ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2026м. ДніпроСправа № 904/7331/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Татарчука В.О. за участю секретаря судового засідання Анділахай В.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу:

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ласунка" (Дніпропетровська обл., м. Дніпро)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Айс" (Республіка Вірменія, м. Єреван)

про стягнення заборгованості

Представники:

від позивача: Махова Л.О.;

від відповідача: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ласунка" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Айс" про стягнення заборгованості 20076,48 Євро. Судові витрати по сплаті судового збору просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за контрактом №110519-А від 11.05.2019 в частині своєчасної та повної оплати за поставлений товар.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Світ Айс" є нерезидентом України.

Адресою місцезнаходження відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Айс" є: Республіка Вірменія, 0052, м. Єреван, вул. Царав Ахпюрі, буд. 134/1.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 29.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 29.01.2026 та на 21.05.2026. Зупинено провадження у справі №904/7331/25 до надходження відповіді від компетентного органу запитуваної держави - Республіки Вірменія - Міністерство юстиції Республіки Вірменія на судове доручення Господарського суду Дніпропетровської області про вручення відповідачу виклику (повідомлення), підтвердження про вручення документа.

23.01.2026 до канцелярії суду засобами електронного зв`язку від відповідача надійшла заява про визнання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи без участі відповідача. Однак подана копія заяви не підписана електронним цифровим підписом, що підтверджується актом №21/26 від 23.01.2026, складеним головним спеціалістом та провідними інспекторами.

29.01.2026 представник позивача подав до канцелярії суду клопотання про долучення документів до матеріалів справи, а саме нотаріально засвідчених перекладів на державну мову Республіки Вірменія ухвали суду від 29.12.2025 по справі №904/7331/25 та судового доручення Господарського суду Дніпропетровської області і підтвердження про вручення документів, виклику (повідомлення) про день судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 29.01.2026 для проведення підготовчого засідання поновлено провадження у справі, справу призначено до розгляду в підготовчому засіданні на 29.01.2026.

У судове засідання 29.01.2026 відповідач не забезпечив явку свого представника.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 29.01.2026 зупинено провадження у справі №904/7331/25. Відкладено підготовче засідання на 21.05.2026.

10.02.2026 до канцелярії суду від представника відповідача надійшла заява про визнання позовних вимог в повному обсязі разом із клопотанням про розгляд справи без участі його представника.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.02.2026 для проведення підготовчого засідання поновлено провадження у справі, справу призначено до розгляду в підготовчому засіданні на 03.03.2026.

У підготовче засідання 03.03.2026 відповідач не забезпечив явку повноважного представника, про дату, час і місце засідання суду повідомлений належним чином.

За змістом частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 185 Господарського процесуального кодексу України у випадку визнання позову відповідачем за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 191, 192 цього Кодексу.

За результатом підготовчого засідання судом проголошено скорочене рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши фактичні обставини, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, господарський суд,-

УСТАНОВИВ:

11.05.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Світ Айс" (далі покупець, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ласунка" (далі продавець, позивач) укладено контракт №110519-А (далі контракт).

За умовами пункту 1.1 контракту продавець зобов`язується виготовляти, поставляти та передати у власність покупцю товар, а покупець зобов`язується приймати цей товар та своєчасно здійснити його оплату на умовах даного контракту.

Предметом поставки є наступний товар: морозиво в асортименті відповідно до специфікації, що додається до кожної замовленої партії товару (пункт 1.2 контракту).

Відповідно до пункту 2.1 контракту продавець передає покупцеві товар, загальна вартість якого орієнтовно становить 450000,00 Євро (чотириста п`ятдесят тисяч Євро, 00 євроцентів), яка вважається загальною сумою контракту. На розсуд сторін загальна сума контракту може бути збільшена або зменшена, що обов`язково фіксується сторонами письмово в додатковій угоді до цього контракту.

Згідно з пунктом 2.2 контракту ціна, кількість, асортимент і характеристики товару вказуються в специфікаціях, які складаються на кожну партію товару, додаються до цього контракту та є його невід`ємною частиною.

Вартість товару є незмінною з моменту підписання специфікації на поставку конкретної партії товару (пункт 2.3 контракту).

Приписами пункту 3.2 контракту встановлено, що продавець зобов`язується поставити товар покупцю протягом 20 календарних днів з моменту підписання специфікації на поставку конкретної партії товару.

Пункт 3.4 контракту визначає, що моментом поставки товару вважається дата штемпеля митниці (після призначення) на товаротранспортних документах (CMR).

Оплата за цим контрактом здійснюватиметься в грошовій одиниці Євро в наступному порядку: покупець здійснює оплату товару протягом 90 календарних днів з моменту поставки партії товару (підпункт 4.1.1 пункту 4.1 контракту).

Згідно з пунктом 9.2 контракту при не досягненні згоди між сторонами зазначені спори вирішуються у Господарському суді Дніпропетровської області, Україна (в рамках Конвенції про визнання та приведенні до виконання іноземних арбітражних рішень від 10.06.1958р.) із застосуванням законодавства України.

Даний контракт набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2026, а щодо розрахунків до повного їх виконання. При необхідності сторони можуть продовжити термін дії Контракту шляхом підписання відповідного Додаткової угоди (пункт 11.2 контракту у редакції додаткової угоди №б/н від 12.08.2025).

Контракт підписаний сторонами та скріплений їх печатками без зауважень та заперечень до нього.

Згідно зі статтею 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В матеріалах справи відсутні докази того, що контракт визнавався недійсним в судовому порядку.

Між сторонами укладено додаткові угоди від 31.12.2020, 10.03.2022, 18.12.2023, 12.08.2025 (а.с. 18-22 том 1).

17.06.2025 між сторонами підписано специфікацію №21 від 17.06.2025 (а.с. 28 том 1), відповідно до умов якої сторони визначили, зокрема, найменування товару, одиницю виміру (шт), кількість товару (85798), його вартість (30929,06 Євро).

На виконання умов договору та специфікації №21 від 17.06.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Ласунка" поставило, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Світ Айс" прийняло товар на загальну суму 30929,06 євро, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) №1291871 від 18.06.2025 (а.с. 26 том 1), вантажною митною декларацією №25UА195U3 (а.с. 23-25 том 1).

Продавець (позивач) виставив покупцеві (відповідачу) рахунок (інвойс) №ЛА000032406 від 17.06.2025 на суму 30929,06 євро (а.с. 27 том 1) для оплати товару.

Згідно з даними вантажної митної декларації №25UА195U3 датою ввезення товару на суму 30929,06 євро, про що свідчить відповідна позначка (графа 54 декларації).

Отже, виходячи з умов підпункту 4.1.1 договору, відповідач повинен був оплатити вартість поставленого позивачем товару не пізніше 16.09.2025.

Відповідач свої зобов`язання з оплати виконав частково у сумі 10852,58 євро, що підтверджується випискою АТ "ОТП-Банк" від 18.12.2025 та банківською випискою АТ "ОТП-Банк" від 12.12.2025 (а.с. 38-43 том 1), у зв`язку із чим у Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Айс" виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 20076,48 євро. Також, заборгованість відповідача підтверджується актом звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2025 по 04.12.2025, який підписаний сторонами та скріплений їх печатками.

З метою досудового врегулювання спору, позивачем було направлено вимоги про сплату заборгованості за Вих.№22/09-2025 від 22.09.2025 та за Вих.№04/12-2025 від 04.12.2025.

Відповідач надав відповідь за Вих.№8/4 від 12.12.2025 з визнанням заборгованості в повному обсязі та заявив про неможливість виконати свої зобов`язання з оплати за причини відсутності коштів у компанії.

Наведена заборгованість за укладеним сторонами договором і стала причиною виникнення спору.

Предметом розгляду у даній справі є стягнення з відповідача на користь позивача боргу за поставлений товар.

Предметом доказування є обставини, пов`язані з поставкою позивачем товару за контрактом №110519-А від 11.05.2019 і виконанням/невиконанням відповідачем обов`язку щодо його оплати.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне.

Згідно зі статтями 3, 366 Господарського процесуального кодексу України, пунктом 1 частини першої статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право", відповідно до частини першої статті 38 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" та пункту 9.2 контракту від 11.05.2019 №110519-А справа підсудна Господарському суду Дніпропетровської області.

У питанні матеріального та процесуального права, що має застосовуватися під час вирішення спору й судового провадження, суд враховує таке.

Згідно з частинами першою четвертою статті 5 Закону України "Про міжнародне приватне право" у випадках, передбачених законом, учасники (учасник) правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин. Вибір права згідно з частиною першою цієї статті має бути явно вираженим або прямо випливати з дій сторін правочину, умов правочину чи обставин справи, які розглядаються в їх сукупності, якщо інше не передбачено законом. Вибір права може бути здійснений щодо правочину в цілому або його окремої частини. Вибір права щодо окремих частин правочину повинен бути явно вираженим.

Контракт №110519-А від 11.05.2019, з якого у сторін виникли спірні правовідносини, укладений ними у місті Дніпрі. Згідно з пунктом 9.2 контракту при не досягненні згоди між сторонами зазначені спори вирішуються у Господарському суді Дніпропетровської області, Україна (в рамках Конвенції про визнання та приведення до виконання іноземних арбітражних рішень від 10.06.1958) із застосуванням законодавства України.

Відтак, до правовідносин сторін за їхніми договірними зобов`язаннями має застосовуватися українське законодавство.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (стаття 626 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частин першої та другої статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини першої статті 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Договір купівлі-продажу є оплатним, відтак одним із основних обов`язків покупця є оплата ціни товару. Ціна грошове відображення вартості товару за його кількісну одиницю. Ціна товару, як правило, визначається у договорі за згодою сторін.

Частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

В матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо наявності заперечень відповідача стосовно обсягів, строку та вартості поставленого товару.

Протягом розгляду справи судом жодних заперечень з приводу прийняття товару за зазначеними актами приймання-передачі товару відповідачем також не заявлено.

Отже, суд приходить до висновку, що позивачем дотримано положення договору в частині виконання його зобов`язань.

Враховуючи зазначений вид договорів, вбачається, що він є оплатним, і обов`язку постачальника за договором поставити товар відповідає обов`язок покупця оплатити вартість цього товару.

У відповідності до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Враховуючи визначений контрагентами у підпункті 4.1.1 контракту порядок розрахунків за поставлений товар, приймаючи до уваги його прийняття відповідачем за товарно-транспортною накладною, суд зазначає, що строк оплати є таким, що настав 16.09.2025.

Будь-яких доказів своєчасної оплати заявленої позивачем до стягнення заборгованості у сумі 20076,48 Євро відповідачем згідно з положеннями статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України під час розгляду справи не надано, а судом таких обставин не встановлено.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідач заявлені до нього позовні вимоги про стягнення заборгованості за контрактом у сумі 20076,48 Євро визнав у повному обсязі, про що зазначив у поданій до суду заяві за Вих.№21/1 від 21.01.2026.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 46 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

За приписом частини першої статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Частинами першою, четвертою статті 191 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє (частина шоста статті 46, частина сьома статті 191 Господарського процесуального кодексу України).

Як уже зазначалось, заява про визнання позову підписана директором Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Айс" Арменом Авагяном, повноваження якого підтверджуються витягом з Державного реєстру юридичних осіб Міністерства юстиції Республіки Вірменія (а.с. 59, 60 том 1).

Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав чи інтересів інших осіб, у зв`язку з чим, приймається судом та є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову.

Щодо можливості стягнення заборгованості в іноземній валюті суд зазначає наступне.

Статтею 99 Конституції України визначено, що грошовою одиницею України є гривня.

Гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 192 Цивільного кодексу України).

Статтею 524 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Відповідно до положень статті 533 Цивільного кодексу України зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.

З аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, що виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України.

Тому, як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема договору купівлі-продажу, не суперечить чинному законодавству.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. При цьому належним виконанням зобов`язання з боку покупця є сплата на користь продавця коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться й у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 в справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18) і від 16.01.2019 в справі №373/2054/16-ц (провадження № 14-44цс18).

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує наступне.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частина перша статті 130 цього Кодексу передбачає, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Позивач, звертаючись з позовними вимогами на суму 20076,48 євро, що за офіційним курсом гривні до євро, встановленим Національним банком України на дату сплати судового збору й подання позову 24.12.2025, еквівалентно 996522,18грн, сплатив судовий збір у сумі 14947,83грн, що підтверджується платіжною інструкцією №8950 від 24.12.2025 (а.с. 7 том 1).

Згідно зі статтею 4 Закону України "Про судовий збір" належний до сплати судовий збір за подання позовної заяви до господарського суду з ціною позову в сумі 996522,18грн становить 14947,83грн (996522,18х1,5% = 14947,83).

Отже, оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги в повному обсязі, позивачу відповідно до частини першої статті 130 Господарського процесуального кодексу України підлягає поверненню з державного бюджету судовий збір у сумі 14947,83грн (14947,83х 50% = 7473,91).

Інші 50% судового збору в сумі 7473,91грн з урахуванням нормативних приписів частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77 79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ласунка" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Айс" про стягнення заборгованості 20076,48 євро задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Айс" (Вірменія, 0052, м. Єреван, вул. Царав Ахпюрі, буд. 134/1; ідентифікаційний код 00921335) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ласунка" (49127, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Гаванська, буд. 14; ідентифікаційний код 24440838) заборгованість в розмірі 20076,48 євро та витрати по сплаті судового збору у розмірі 7473,92грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Ласунка" (49127, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Гаванська, буд. 14; ідентифікаційний код 24440838) з Державного бюджету України 50% судового збору у сумі 7473,91грн, сплачений у складі судового збору в сумі 14947,83грн згідно з платіжною інструкцією №8950 від 24.12.2025.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 13.03.2026.

Суддя В.О. Татарчук