УХВАЛА

09 березня 2026 року

м. Київ

cправа № 902/650/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є. В., - головуючого, Рогач Л. І., Мачульського Г. М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "АП Марін" на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.01.2026 (колегія суддів: Філіпова Т. Л., Бучинська Г. Б., Маціщук А. В.) у справі

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "АП Марін" про стягнення 10 162 872,24 грн,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" (далі - АТ "Українська залізниця") звернулося до Товариства з обмеженою відповідальністю "АП Марін" (далі - ТОВ "АП Марін") з позовом про стягнення 10 162 872,24 грн.

02.10.2025 Господарський суд Вінницької області ухвалив рішення про відмову у позові.

22.01.2026 Північно-західний апеляційний господарський суд ухвалив постанову, якою скасував рішення Господарського суду Вінницької області від 02.10.2025, та прийняв нове рішення про задоволення позову.

16.02.2026 ТОВ "АП Марін" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, зі змісту якої вбачається, що скаржник просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, а рішення суду першої інстанції залишити в силі. Крім цього, скаржник заявив клопотання про зупинення виконання постанови суду апеляційної інстанції.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.02.2026 справу передано на розгляд колегії суддів у складі: Краснова Є. В. - головуючого, Рогач Л. І., Мачульського Г. М.

Дослідивши матеріали касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що її подано з дотриманням вимог статей 287 - 291 Господарського процесуального кодексу України (далі -ГПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 294 цього Кодексу в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.

Беручи до уваги наведені скаржником обґрунтування підстав касаційного оскарження, колегія суддів дійшла висновку про те, що матеріали касаційної скарги є достатніми для відкриття касаційного провадження на підставі, визначеної в пункті 1 частини другої статті 287 ГПК України.

Щодо клопотання скаржника про зупинення виконання постанови суду апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Абзацом 2 частини четвертої статті 294 ГПК України передбачено, що за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії, якщо зупинити його виконання неможливо.

За приписами частини першої статті 332 ГПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Водночас клопотання про зупинення виконання (дії) судових рішень має бути мотивоване. У клопотанні заявник повинен навести обґрунтування його вимог та довести, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або буде неможливим повернення виконання судових рішень у разі, якщо вони будуть скасовані.

Вирішуючи питання про зупинення виконання (дії) судового рішення, суд враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, необхідності забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, а також осіб, які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки тощо.

Саме по собі оскарження судового рішення у касаційному порядку не свідчить про наявність підстав для зупинення виконання або дії останнього.

Враховуючи те, що заявником не наведено достатньо обґрунтованих підстав, за яких суд касаційної інстанції може зупинити виконання та дію оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції, оскільки доводи клопотання зводяться до ймовірності настання негативних наслідків, наведені обставини не підтверджені належними доказами, тому в задоволенні зазначеного клопотання слід відмовити.

За змістом статті 295 ГПК України учасники справи мають право подати до суду касаційної інстанції відзив на касаційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом касаційної інстанції в ухвалі про відкриття касаційного провадження.

Оскільки подання відзиву на касаційну скаргу в письмовій формі є правом учасників справи, то в разі реалізації такого права суд касаційної інстанції встановлює відповідний строк для подання зазначеного відзиву.

Під час розгляду матеріалів касаційної скарги встановлено, що на розгляді об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду перебуває справа № 911/1913/23, передана Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду згідно з ухвалою від 11.03.2025 з мотивів необхідності відступлення від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду 01.02.2024 у справі № 916/411/23 про те, що спеціальна позовна давність, передбачена статтею 258 Цивільного кодексу України, строк якої визначено законом - частиною другою статті 30 Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна", є продовженою відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). Верховний Суд вважав за необхідне відступити від висновку, викладеного вище, з метою забезпечення правової визначеності та подолання сумнівів щодо тлумачення положень чинного законодавства у контексті спірних правовідносин, а саме пункту 12 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України - під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Також, обґрунтовуючи потребу відступу, Верховний Суд в ухвалі від 11.03.2025 зауважив, що відповідач-1 серед іншого наголошує, що у постанові Верховного Суду від 02.02.2023 у справі № 914/3716/21 викладений висновок, згідно з яким у переліку статей, передбачених пунктом 12 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, відсутня стаття 315 Господарського кодексу України. З огляду на те, що стаття 315 Господарського кодексу України відсутня у переліку статей, строки яких продовжено на строк дії карантину, як у пункті 12 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, так і у пункті 7 розділу "Прикінцеві положення" Господарського кодексу України, Верховний Суд вважав, що суд апеляційної інстанції необґрунтовано застосував до спірних правовідносин положення пункту 12 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України.

В ухвалі зазначено, що доводи касаційної скарги свідчать, що підхід Верховного Суду у питанні застосування положень пункту 12 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України до строків, перелік яких прямо не наведений у вказаній нормі, є суперечливим.

Ухвалою об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.04.2025 справу № 911/1913/23 прийнято до розгляду.

Право суду з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у подібних правовідносинах в іншій справі передбачено пунктом 7 частини першої статті 228 ГПК України.

З огляду на те, що висновок об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 911/1913/23 сприятиме забезпеченню єдності судової практики, дотриманню принципу верховенства права, складовою якої є юридична визначеність, та принципу пропорційності, з урахуванням того, що постанова Верховного Суду є остаточною і виступає джерелом формування судової практики, суд касаційної інстанції вважає за необхідне зупинити провадження за касаційною скаргою ТОВ "АП Марін", поданою у справі № 902/650/25, до перегляду об`єднаною палатою у касаційному порядку судового рішення у справі № 911/1913/23.

Керуючись статтями 228, 234, 287- 290, 294, 295, 301 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "АП Марін" на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.01.2026.

2. Позивач має право подати до Верховного Суду за вказаною вище адресою або через систему "Електронний суд" відзив на касаційну скаргу до 30 березня 2026 року, відсутність якого не перешкоджає здійсненню касаційного перегляду.

3. Інформацію у справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі "Інтернет" за вебадресою: http://supreme.court.gov.ua.

4. Відмовити у задоволенні клопотання скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "АП Марін" про зупинення виконання постанови суду апеляційної інстанції.

5. Витребувати з Господарського суду Вінницької області та/або Північно-західного апеляційного господарського суду матеріали справи № 902/650/25.

6. Надіслати копію цієї ухвали до Господарського суду Вінницької області та Північно-західного апеляційного господарського суду.

7. Провадження у справі № 902/650/25 зупинити до розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 911/1913/23.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Краснов

Суддя Л. І. Рогач

Суддя Г.М. Мачульський