ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"10" березня 2026 р. Справа № 911/1578/24
Суддя Бацуца В. М. розглянувши заяву б/н від 07.10.2024 р. відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоспецпром» про винесення додаткового рішення у справі про вирішення питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу
у справі № 911/1578/24
за позовом Заступника Генерального прокурора, м. Київ
в інтересах держави в особі Міністерства охорони здоров`я України, м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоспецпром», с. Петропавлівська Борщагівка, Київська область
за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, - Державне підприємство «Медичні закупівлі України», м. Київ
про стягнення 10 426 594, 74 грн
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Рішенням Господарського суду Київської області від 02.10.2025 р. у справі № 911/1578/24 за позовом Заступника Генерального прокурора в інтересах держави в особі Міністерства охорони здоров`я України до ТОВ «Автоспецпром», за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, - Державне підприємство «Медичні закупівлі України» про стягнення 10 426 594, 74 грн вирішено відмовити у задоволенні позову повністю.

08.10.2024 р. через систему Електронний суд до суду від відповідача надійшла заява б/н від 07.10.2024 р. про винесення додаткового рішення у справі про вирішення питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, в якій він просить суд стягнути з Офісу Генерального прокурора витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 120 000, 00 грн.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2025 р. рішення Господарського суду Київської області від 02.10.2025 р. року у справі № 911/1578/24 залишено без змін.

Додатковою постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2025 р. у справі № 911/1578/24 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоспецпром» про розподіл витрат на професійну правничу допомогу у справі № 911/1578/24 задоволено частково та присуджено до стягнення з Офісу Генерального прокурора на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Автоспецпром» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн 00 коп. за супровід справи в суді апеляційної інстанції.

Постановою Верховного суду у складі Касаційного господарського суду від 23.10.2025 р. рішення Господарського суду Київської області від 02.10.2025 р. року, постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2025 та додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2025 у справі № 911/1578/24 залишено без змін; заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоспецпром» про вирішення питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу у справі № 911/1578/24 задоволено частково та присуджено до стягнення з Офісу Генерального прокурора на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Автоспецпром» 10 000 (десять тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи № 911/1578/24 у суді касаційної інстанції.

23.10.2024 р. через систему Електронний суд до суду від прокуратури надійшли заперечення № 15/1/1-86051вих-24 від 22.10.2024 р. на заяву про винесення додаткового рішення у справі, в яких він просить суд відмовити в задоволенні заяви відповідача про винесення додаткового рішення у справі щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що заява відповідача про про винесення додаткового рішення у справі про вирішення питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню з ухваленням додаткового рішення у справі виходячи з наступного.

Згідно з ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

2. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

3. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

4. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

5. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Згідно з ст. 123 цього ж кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

2. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

3. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 124 цього ж кодексу разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

2. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

3. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

4. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Статтею 126 цього ж кодексу передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

2. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

3. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

6. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частинами 1-8 ст. 129 цього ж кодексу передбачено, що судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

2. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

3. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

4. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

5. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

6. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

7. Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно нижчою від суми, заявленої в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми.

8. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підтвердження понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката під час розгляду справи № 911/1578/24, до суду відповідачем надано договір № 23/02-20 про надання правової допомоги від 23.02.2020 р., укладений між АО «Унілекс» (надалі Об`єднання) та ТОВ «Автоспецпром» (надалі Клієнт) (надалі - Договір), акт приймання-передачі наданих послуг від 07.10.2024 р. на суму 120 000, 00 грн, ордер серії ВК № 1120156 від 16.02.2024 р.

Відповідно до п. 1.1. Договору на умовах, передбачених даним Договором, Клієнт доручає, а Об`єднання зобов`язується надавати за винагороду Клієнту чи вказаним ним особам правову допомогу в порядку, обсязі та на умовах, визначених цим Договором, його Додатками.

Підпунктами 1.2.1-1.2.3, 1.2.5.-1.2.7., 1.2.9., 1.2.11., 1.2.13. п. 1.2. Договору передбачено, що правова допомога включає в себе, але не обмежується наступними діями:

1.2.1. Надання усних та письмових юридичних консультацій, правових висновків, довідок з правових питань, що виникають з приводу діяльності Клієнта.

1.2.2. Правова експертиза договорів та інших правових документів.

1.2.3. Складання договорів, контрактів, угод, змін, доповнень, листів, звітів, запитів,

меморандумів, довідок тощо.

1.2.5. Моніторинг судових справ Клієнта.

1.2.6. Зустрічі з Клієнтом щодо розробки тактики досудового врегулювання спорів,

обговорення стратегії ведення справ, надання консультацій тощо.

1.2.7. Аналіз і планування стратегії судового представництва.

1.2.9. Представництво інтересів Клієнта в судах загальної юрисдикції, забезпечення власними силами Об?єднання участі представника (юриста/адвоката) у судових засіданнях з розгляду справ Клієнта, підготовка та подання процесуальних документів.

1.2.11. Представництво та ведення справ Клієнта в усіх місцевих, господарських, адміністративних, третейських судах України, включаючи першу, апеляційну та касаційну інстанцію, Конституційному суді України, Верховному Суді, Європейському суді з прав людини.

1.2.13. Порівняльний аналіз законодавства та судової практики України та інших держав, які фігурують у справі Клієнта, та/або можуть бути необхідними для позитивного вирішення питання, з яким Клієнт звернувся до Об?єднання.

Пунктами 2.2., 2.7. Договору визначено, що завдання за надання Правової допомоги, її обсяги, строки надання, визначаються за домовленістю Сторін виходячи з потреб Клієнта. Сторони погодили, що у випадку необхідності Завдання на надання Правової допомоги може визначатися Сторонами в Додатках до даного Договору, які є невід`ємною частиною даного Договору (п. 2.2.).

2.7. Протягом 3 (трьох) календарних днів після закінчення виконання Завдання, передбаченого відповідним додатком до Договору, Об`єднання надає клієнту підписані уповноваженою особою та завірені печаткою Об`єднання два примірники Акту прийому-передачі наданих послуг, якщо інше не передбачено відповідним Додатком до Договору.

Згідно з п. п. 5.1.-5.3. Договору Клієнт згідно з цим Договором сплачує Об`єднанню Гонорар за фактично надану Об`єднанням Правову допомогу згідно Завдання, а також відшкодовує додаткові витрати, пов`язані із забезпеченням належного виконання Завдання (п. 5.1.).

5.2. Сторони погодили, що розмір Гонорару визначається Сторонами в відповідному Додатку до Договору.

5.3. Клієнт сплачує Об`єднанню Гонорар, розмір якого встановлюється за домовленістю Сторін у відповідному Додатку до Договору, та компенсує додаткові витрати шляхом перерахування грошових коштів протягом 35 (п`яти) календарних днів після надання рахунку на оплату і Акту приймання-передачі наданих послуг на поточний рахунок Об`єднання. Сторони можуть погодити інший порядок розрахунків у відповідному додатку до даного Договору.

Відповідно до п. 8.1. Договору Договір вступає в силу з дати його підписання Сторонами та діє до фактичного виконання Сторонами своїх зобов`язань по Договору.

Як було зазначено вище, прокуратура у своїх запереченнях на заяву про винесення додаткового рішення у справі зазначає, що що розмір заявлених витрат не відповідає критерію розумності та пропорційності щодо предмета спору, що свідчить про суттєве завищення вартості наданих послуг з правничої допомоги, а тому просить суд відмовити в задоволенні заяви відповідача про винесення додаткового рішення у справі про вирішення питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі.

Статтею 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (аналогічна правова позиція викладена у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 р. у справі № 755/9215/15-ц).

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони (постанова об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 р. у справі № 922/445/19).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторонни, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 р. у справі № 904/4507/18, від 16 листопада 2022 р. у справі № 922/1964/21).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 23.01.2020 р. у справі № 910/16322/18.

Крім того, судом враховано, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача. Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова об`єднаної палати Верховного Суду від 30.01.2023 р. у справі № 910/7032/17).

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування витрат на правничу допомогу, Верховний Суд в додатковій постанові від 18.01.2024 р. у справі № 927/885/17 (927/485/19) вважав за доцільне додатково звернутися до нещодавньої практики ЄСПЛ з цього питання. Зокрема, у рішення від 18.02.2022 у справі "Чоліч проти Хорватії" ЄСПЛ зазначив (п. 77), що згідно з практикою ЄСПЛ скаржник має право на відшкодування витрат у випадку, якщо такі витрати були дійсними, необхідними а також були розумними у своєму розмірі.

Тобто ЄСПЛ підкреслює необхідність об`єднання об`єктивного критерію (дійсність витрат) та суб`єктивного критерію, розподіляючи суб`єктивний критерій на якісні показники (необхідність витрат для цілей конкретної справи) та кількісні (їх розумність). При цьому ЄСПЛ у зазначеній вище справі, присудивши 2550 євро компенсації, які й просив скаржник, не знайшов підстав для їх зменшення.

Водночас, у рішенні ж від 22.09.2022 у справі "Генеральний будівельний менеджмент проти України" Європейський суд з прав людини у п. 41 зменшив суму витрат на правничу допомогу скаржникові із заявлених 3 750 євро до 850 євро, виходячи саме з надмірного характеру заявлених витрат відносно обмеженого обсягу наданих адвокатом послуг, не вбачаючи у цьому жодних конвенційних порушень.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 23.10.2025 р. у справі № 911/1578/24 визначено, що, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи, чи вони були (мали бути) фактично понесені, а також оцінювати їх необхідність.

Під час розгляду цієї справи у судах попередніх інстанцій представництво інтересів Товариства здійснювало адвокатське об`єднання "Унілекс", зокрема адвокат Поцелов А.О.

Аналіз касаційної скарги, підбір нормативно-правової бази та аналіз судової практики, що визначені пунктами 1, 2 акта приймання-передачі, охоплюються послугою з підготовки відзиву (пункт 3 акта приймання-передачі), отже не підлягають виокремленню (подібна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.01.2022 у справі № 910/789/21 та від 18.12.2024 у справі № 911/826/23).

Таким чином, оцінивши заявлені витрати на професійну правничу допомогу адвоката відповідача, здійснивши аналіз доказів, поданих ними в обґрунтування даних витрат, з урахуванням усіх аспектів і складності справи, враховуючи принцип співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та фактично виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); доцільність та необхідність виконання даних робіт (надання послуг), враховуючи доводи та заперечення прокуратури щодо неспівмірності заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що заявлені витрати відповідача в розмірі 120 000, 00 грн на професійну правничу допомогу адвоката не відповідають вимогам щодо розумності їх розміру, співмірності, необхідності, обґрунтованості та пропорційності до предмету спору та про необхідність зменшення таких витрат на 2/3 до 40 000, 00 грн.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 123, 129, 233 235, 240, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву б/н від 07.10.2024 р. (вх. № 7862 від 08.10.2024 р.) відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоспецпром» про винесення додаткового рішення у справі про вирішення питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

2. Прийняти додаткове рішення у справі.

3. Стягнути з Офісу Генерального прокурора (01011, вул. Різницька, 13/15, м. Київ; ідентифікаційний код 00034051) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоспецпром» (08130, вул. Оксамитова, буд. 9, с. Петропавлівська Борщагівка, Бучанський район, Київська область; ідентифікаційний код 38183310) судові витрати 40 000 (сорок тисяч) грн 00 (нуль) коп. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

4. Відмовити у задоволенні заяви в іншій частині.

5. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя В.М.Бацуца