ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2026 м. Дніпро Справа № 904/624/19 (904/6169/25)

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Соп`яненко О.Ю. (доповідач)

суддів: Мартинюка С.В., Фещенко Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 06.01.2026 (суддя Соловйова А.Є.) у справі № 904/624/19 (904/6169/25)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КАМ`ЯНСЬКЕ-ЕСТЕЙТ», Дніпропетровська обл., м. Кам`янське

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕФЕКТІНВЕСТ-2015», м. Дніпро

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРАРНІ ТЕХНОЛОГІЇ УКРАЇНИ», м. Дніпро

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», м. Київ

про визнання недійсним договору

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовної заяви і ухвали суду першої інстанції.

30.10.2025 через підсистему «Електронний суд» до Господарського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «КАМ`ЯНСЬКЕ-ЕСТЕЙТ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕФЕКТІНВЕСТ-2015» про визнання недійсним договору.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.01.2026 у справі № 904/624/19 (904/6169/25) зупинено провадження у справі до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 910/6654/24.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Не погоджуючись із постановленою ухвалою, Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося через підсистему «Електронний суд» до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить:

- поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 06.01.2026;

- ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 06.01.2026 про зупинення провадження у справі № 904/624/19 (904/6169/25) скасувати.

Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що суд першої інстанції при постановлені ухвали порушив норми процесуального права, а саме положення статті 228 Господарського процесуального кодексу України та помилково визначив справу № 904/624/19 (904/6169/25) як подібну справі № 910/6654/24.

Такі висновки суду є помилковими з огляду на те, що справа № 910/6654/24 стосується питань, які виникають у позаконкурсному оспорюванні правочинів. Верховний Суд, передаючи цю справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, вказав про необхідність поєднувати вимоги про визнання правочину боржника недійсним з вимогою про витребування майна та те, що повноваження звертатись із такими позовними вимогами належить як виконавцю, так і кредитору, який набув статусу стягувача у виконавчому провадженні.

Відповідно висновки у справі № 910/6654/24 не стосуються конкурсного оспорювання фраудаторних правочинів в межах процедур банкрутства.

3. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу.

Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРАРНІ ТЕХНОЛОГІЇ УКРАЇНИ», скориставшись правом, наданим статтею 263 Господарського процесуального кодексу України, подало відзив на апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», в якому заперечило проти доводів апеляційної скарги, просило залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРАРНІ ТЕХНОЛОГІЇ УКРАЇНИ» не погоджується з апеляційною скаргою, вважає її необґрунтованою.

Вказує, що Товариство з обмеженою відповідальністю «КАМ`ЯНСЬКЕ-ЕСТЕЙТ», яке є кредитором Товариства з обмеженою відповідальністю «Ефектінвест-2015», звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою «ЕФЕКТІНВЕСТ-2015» про визнання недійсним договору купівлі-продажу комплексу виробничих будівель та споруд від 04.06.2018, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ефектінвест-2015» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Люкс-Офіс» (справа № 904/624/19 (904/6169/25).

Ухвалою Верховного Суду від 23.04.2025 справу № 910/6654/24 передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновків Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду, викладених у постановах від 05.01.2024 у справі № 761/40240/21, від 23.10.2024 у справі № 601/2035/23, від 09.04.2025 у справі № 710/1431/23, від 19.03.2025 у справі № 753/12145/22, від 16.10.2024 у справі № 712/3471/22, які полягають у можливості оскарження фраудаторного правочину третьою особою (не стороною правочину) від власного імені, а також у тому, що належному способу захисту прав чи інтересів відповідного кредитора відповідає вимога про визнання правочину недійсним (без її поєднання з вимогою про витребування майна, переданого на виконання такого правочину).

04.06.2025 ухвалою Великої Палати Верховного Суду справу № 910/6654/24 прийнято до розгляду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 вказала, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

Враховуючи подібність порушеного у цій справі та справі № 910/6654/24 питання щодо ефективності способу захисту у спорі про визнання недійсним виконаного правочину за позовом не сторони цього правочину при незаявленні позивачем вимоги про витребування майна, переданого на виконання такого правочину, з метою забезпечення єдності судової практики суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та правомірного висновку про наявність підстав для задоволення поданого клопотання про зупинення провадження у цій справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРАРНІ ТЕХНОЛОГІЇ УКРАЇНИ» зазначає у відзиві, що рішення Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/6654/24 матиме визначальне значення для вирішення інших справ, оскільки встановить, чи має право кредитор оспорювати правочини боржника, не будучи стороною цих правочинів; чи є ефективним способом захисту в таких спорах визнання правочину недійсним без заявлення вимоги про витребування майна; які критерії застосовуються для кваліфікації правочинів як фраудаторних.

Відповідно до вищезазначеного, апеляційна скарга є безпідставною, а ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам чинного законодавства.

4. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.01.2026 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий суддя Соп`яненко О.Ю. (суддя-доповідач), судді: Мартинюк С.В., Фещенко Ю.В..

Процесуальний хід розгляду справи відображений у відповідних ухвалах Центрального апеляційного господарського суду.

Хронологія надходження інших процесуальних документів до суду.

04.02.2026 до Центрального апеляційного господарського суду від третьої особи 1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

5. Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

Ухвалою суду першої інстанції від 25.11.2025 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРАРНІ ТЕХНОЛОГІЇ УКРАЇНИ» б/н від 24.11.2025 про вступ у справу № 904/624/19 (904/6169/25) в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача задоволено. Залучено до участі у справі в якості третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРАРНІ ТЕХНОЛОГІЇ УКРАЇНИ» (49041, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, пр. Паці, буд. 2 Т, ). Заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» б/н від 24.11.2025 про вступ у справу № 904/624/19 (904/6169/25) в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача задоволено. Залучено до участі у справі в якості третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ).

Ухвалою Верховного Суду від 23.04.2025 справу №910/6654/24 за касаційною скаргою Приватного підприємства «Приватна телекомпанія «Візит» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.02.2025 передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що з метою забезпечення сталості та єдності судової практики, наявні підстави для зупинення провадження у справі №904/624/19 (904/6169/25) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КАМ`ЯНСЬКЕ-ЕСТЕЙТ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕФЕКТІНВЕСТ-2015», за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРАРНІ ТЕХНОЛОГІЇ УКРАЇНИ», за участю третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання недійсним договору до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №910/6654/24, виготовлення та оприлюднення повного тексту судового рішення, ухваленого за результатами такого розгляду.

6. Оцінка апеляційним господарським судом аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Суд апеляційної інстанції вважає висновок суду першої інстанції про необхідність зупинення провадження у даній справі передчасним з урахуванням наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове або повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Так, метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, що не можуть бути з`ясовані та встановлені у даному процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

Згідно з ч. ч. 4, 6 статті 75 Господарського процесуального кодексу України пов`язаною із цією справою є така інша справа, в якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання та оцінку доказів у цій справі, у тому числі йдеться про факти, які мають преюдиційне значення.

Щодо подібності правовідносин, то таку подібність слід оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями.

З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими.

Суб`єктний і об`єктний критерії матимуть значення у випадках, якщо для застосування норми права, яка поширюється на спірні правовідносини, необхідним є специфічний суб`єктний склад саме цих правовідносин та/чи їх специфічний об`єкт.

При цьому на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими. Згадані вище правові висновки сформульовано в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 .

Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясовувати: як саме справа, яка розглядається господарським судом, пов`язана зі справою, що розглядається іншим судом, та чим обумовлена неможливість розгляду справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.10.2021 у справі № 922/3114/20, від 10.09.2019 у справі № 922/1962/17, від 17.12.2019 у справі № 917/131/19, від 15.05.2019 у справі № 904/3935/18, від 10.06.2019 у справі № 914/1983/17, від 16.01.2020 у справі № 908/1188/19.

Під неможливістю розгляду справи слід розуміти неможливість для господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 21.02.2019 у справі № 910/974/18, від 05.03.2019 у справі № 910/5425/18.

Отже, за змістом п. 5 ч. 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду до вирішення іншої справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Проте, у матеріалах справи № 904/624/19 (904/6169/25) відсутні докази існування об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення справи № 910/6654/24.

Справа № 904/6169/25 розглядається в межах справи про банкрутство ТОВ "ЕФЕКТІНВЕСТ-2015" № 904/624/19.

Предметом спору у справі № 904/624/19 (904/6169/25) за позовом ТОВ "КАМ`ЯНСЬКЕ-ЕСТЕЙТ" до ТОВ "ЕФЕКТІНВЕСТ-2015" за участі третіх осіб є визнання недійсним договору купівлі-продажу, за яким із власності банкрута вибуло нерухоме майно за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпро, проспект Богдана Хмельницького, будинок 148д.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 23 квітня 2025 року справу № 910/6654/24 передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Підставою передачі до Великої Палати Верховного Суду та предметом вирішення у справі № 910/6654/24 є незгода колегії суддів з висновками Верховного Суду і необхідність відступлення від них в частині можливості оскарження фраудаторного правочину третьою особою (не стороною правочину) від власного імені, а також у тому, що належному способу захисту прав чи інтересів відповідного кредитора відповідає вимога про визнання правочину недійсним (без її поєднання з вимогою про витребування майна, переданого на виконання такого правочину).

Зокрема, колегія суддів Верховного Суду зазначає, що у цій справі вимоги позивача про визнання недійсними правочинів, наслідками укладання яких стало відчуження від відповідача-1 на користь відповідача-2 транспортних засобів, не відповідають належному та ефективному способу захисту, оскільки задоволення такого позову не призведе до повернення майна відповідачу-1, і тим більше не призведе до звернення стягнення на це майно для задоволення вимог позивача в рахунок погашення існуючої заборгованості. При цьому таке рішення суду буде спрямоване лише на створення преюдиції в інших судових провадженнях (про звернення стягнення на таке майно в межах виконавчого провадження або про витребування майна з метою його примусової реалізації тощо), що не відповідає завданням господарського судочинства, а тому свідчить про неефективність такого способу захисту.

Зупиняючи провадження у даній справі, суд першої інстанції обмежився зазначенням наявності підстав для зупинення провадження у справі з метою забезпечення сталості та єдності судової практики, проте не вказав, яким чином вирішення Великою Палатою Верховного Суду питання у справі № 910/6654/24 може вплинути на результати вирішення спору по суті у даній справі № 904/624/19 (904/6169/25).

Так, суд першої інстанції залишив поза увагою, що справа № 910/6654/24 стосується питань, які виникають у позаконкурсному оспорюванні правочинів. Тобто, вочевидь, висновки у справі № 910/6654/24 не стосуються конкурсного оспорювання фраудаторних правочинів в межах процедур банкрутства.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що необхідно розмежовувати конкурсне оспорювання та позаконкурсне оспорювання фраудаторних правочинів.

Недійсність фраудаторного правочину в позаконкурсному оспоренні має гарантувати інтереси кредитора (кредиторів) «через можливість доступу до майна боржника», навіть і того, що знаходиться в інших осіб. Метою позаконкурсного оспорення є повернення майна боржнику задля звернення на нього стягнення, тобто щоб кредитор опинився в тому становищі, яке він мав до вчинення фраудаторного правочину.

Укладення фраудаторних правочинів є характерним для боржників у процедурах банкрутства, позаяк неплатоспроможність боржника означає ситуацію, коли не вистачає коштів для задоволення всіх вимог кредиторів і, діючи недобросовісно, боржник намагається створити переваги для задоволення вимог «дружнього» кредитора на шкоду іншим своїм кредиторам, порушивши встановлену законом черговість або пропорційність задоволення вимог окремого класу кредиторів.

Законодавець, наділивши арбітражного керуючого (кредитора боржника) повноваженнями щодо визнання недійсними угод боржника, передбачив при цьому настання спеціального наслідку визнання недійсними таких угод у вигляді повернення майна боржника до складу ліквідаційної маси, а в разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодування його вартості грошовими коштами за ринковими цінами, що існували на момент учинення правочину (частина третя статті 42 КУзПБ).

Також, в межах справи про банкрутство ТОВ "ЕФЕКТІНВЕСТ-2015" ліквідатором подано позовну заяву (справа № 904/624/19 (904/3339/24)) про витребування з чужого незаконного володіння нерухомого майна за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпро, проспект Богдана Хмельницького, будинок 148д.

Провадження у справі № 904/624/19 (904/3339/24) за позовом ліквідатора ухвалою суду першої інстанції від 02.12.2025 зупинено до вирішення даної справи № 904/624/19 (904/6169/25) за позовом ТОВ "КАМ`ЯНСЬКЕ-ЕСТЕЙТ" про визнання недійсним першого правочину відчуження.

Верховним Судом, зокрема, у справах № 904/637/22 (904/3477/22) (постанова від 26.09.2023), № 29/5005/6325/2011 (904/8849/21) (постанова від 17 січня 2023 року) сформовані правові висновки про те, що ефективним способом захисту права власності у конкурсному оспорюванні є витребування майна з чужого незаконного володіння без необхідності поєднання її з вимогами про визнання недійсним правочину. Тобто, ліквідатором вже ініційовано ефективний спосіб захисту прав шляхом подання позову про витребування з чужого незаконного володіння нерухомого майна.

За встановлених обставин є слушними доводи апеляційної скарги стосовно того, що вказані господарські справи не пов`язані між собою, а встановлені обставини у справі № 910/6654/24 не впливають на розгляд даної справи.

Крім цього, межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи, її складності, предмету спору (рішення ЄСПЛ від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»).

Зупинення провадження у справі, на відміну від відкладення розгляду справи здійснюється без зазначення строку до усунення обставин (до вирішення іншої справи; до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі), які зумовили зупинення провадження. Отже, провадження у справі слід зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього (постанова Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 904/3935/18).

Необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що свідчить про порушення положень частини першої статті 6 Конвенції, яка покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку (постанова Верховного Суду від 29.09.2023 у справі № 910/5655/21).

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01.02.2017 у справі № 6-1957цс16.

7. Висновки апеляційного господарського суду за результатами перегляду ухвали суду.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 06.01.2026 у справі № 904/624/19 (904/6169/25) - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до п. 12 ч. 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України окремо від рішення суду першої інстанції може бути оскаржено в апеляційному порядку ухвалу суду першої інстанції про зупинення провадження у справі.

Разом з цим, згідно з п. 2 ч. 1 статті 287 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28, 30 частини першої статті 255 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Оскільки ухвала суду першої інстанції про зупинення провадження у справі до зазначеного переліку не відноситься, дана постанова не підлягає касаційному оскарженню.

8. Розподіл судових витрат.

У зв`язку зі скасуванням ухвали суду першої інстанції з передачею справи на розгляд місцевого господарського суду, розподіл сум судового збору повинен бути здійснений судом першої інстанції за результатами розгляду справи, згідно із загальними правилами статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

З підстав наведеного та керуючись статями 228, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 06.01.2026 у справі № 904/624/19 (904/6169/25) задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 06.01.2026 у справі № 904/624/19 (904/6169/25) про зупинення провадження скасувати.

3. Матеріали справи № 904/624/19 (904/6169/25) передати на розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Повна постанова підписана 04.03.2026 року.

Головуючий суддя О.Ю. Соп`яненко

Суддя С.В. Мартинюк

Суддя Ю.В. Фещенко