загальна вартість за одиницю товару - 4,671336 грн (3,512500 грн - вартість електричної енергії + 0,38028 - вартість послуг з передачі + 0,778556 грн - ПДВ, загальна вартість договору - 1458376,90 грн.

Пунктом 2 цієї додаткової угоди визначено, що з урахуванням внесених змін, загальний обсяг товару зменшується у пропорційному співвідношенні загальної суми договору до ціни за 1 кВт/год, що відображено у специфікації, наведеній в п.1 даної додаткової угоди.

За умовами п.4 додаткової угоди, керуючись ч.3 ст.631 ЦК України додаткова угода набирає чинності з моменту підписання і діє до завершення дії договору та розповсюджується на всі зобов`язання, що виникають за договором з 01.01.2023.

У подальшому між відповідачами також було укладено:

- додаткову угоду №3 від 20.02.2023 до договору №51-Т від 16.12.2022 (а.с.43), відповідно до п.1 якої, керуючись Законом України "Про ринок електричної енергії" та пп.2 п.19 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 №1178, чинним господарським та цивільним законодавством, у зв`язку із коливанням та зміною цін на одиницю товару на ринку, що підтверджується даними, розміщеними на офіційному вебсайті "Оператор ринку", сторони досягли згоди щодо зміни ціни за одиницю товару та відповідно загальної кількості товару, який підлягає постачанню за договором, та вирішили збільшити ціну за одиницю товару, зазначену в договорі (грн/кВт/год без урахування ПДВ та тарифу на передачу) на 14,37% у зв`язку з чим дійшли згоди внести наступні зміни в договір:

1.1. Викласти пункт 1 додатку "Комерційна пропозиція" до договору №51-Т від 16.12.2022 в новій редакції:

"1. Ціна (тариф) за 1 кВТ/год на електричну енергію становить 5,277031 грн з ПДВ та включає в себе: 4,017246 грн - вартість електричної енергії з урахуванням витрат та вартості послуг постачальника; 0,380280 грн - регульований тариф на послуги з передачі електричної енергії; 0,879505 грн - ПДВ 20%."

1.2. З урахуванням внесених змін, загальний обсяг товару зменшується у пропорційному співвідношенні загальної суми договору до ціни за 1 к Вт/год, у зв`язку з чим п.3.6 договору №51-Т від 16.12.2022 викласти в новій редакції:

"3.6. Обсяг закупівлі за цим договором становить 276363,15 кВТ/год."

За умовами п.3 додаткової угоди, дана додаткова угода набирає чинності з моменту підписання і діє до завершення дії договору та керуючись ч.3 ст.631 ЦК України розповсюджується на зобов`язання, що виникають за договором з 01.02.2023.

- додаткову угоду №4 від 21.04.2023 до договору №51-Т від 16.12.2022 (а.с.44), згідно з п.1 якої, керуючись пп.7 п.19 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 №1178, Законом України "Про ринок електричної енергії", чинним господарським та цивільним законодавством, у зв`язку зі зміною з 01.04.2023 регульованих складових тарифу на електричну енергію, зокрема тарифу передачі електричної енергії, затверджених відповідно до постанови НКРЕКП №1788 від 21.12.2022 "Про встановлення тарифу на послуги з передачі електричної енергії НЕК "Укренерго" сторони дійшли згоди про внесення наступних змін у договір:

1.1. Викласти пункт 1 додатку "Комерційна пропозиція" до договору №51-Т від 16.12.2022 в новій редакції:

"1. Ціна (тариф) за 1 кВТ/год на електричну енергію становить 5,336995 грн з ПДВ та включає в себе: 4,017246 грн - вартість електричної енергії з урахуванням витрат та вартості послуг постачальника; 0,430250 грн - регульований тариф на послуги з передачі електричної енергії; 0,889499 грн - ПДВ 20%."

1.2. З урахуванням внесених змін, загальний обсяг товару зменшується у пропорційному співвідношенні загальної суми договору до ціни за 1 к Вт/год, у зв`язку з чим п.3.6 договору №51-Т від 16.12.2022 викласти в новій редакції:

"3.6. Обсяг закупівлі за цим договором становить 273258,06 кВТ/год."

За умовами п.3 додаткової угоди, дана додаткова угода набирає чинності з 01.04.2023 та діє до завершення дії договору.

Підставами укладення додаткових угод №3 від 20.02.2023 та №4 від 21.04.2023 стали відповідно лист відповідача1 №923 від 09.02.2023 з доданою до нього копією цінової довідки Харківської Торгово-промислової палати №79-3/23 від 06.02.2023 та лист відповідача1 №963 від 09.03.2023 з доданою до нього копією постанови НКРЕКП №1788 від 21.12.2022 "Про встановлення тарифу на послуги з передачі електричної енергії НЕК "Укренерго" (а.с.48-50).

Також згідно з п.2 додаткової угоди №5 від 25.04.2023 до договору №51-Т від 16.12.2022 (а.с.45) викладено пункт 5.1 розділу 5 "Ціна, порядок обліку та оплати електричної енергії" у наступній редакції:

"Загальна сума цього договору становить 1458376,90 грн, у т.ч. ПДВ 243062,82 грн".

У подальшому додатковою угодою №6 від 22.09.2023 до договору на закупівлю електричної енергії №51-Т від 16.12.2022 (а.с.46) внесено зміни в п.5.1 та викладено його у наступній редакції:

"Зменшити суму договору на 207448,01 грн. Загальна сума договору становить 1250928,89 грн, в т.ч. ПДВ 208488,15 грн".

На виконання умов договору відповідач1 за період з січня по липень 2023 року поставив відповідачу2 електричну енергію загальним обсягом 242232 кВт, про що свідчать акти приймання-передачі (а.с.59-62).

Поряд із цим, відповідач2 отриману електричну енергію оплатив у повному обсязі на загальну суму 1238527,78 грн, що підтверджується платіжними дорученнями та платіжними інструкціями (а.с.51-58).

Щодо позовних вимог про визнання недійсними додаткових угод №3 від 20.02.2023 та №4 від 21.04.2023 до договору на закупівлю електричної енергії №51-T від 16.12.2022, суд зазначає наступне.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.202 ЦК України).

Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч.1,3 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1- 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Закон України "Про публічні закупівлі" визначає правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України "Про публічні закупівлі", закупівлі здійснюються за такими принципами: добросовісна конкуренція серед учасників; максимальна економія та ефективність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; недискримінація учасників; об`єктивна та неупереджена оцінка тендерних пропозицій; запобігання корупційним діям і зловживанням.

Частинами 1, 4 ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі" (у редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин) передбачено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Згідно з приписами ст.714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається (частини 1-3 ст.632 ЦК України).

Частиною 1 статті 651 ЦК України унормовано, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Через зміну істотних обставин договір може бути змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) у момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Згідно з ч.3,4 ст.653 ЦК України, у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п.2,7 ч.5 ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі", істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:

- збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії;

- зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS регульованих цін (тарифів) і нормативів, що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни.

Згідно з пп.2,7 п.19 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України Про публічні закупівлі, на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 №1178, істотні умови договору про закупівлю, укладеного відповідно до пунктів 10 і 13 (крім підпункту 13 пункту 13) цих особливостей, не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:

- погодження зміни ціни за одиницю товару в договорі про закупівлю у разі коливання ціни такого товару на ринку, що відбулося з моменту укладення договору про закупівлю або останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару. Зміна ціни за одиницю товару здійснюється пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку (відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару на ринку) за умови документального підтвердження такого коливання та не повинна призвести до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю на момент його укладення;

- зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS, регульованих цін (тарифів), нормативів, середньозважених цін на електроенергію на ринку на добу наперед, що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни.

Із системного тлумачення наведених норм вбачається, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається.

Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у випадку зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, в порядку статті 652 Цивільного кодексу України, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі №922/2321/22, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28.08.2024 у справі №918/694/23.

Господарський суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові №920/19/24 від 21.11.2025 підтвердила, що не вбачає підстав для відступу від висновку про застосування норми права, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 січня 2024 року у справі № 922/2321/22.

В іншому випадку не досягається мета Закону України "Про публічні закупівлі", яка полягає в забезпеченні ефективного та прозорого здійснення закупівель, створенні конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку.

Отже, зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов: відбувається за згодою сторін; підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку, що обґрунтоване і документально підтверджене постачальником; ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10%; загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися.

Коливання ціни на ринку повинно розцінюватися саме після підписання договору, оскільки ч.5 ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі" урегульовано саме зміну істотних умов у разі виникнення такого явища після підписання договору та до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі.

Тобто, внесення змін до договору є правомірним лише у випадку документального підтвердження коливання ціни на товар у період з моменту укладення договору до моменту укладення додаткової угоди.

При цьому існування обставин, які є підставою для зміни ціни товару, повинні бути доведені належними та допустимими доказами, та такі коливання ціни товару на ринку повинні бути наявні саме на момент внесення таких змін.

Чинне законодавство про публічні закупівлі не визначає, які органи, установи чи організації мають право надавати інформацію щодо коливання цін на ринку і які документи можуть підтверджувати таке коливання. Такі органи і такі документи можуть визначатися замовником при формуванні тендерної документації, а сторонами - при укладенні договору (відповідно до тендерної документації).

Разом із тим у документах, які видає компетентна організація, має бути зазначена чинна ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін, зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників такого коливання, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.10.2020 у справі №912/1580/18.

Одночасно постачальнику треба не лише довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Постачальник повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції) (Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 18.06.2021 у справі №927/491/19).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2025 у справі №920/19/24 узагальнено правові висновки щодо застосування положень п.2 ч.5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі". Так, зміна ціни в договорі закупівлі допускається за таких умов: збільшення ціни за одиницю товару до 10%; збільшення ціни має бути пропорційне збільшенню ціни цього товару на ринку в разі коливання його ціни на ринку; така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю; така зміна може відбуватися не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю; обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

Як встановлено судом, на виконання вимог Закону України "Про публічні закупівлі" за результатами процедури відкритих торгів UA-2022-11-21-010398-a, між відповідачем1 та відповідачем2 було укладено договір на закупівлю електричної енергії №51-Т від 16.12.2022.

Станом на момент підписання договору сторонами було погоджено всі істотні умови: предмет, ціна та строк дії договору відповідно до вимог Закону України "Про публічні закупівлі".

У комерційній пропозиції (додатку 1 до договору на закупівлю електричної енергії №51-Т від 16.12.2022) визначено, що ціна на електричну енергію становить 4,629768 грн (3,512500 грн - ціна електричної енергії, 0,345640 грн - ціна передачі, 0,771628 грн - ПДВ).

Як встановлено судом, постановою НКРЕКП №1788 від 21.12.2022 "Про встановлення тарифу на послуги з передачі електричної енергії НЕК "Укренерго" встановлено тариф на послуги з передачі електричної енергії для користувачів системи:

1) на період з 01.01.2023 по 31.03.2023 (включно) на рівні 380,28 грн/МВт-год (без урахування податку на додану вартість);

2) на період з 01.04.2023 по 30.06.2023 (включно) на рівні 430,25 грн/МВт-год (без урахування податку на додану вартість);

3) на період з 01.07.2023 по 31.12.2023 (включно) на рівні 485,10 грн/МВт-год (без урахування податку на додану вартість) (а.с.51).

У зв`язку з чим, відповідач1 звернувся до відповідача2 з листом №887 від 06.02.2023, у якому повідомив споживача про наявність підстав для внесення змін до договору, у зв`язку зі зміною НКРЕКП регульованих цін (тарифів) (а.с.47).

Так, додатковою угодою №2 від 31.01.2022 до договору №51-Т від 16.12.2022 сторонами внесено зміни до договору, у зв`язку зі зміною регульованих складових ціни на електричну енергію, а саме ціни тарифу передачі, тому загальна вартість 1 кВт/год електричної енергії, з урахуванням додаткової угоди №2, становить 4,671336 грн та включає: 3,512500 грн - ціна електричної енергії; 0,38028 грн - ціна передачі; 0,778556 грн - податок на додану вартість (а.с.41).

Суд погоджується з позицією прокурора стосовно того, що додаткова угода №2 від 31.01.2022 відповідає вимогам законодавства, оскільки збільшення вартості електроенергії відбулося у зв`язку зі зміною тарифу на послуги з передачі електричної енергії згідно постанови НКРЕКП №1788 від 21.12.2022.

Водночас, додаткова угода №3 від 20.02.2023 укладена сторонами, керуючись, зокрема пп.2 п.19 Особливостей, з метою зміни ціни за одиницю товару з обґрунтуванням коливання ціни електричної енергії на ринку відповідно до цінової довідки Харківської торгово-промислової палати №79-3/23 від 06.02.2023, яка складена на замовлення відповідача1. При цьому, у примітці до довідки зазначено, що вона має виключно фактографічно-інформаційний характер та не враховує умови договорів та контрактів.

Так, за умовами додаткової угоди №3 від 20.02.2023 сторони внесли зміни до ціни товару, шляхом її збільшення на 14,37%. Пункт 1 додатку "Комерційна пропозиція" викладено у новій редакції: "Ціна становить 5,277031 грн та включає в себе: 4,017246 грн - вартість електричної енергії; 0,380280 грн - тариф на послуги з передачі; 0,879505 грн - ПДВ. Також зменшено загальний обсяг товару у пропорційному співвідношенні загальної суми договору до ціни 1 кВт/год, у зв`язку з чим пункт 3.6 договору викладено у новій редакції: "Обсяг закупівлі за цим договором становить 276363,15 кВт/год" (а.с.43).

При цьому, вказана вище довідка Харківської торгово-промислової палати, що надавалася відповідачем1 в обґрунтування необхідності укладення додаткової угоди №3 від 20.02.2023, ґрунтується на інформації вебсайту https://www.oree/com/ua/АТ "Оператор ринку".

Так, за даними ДП "Оператор ринку" середньозважена ціна електричної енергії "на добу наперед" за 1кВт у період з 01.01.2023 по 31.01.2023 становила 3,68426 грн, з 01.02.2023 по 28.02.2023 - 3,21343 грн, з 01.03.2023 по 31.03.2023 - 3,53956 грн, з 01.04.2023 по 30.04.2023 - 2,81374 грн, з 01.05.2023 по 31.05.2023 - 3,31804 грн, з 01.06.2023 по 30.06.2023 - 2,97147 грн, з 01.07.2023 по 31.07.2023 - 3,99416 грн, з 01.08.2023 по 31.08.2023 - 4,16223 грн, з 01.09.2023 по 30.09.2023 - 4,31487 грн, з 01.10.2023 по 31.10.2023 - 4,06558 грн, з 01.11.2023 по 30.11.2023 - 4,60394 грн, з 01.12.2023 по 31.12.2023 - 4,10186 грн.

Тобто середньозважені ціни на електричну енергію станом на дати направлення відповідачем1 відповідачу2 листів про підвищення ціни, укладення додаткових угод №3 від 20.02.2023 та №4 від 21.04.2023 були меншими, ніж запропоновані відповідачем1, а в деяких випадках навіть нижчими від вартості, встановленої договором №51-Т від 16.12.2022, що виключає правові підстави для підвищення договірної ціни.

Крім того, аналіз відомостей офіційного вебсайту ДП "Оператор ринку" свідчить, що в умовах волатильності ринкових цін на електричну енергію, за яких періодично відбувається зниження та підвищення цін, що зрівноважують один одного, відповідачем1 випадки зниження ціни ігнорувалися, а випадки її підвищення використовувались як підстави для внесення змін до договору №51-Т від 16.12.2022.

Також суд враховує, що Верховний Суд звертав увагу на те, що збільшення ціни товару на ринку, яке стало підставою для зміни ціни, повинно відбуватися після укладання договору і мусить мати достатнє обґрунтування про наявність коливання (збільшення чи зменшення ціни на одиницю товару на ринку) за період з дати укладення договору до дати укладання додаткових угод до договору, а в разі наступних змін - між черговими додатковими угодами (постанови від 13.10.2020 у справі №912/1580/18, від 02.12.2020 у справі №913/368/19).

Водночас, надана відповідачем1 в якості доказу коливання цін на ринку довідка Харківської торгово-промислової палати №79-3/23 від 06.02.2023, таким вимогам не відповідає, оскільки не містить інформації про ціни станом на дати укладення договору та додаткових угод до нього.

Зазначена довідка Харківської торгово-промислової палати є документом довідково-інформаційного характеру, що демонструє середню ціну на електричну енергію на ринку "на добу наперед" (РДН) у торговій зоні ОЕС України згідно з інформацією АТ "Оператор ринку" на певні дати, не є документальним підтвердженням коливання цін, та не є достатнім доказом для належного обґрунтування факту коливання ціни на електричну енергію на ринку.

Зважаючи на викладене, відповідач1 не навів належного обґрунтування, чим підвищення ціни на ринку, яке зазначене в довідці, об`єктивно унеможливило виконання договору за ціною, визначеною в тендерній пропозиції, або свідчить про економічну невигідність виконання договору на погоджених умовах.

З огляду на наведене, дії відповідача1 щодо ініціювання зміни ціни без достатніх правових і фактичних підстав, свідчать про недобросовісне використання договірного механізму і виключають можливість визнання таких змін правомірною реалізацією передбаченого законом права на перегляд ціни.

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку, що додаткова угода №3 від 20.02.2023, укладена сторонами без належного обґрунтування та документального підтвердження коливання ціни з порушенням вимог ч.5 ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі" та пп.2 п.19 Особливостей, затверджених постановою КМУ №1178, а тому підлягає визнанню недійсною на підставі статей 203, 215 ЦК України.

У свою чергу, додаткова угода №4 від 21.04.2023 укладена сторонами у зв`язку із зростанням встановленого НКРЕКП тарифу на послуги з передачі електричної енергії, що відповідає приписам п.7 ч.5 ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі" та пп.7 п.19 Особливостей.

Так, додатковою угодою №4 від 21.04.2023 викладено пункт 1 додатку "Комерційна пропозиція" до договору у новій редакції: "Ціна (тариф) за 1 кВт/год на електричну енергію становить 5,336995 грн з ПДВ та включає в себе: 4,017246 грн - вартість електричної енергії; 0,430250 грн - тариф на послуги з передачі; 0,889499 грн - ПДВ.

Водночас, враховуючи встановлення судом факту укладення додаткової угоди №3 від 20.02.2023 за відсутності належного документального підтвердження коливання ціни на ринку в сторону збільшення, наслідком чого стало визнання цієї додаткової угоди недійсною, то визначена сторонами у додатковій угоді №4 від 21.04.2023 вартість електричної енергії у розмірі 4,017246 грн, на переконання суду, є неправомірною, та відповідно невірним є розмір ПДВ, обрахованого на вказану суму. За наведених обставин, додаткова угода №4 від 21.04.2023 також підлягає визнанню недійсною.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача безпідставно набутих грошових коштів у сумі 101955,26 грн.

Згідно із ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з п.1 ч.3 ст.1212 ЦК України, положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

Суд враховує, що відповідно до постанови НКРЕКП №1788 від 21.12.2022 регульований тариф на послуги з передачі електричної енергії становив у період з 01.01.2023 по 01.04.2023 - 0,38028 грн за кВт/год, з 01.04.2023 по 01.07.2023 - 0,43025 грн за кВт/год, з 01.07.2023 - 0,4851 грн за кВт/год.

За вказаного, до спірних правовідносин підлягає застосуванню ціна, визначена договором про закупівлю з урахуванням зміни тарифу на послуги з передачі електричної енергії, тобто в період з 01.01.2023 по 01.04.2023 - 4,671336 грн за кВт/год ((3,5125 + 0,38028) х 1,2), яка відповідає умовам додаткової угоди №2 від 31.01.2022.

Відповідно до актів приймання-передачі електричної енергії за період з 01.01.2023 по 01.04.2023 відповідач1 поставив відповідачу2 158424 кВт/ГОД електричної енергії, яка була оплачена відповідачем2 на суму 791245,76 грн.

Водночас за умовами додаткової угоди №2 від 31.01.2022 такий обсяг поставки відповідає сумі 740051,73 грн (158424 кВт х 4,671336 грн), що свідчить про переплату у розмірі 51194,03 грн (791245,76 грн - 740051,73 грн).

Надалі, у період з 01.04.2023 по 01.07.2023 відповідач1 поставив відповідачу2 83808 кВт/год електричної енергії, яка була оплачена відповідачем2 на суму 447282,02 грн.

Водночас з урахуванням ціни на електричну енергію, що визначена у додатковій угоді №2 від 31.01.2022, та зміни тарифу на послуги з передачі електричної енергії відповідно до постанови НКРЕКП №1788 від 21.12.2022, ціна на електричну енергію має становити 4,7313 грн за кВт/год ((3,5125 + 0,43025) х 1,2), тому такий обсяг поставки відповідає сумі 396520,79 грн (83808 кВт/год х 4,7313 грн), що свідчить про переплату у розмірі 50761,23 грн (447282,02 грн - 396520,79 грн).

Оскільки судом визнано недійсними додаткові угоди №3 від 20.02.2023 та №4 від 21.04.2023 до договору №51-Т на закупівлю електричної енергії від 16.12.2022, якими збільшено вартість електричної енергії, що постачається, кошти у розмірі 101955,26 грн (51194,03 грн + 50761,23 грн) набуті відповідачем1 безпідставно, тому вказані кошти підлягають стягненню з відповідача1 на користь позивача, з огляду на те, що вказана закупівля фінансувалася за рахунок місцевого бюджету Гришковецької селищної ради.

Відповідно до ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статей 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд із цим, за змістом п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України", обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином суд зазначає, що решта долучених до справи доказів та доводів сторін ретельно досліджена і наведених висновків суду не спростовує.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Житомирською обласною прокуратурою при зверненні до суду з цим позовом сплачено 9084,00 грн грн судового збору за 2 позовні вимоги немайнового характеру та 1 позовну вимогу майнового характеру, з кожної по 3028,00 грн судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією №74 від 20.01.2025 (а.с.18).

З огляду на задоволення позову та приписи ст.129 ГПК України, судовий збір стягується на користь Житомирської обласної прокуратури за 2 немайнові вимоги з відповідача1 та відповідача2 у рівних частинах по 3028,00 грн, а за позовну вимогу майнового характеру у розмірі 3028,00 грн - з відповідача1.

Керуючись статтями 2, 73-79, 86, 123, 129, 233, 236-238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсною додаткову угоду №3 від 20.02.2023 до договору №51-Т на закупівлю електричної енергії від 16.12.2022, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" та Відділом освіти, молоді та спорту Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області.

3. Визнати недійсною додаткову угоду №4 від 21.04.2023 до договору №51-Т на закупівлю електричної енергії від 16.12.2022, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" та Відділом освіти, молоді та спорту Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області;

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" (10003, Житомирська область, місто Житомир, майдан Перемоги, будинок 10, ід. код 42095943) на користь Гришковецької селищної ради (13337, Житомирська область, Бердичівський район, селище Гришківці, вул. Червоний промінь, будинок 4, ід. код 04345380) безпідставно набуті грошові кошти у сумі 101955,26 грн.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" (10003, Житомирська область, місто Житомир, майдан Перемоги, будинок 10, ід. код 42095943) на користь Житомирської обласної прокуратури (10008, Житомирська область, місто Житомир, вул. Святослава Ріхтера, будинок 11, ід. код 02909950) 6056,00 грн витрат по сплаті судового збору.

6. Стягнути з Відділу освіти, молоді та спорту Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області (13337, Житомирська область, Бердичівський район, селище Гришківці, вул. Червоний промінь, будинок 4, ід. код 42735489) на користь Житомирської обласної прокуратури (10008, Житомирська область, місто Житомир, вул. Святослава Ріхтера, будинок 11, ід. код 02909950) 3028,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 18.03.26

Суддя Вельмакіна Т.М.

1 - до справи;

- прокурору, позивачу та відповідачу1 через систему "Електронний суд"; 2 - відповідачу2 - рек.з пов.