СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року м. Харків Справа № 922/3158/25

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Демідова П.В., суддя Білоусова Я.О., суддя Мартюхіна Н.О., при секретарі судового засідання Курило Є.П., розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Харківський тракторний завод (вх. №76 Х) на рішення Господарського суду Харківської області від 18.12.2025 у справі №922/3158/25

за позовом: Харківської міської ради, м.Харків,

до відповідача: Приватного акціонерного товариства Харківський тракторний завод, м.Харків,

про стягнення коштів,

Представники сторін:

від скаржника: Новіков О.Є. (в режимі відеоконференції) на підставі ордеру;

від позивача: Бенденжук Л.О. (в залі суду) самопредставництво,

ВСТАНОВИВ:

Харківська міська рада звернулася до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Харківський тракторний завод" про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 867 702,05 грн за використання земельної ділянки по проспекту Героїв Харкова, 275 у м. Харкові з кадастровим номером :02:001:0017 загальною площею 1,3300 га за період з 27.07.2021 по 28.02.2022.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач, набувши право власності на нежитлову будівлю літ. Ж/1-4 загальною площею 11 686,4 кв.м, розташовану на вказаній вище земельній ділянці комунальної форми власності, належним чином у встановленому законодавством порядку не оформив речового права на цю земельну ділянку.

Господарський суд Харківської області (суддя Мужичук Ю.Ю.) рішенням від 18.12.2025 (повне рішення складено 22.12.2025) позов задовольнив повністю; стягнув з Приватного акціонерного товариства "Харківський тракторний завод" на користь Харківської міської ради безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 867 702,05 грн за використання земельної ділянки по проспекту Героїв Харкова, 275 у м. Харкові з кадастровим номером :02:001:0017 загальною площею 1,3300 га за період з 27.07.2021 по 28.02.2022; стягнув з Приватного акціонерного товариства "Харківський тракторний завод" на користь Харківської міської ради судовий збір у розмірі 13 015,53 грн.

Мотивуючи ухвалене рішення суд першої інстанції посилався на те, що матеріалами справи підтверджено, що відповідач з 27.07.2021 по 28.02.2022 використовував земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0017 площею 1,3300 га по просп. Героїв Харкова, 275 у м. Харкові без виникнення права власності/користування та без державної реєстрації цих прав у відповідності до ст. 125, 126 Земельного кодексу України, внаслідок чого зберіг за рахунок Харківської міської ради грошові кошти у розмірі орендної плати у сумі 867 702,05 грн, а тому зобов`язаний повернути такі кошти позивачу на підставі положень частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України. Відхиляючи доводи відповідача в частині користування меншою площею земельної ділянки, суд зауважив, що спір стосується користування вже сформованою земельною ділянкою та докази на підтвердження формування за спірною адресою земельної ділянки меншої чи більшої площі для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі, відсутні, у зв`язку з чим розмір земельної ділянки, якою користується відповідач, доведений, обґрунтований і підтверджений достатніми доказами. Також, суд зазначив, що наданий позивачем витяг від 05.03.2025 №НВ-025 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, з урахуванням коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель, згідно інформації, розміщеної на офіційному веб-сайті Центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, підтверджує розмір нормативної грошової оцінки, яка діяла в період, за який позивач стягує заборгованість. До того ж, наданий позивачем розрахунок розміру безпідставно збережених відповідачем коштів виконано на підставі Положення про порядок визначення розмірів орендної плати при укладанні договорів оренди землі в м. Харкові, затвердженого рішенням Харківської міської ради № 41/08 від 27.02.2008, зі змінами, яке розміщене на офіційному сайті Харківської міської ради, міського голови, виконавчого комітету в розділі Документи Рішення сесій міської ради та є загальнодоступним.

Приватне акціонерне товариство Харківський тракторний завод звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 18.12.2025 у справі №922/3158/25 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовної заяви.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги заявник посилається на те, що суд першої інстанції всупереч положенням ст. 1212 ЦК України, вирішив стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти за користування всією площею земельної ділянки, в той час як матеріали судової справи спростовують факт використання відповідачем всієї земельної ділянки, оскільки, згідно технічної документації на об`єкт нерухомого майна, що міститься в матеріалах судової справи, розмір площі забудови 4 271,6 кв.м., що складає 0,42 га і свідчить про те, що нерухоме майно, яке розміщене на земельній ділянці, займає не всю її площу. Заявник зауважує, що не користувався і не міг користуватися всіма 1,3300 га ділянки, оскільки фактично використанню підлягала лише її частина, на якій безпосередньо розміщена та експлуатується будівля відповідача, та необхідна прилегла територія, решта площі ділянки не використовувалася відповідачем, що свідчить про відсутність вигоди від невикористаної частини землі. Враховуючи зазначене, оскільки межі та конкретна площа фактичного користування не були визначені належним чином на час заявленого періоду, розрахунок орендної плати, на його думку, є умовним та гіпотетичним.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2026, в порядку ст.32 Господарського процесуального кодексу України, для розгляду апеляційної скарги визначено склад колегії суддів: Демідова П.В. головуючий суддя, Крестьянінов О.О. суддя, Мартюхіна Н.О. суддя.

Східний апеляційний господарський суд ухвалою від 28.01.2026 відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства Харківський тракторний завод (вх. №76 Х) на рішення Господарського суду Харківської області від 18.12.2025 у справі № 922/3158/25; призначив справу до розгляду на "10" березня 2026 об 11:30 годині у приміщенні суду; встановив учасникам справи термін до 10.02.2026 (включно) для подачі відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань та письмових пояснень з доказами їх надсилання іншим учасникам провадження; витребував у Господарського суду Харківської області матеріали справи № 922/3158/25.

Копія вказаної ухвали направлена до електронних кабінетів сторін.

Відповідно до ч.1 ст.285 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) судові рішення суду апеляційної інстанції вручаються (видаються або надсилаються) в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу.

Частиною 6 ст.242 ГПК України, передбачено, що днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Згідно з довідками, сформованими в комп`ютерній програмі «Діловодство спеціалізованого суду» копія ухвали суду від 28.01.2026 доставлена до електронних кабінетів сторін 28.01.2026 о 18:51, у зв`язку з чим, враховуючи положення ч.6 ст.242 ГПК України, копія ухвали вважається врученою 29.01.2026.

Отже, сторони належним чином повідомлені про відкриття апеляційного провадження, дату, час та місце розгляду апеляційної скарги заявника.

30.01.2026 матеріали справи №922/3158/25 надійшли до Східного апеляційного господарського суду.

05.03.2026 від представника Приватного акціонерного товариства Харківський тракторний завод через підсистему "Електронний суд" надійшла заява про проведення судового засідання 10.03.2026 по справі №922/3158/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та електронного цифрового підпису за допомогою сервісу https://vkz.court.gov.ua/, яку суд задовольнив ухвалою від 06.03.2026.

У зв`язку з перебування у відрядженні судді Крестьянінова О.О., який входить до складу колегії суддів, відповідно до пункту 2.3.43.Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №922/3158/25.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.03.2026 для розгляду апеляційної скарги визначено склад колегії суддів: Демідова П.В. головуючий суддя, Білоусова Я.О. суддя, Мартюхіна Н.О. суддя.

Представник скаржника в судове засідання з`явився, брав участь у засіданні в режимі відеоконференції, підтримав подану апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні.

Представник позивача в судове засідання з`явився, заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.2). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч.4).

Переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційним господарським судом встановлено наступне.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 21.08.2025 №440378910, за ПрАТ Харківський тракторний завод з 17.05.2017 по теперішній час зареєстроване право власності на нежитлову будівлю літ. Ж/1-4 загальною площею 11 686,4 кв.м по просп. Героїв Харкова, 275 у м. Харкові, на підставі наказу від 22.12.1994 № 1656 виданий Міністерством машинобудування, військово-промислового комплексу і конверсії України "Мінмашпром України"; листа про підтвердження права власності з переліком об`єктів нерухомості згідно інвентаризаційних описів 1994 року, переданих до статутного фонду ВАТ "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе", від 11.06.2002 № 10/2-5-2 1017 виданого Міністерством промислової політики України; листа про підтвердження права власності та Переліку нерухомого майна переданого до статутного фонду ВАТ "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе" про підтвердження права власності від 21.11.2005 № 10-21-18857, виданого Фондом державного майна України.

Зазначена нежитлова будівля розташована на земельній ділянці комунальної власності з кадастровим номером :02:001:0017.

Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 21.08.2025 № HB-025 площа земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0017, складає 1,3300 га, сформована земельна ділянка - 27.07.2021. Вищевказана земельна ділянка належить до земель промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення. Вид цільового призначення земельної ділянки - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, включаючи об`єкти оброблення відходів, зокрема із енергогенеруючим блоком.

Головне управління Державної податкової служби у Харківській області листом від 18.04.2025 № 2699/0/224-25 повідомило Департамент земельних відносин Харківської міської ради, що згідно з інформаційними ресурсами ГУ ДПС, АТ «ХТЗ» обліковується платником орендної плати, зокрема, за земельні ділянки: площею 7,1185 га з кадастровим номером :02:001:0018; площею 7,0200 га з кадастровим номером :02:001:0016; площею 15,2300 га з кадастровим номером :02:001:0117. Плату за землю за земельну ділянку площею 1,3300 га з кадастровим номером :02:001:0017 АТ «ХТЗ» не декларувало.

Харківська міська рада, враховуючи, що відповідач з моменту набуття права власності на нежитлові будівлі використовує земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0017 без виникнення права власності/користування та без державної реєстрації цих прав, а також, що у період з 27.07.2021 по 28.02.2022 не сплачував плату за користування вказаною земельною ділянкою, звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 867 702,05грн.

Відповідач в свою чергу заперечував проти стягнення вказаної суми, посилаючись на те, що долучені до матеріалів справи документи не підтверджують розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки та не містять Положенням №41/08, відповідно до якого в розрахунку застосована ставка річної орендної плати у розмірі 4%, крім того, відповідач зазначив, що не користувався всією земельною ділянкою визначеній позивачем у позові, а користувався земельною ділянкою лише під забудовою, яка йому належить.

За результатами розгляду заявлених вимог суд першої інстанції задовольнив позов, з мотивів, викладених вище.

Надаючи кваліфікацію спірним правовідносинам, судова колегія погоджується з судом першої інстанції, що відносини, виникли між сторонами з приводу фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати та за своїм змістом є кондикційними.

Кондикційний позов - це вимога повернення безпідставно набутого або збереженого особою у себе майна за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) або якщо правова підстава згодом відпала.

Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Отже, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Відповідно до ч.1 ст.1212 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Якщо тлумачити приписи ст. 1212 ЦК України телеологічно, тобто згідно з їхніми цілями, то до випадків безпідставного набуття та збереження майна належить також збереження особою без достатніх правових підстав у себе виплати, яку вона відповідно до закону мала віддати (перерахувати) іншій особі згідно з покладеним на неї за законом обов`язком (зменшення обов`язку).

Вказане узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 910/17324/19, від 09.11.2021 у справі № 905/1680/20).

Правовий механізм переходу прав на землю, пов`язаний із переходом права на будинок, будівлю або споруду, визначено у статті 120 Земельного кодексу України (далі ЗК України).

Зі змісту зазначеної статті вбачається, що норма щодо переходу права на земельну ділянку у разі переходу права на будинок, будівлю і споруду може бути застосована у випадках, якщо земельна ділянка перебуває у власності або у користуванні колишнього власника будівлі.

Згідно з положеннями статті 120 ЗК України виникнення права власності на об`єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності чи укладення (продовження, поновлення) договору оренди земельної ділянки.

Одночасно за змістом ст. ст. 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Верховний суд у постанові від 23.04.2025 у справі 629/4628/16-ц виснував, що за змістом норм цивільного та земельного законодавства виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України.

Згідно з ч.1 ст.1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Виходячи із зазначеного, з дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна власник цього майна стає фактичним користувачем земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, а тому саме із цієї дати у власника об`єкта нерухомого майна виникає обов`язок сплати за користування земельною ділянкою, на якій таке майно розташоване. При цьому до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, такі кошти є безпідставно збереженими.

Для вирішення спору щодо стягнення з власника об`єкта нерухомого майна безпідставно збережених коштів на підставі положень ст. ст. 1212 - 1214 ЦК України за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою комунальної власності, на якій цей об`єкт розташований, необхідно, насамперед, з`ясувати: 1) фактичного користувача земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цих ділянок зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування ділянками у відповідний період, або наявність правової підстави для використання земельної ділянки у такого фактичного користувача; 2) площу земельної ділянки; 3) суму, яку мав би отримати власник земельної ділянки за звичайних умов, яка безпосередньо залежить від вартості цієї ділянки (її нормативно-грошової оцінки); 4) період користування земельною ділянкою комунальної власності без належної правової підстави.

Зазначена правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 05.08.2022 у справі № 922/2060/20.

З матеріалів справи вбачається, що Приватне акціонерне товариство Харківський тракторний завод, як власник нежитлової будівлі літ. Ж/1-4 загальною площею 11 686,4 кв.м є фактичним користувачем земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0017. Будь-які документи в підтвердження наявності правових підстав для використання зазначеної земельної ділянки в матеріалах справи відсутні, та факт їх відсутності не заперечується заявником.

При цьому, скаржник не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції зазначає, що використовував лише частину вказаної земельної ділянки, на якій безпосередньо розміщена та експлуатується будівля відповідача та необхідна прилегла територія, у зв`язку з чим відсутня вигода від такої невикористаної частини землі та підстави стягнення плати за всю площу ділянки відсутні.

Верховний Суд, неодноразово, зокрема у постановах від 29.01.2019 у справах № 922/3780/17 та № 922/536/18, від 11.02.2019 у справі № 922/391/18, від 12.04.2019 у справі № 922/981/18, робив висновок про те, що для вирішення спору щодо фактичного користування земельною ділянкою без укладення правовстановлюючих документів та без державної реєстрації прав на неї встановленню підлягають обставини, зокрема, чи є земельна ділянка, за фактичне користування якою позивач просить стягнути безпідставно збережені кошти, сформованим об`єктом цивільних прав протягом усього періоду, зазначеного у позові.

Відповідно до частини 1 статті 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Згідно із частинами 1- 4, 9 статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах 6, 7 цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Отже, земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі.

Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16.06.2021 у справі № 922/1646/20 та від 04.03.2021 у справі № 922/3463/19.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що земельній ділянці, на якій розміщена нежитлова будівля заявника, присвоєно кадастровий номер :02:001:0017 та державна реєстрація вказаної земельної ділянки здійснена 27.07.2021, тобто зазначена земельна ділянка є сформованою. При цьому, докази на підтвердження формування за спірною адресою земельної ділянки меншої чи більшої площі для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі матеріали справи не містять.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово наводив такий правовий висновок: у разі користування сформованою земельною ділянкою комунальної власності, якій присвоєно окремий кадастровий номер, без оформлення договору власник такої земельної ділянки може захистити своє право на компенсацію йому недоотриманої орендної плати у порядку статті 1212 ЦК України (пункт 27 постанови Верховного Суду від 09.02.2022 у справі №910/8770/19, пункт 7.10 постанови Верховного Суду від 09.11.2021 у справі №905/1680/20).

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції що в умовах наявності спору щодо сформованої земельної ділянки за відсутності доказів в підтвердження формування меншої площі земельної ділянки, розмір земельної ділянки, якою користується відповідач є доведеним, обґрунтованим та підтверджений достатніми доказами.

Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0017, площею 1,3300 га, зареєстрована 27.07.2021, у зв`язку з чим саме з вказаної дати заявник використовує земельну ділянку без належної правової підстави та період визначений позивачем для розрахунку суми орендної плати (27.07.2021 по 28.02.2022) відповідає періоду такого користування.

Тож, посилання заявника на те, що межа та конкретна площа фактичного користування не були визначені належним чином на час заявленого періоду є безпідставним.

Колегія суддів також приймає до уваги висновки Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду, викладені у постанові від 5.08.2022 року у cправі № 922/2060/20, які є релевантними до обставин, які мають місце в межах цієї справи. В зазначеній справі була сформована земельна ділянка в період фактичного користування нею відповідачем в зазначеній справі. Останній заперечував проти позову, у тому числі з підстав недоведеності користування всією сформованою земельною ділянкою в ході експлуатації об`єкта нерухомості. Надаючи оцінку таким доводам відповідача, Верховний суд визнав їх недоречними, оскільки, по-перше, спір стосується користування вже сформованою земельною ділянкою, по-друге відповідач не надав доказів на підтвердження формування за спірною адресою земельної ділянки меншої чи більшої площі для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі. Отже, розмір земельної ділянки, якою користується відповідач, доведений, обґрунтований і підтверджений достатніми доказами.

Враховуючи викладене, та в умовах відсутності своєчасного врегулювання відносин щодо користування земельною ділянкою, спростовує позицію відповідача щодо незаконності висновків суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) встановлено, що плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до підпунктів 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Оскільки відповідач у період з моменту формування земельної ділянки 27.07.2021 по 28.02.2022 не був власником та постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не був суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, судова колегія погоджується з судом першої інстанції, що єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього як землекористувача є орендна плата.

Керуючись нормами Законів України "Про оренду землі", "Про оцінку земель", Податкового кодексу України, приймаючи до уваги коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель, встановлені Держгеокадастром, а також Положення про порядок визначення розмірів орендної плати при укладанні договорів оренди землі в м. Харкові, затвердженого рішенням Харківської міської ради № 41/08 від 27.02.2008, судом першої інстанції встановлений розмір орендної плати за використання земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером :02:001:0017 площею 1,3300 га по просп. Героїв Харкова, 275 у м. Харкові, у розмірі: y 2021 році 121 504,94 грн в місяць, а за період з 27.07.2021 по 31.12.2021 становить 627 122,27 грн; у 2022 році 120 289,89 грн в місяць, а за період з 01.01.2022 по 28.02.2022 становить 240 579,78 грн.

Скаржник оскаржує зазначений розрахунок у відношенні застосування показника, щодо земельної ділянки, сформованої позивачем з кадастровим номером :02:001:0017. Застосування інших показників у розрахунку орендної плати в ході апеляційного провадження скаржником на оскаржуються.

Враховуючи попередні висновки, доводи заявника апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідності висновків обставинам справи під час прийняття оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції належним чином досліджені обставини, що мають значення для справи, а викладені в оскаржуваному судовому рішенні висновки відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства Харківський тракторний завод (вх. №76 Х) не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Харківської області від 18.12.2025 у справі №922/3158/25 підлягає залишенню без змін.

Враховуючи, що апеляційна скарга залишається без задоволення, відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір за її подання залишається за скаржником.

Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Харківський тракторний завод (вх. №76 Х) на рішення Господарського суду Харківської області від 18.12.2025 у справі №922/3158/25 - залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду Харківської області від 18.12.2025 у справі №922/3158/25 - залишити без змін.

3.Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 10.03.2026.

Головуючий суддя П.В. Демідова

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя Н.О. Мартюхіна