ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2026 р. м. Київ Справа № 911/2968/25

Розглянувши матеріали справи за позовом Обухівської міської ради

до Приватного підприємства «Тарас ЛТД 2020»

про стягнення 178 948, 35 грн.

Суддя Карпечкін Т.П.

Без виклику сторін.

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Обухівської міської радидо Приватного підприємства «Тарас ЛТД 2020» про стягнення 178 948,35 грн. заборгованості з орендної плати за користування земельною ділянкою.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 24.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 911/2968/25 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Сторони належним чином повідомлені про дане судове провадження.

Відповідачем в ході розгляду спору відзиву на позов не подано, позовні вимоги не заперечено та не спростовано.

Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч. ч. 1-2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Приймаючи до уваги, що учасники судового процесу скористалися наданими їм процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин, Обухівською міською радою подано позов про стягнення з Приватного підприємства «Тарас ЛТД 2020» 178 948,35 грн. заборгованості з орендної плати за користування земельною ділянкою.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між Обухівською міською радою Київської області та Приватним підприємством «ТРАС ЛТД 2020» (до 15.10.2020 ПП «Троян») укладено Договір оренди землі від 11.05.2005 № 358, зі змінами внесеними 29.01.2015 та 22.05.2015 (далі Договір).

Згідно із пунктом 1.1. Договору Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 0,3325 га, яка розташована за адресою: вул. Чумацький Шлях, 43, м. Обухів, Київської області, кадастровий номер :01:073:0006, цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, для будівництва бази вторинної сировини.

Відповідно до пункту 3 Договору земельна ділянка передається в оренду без будівель. Пунктом 6 Договору визначено, що договір оренди укладено на 10 років.

Рішенням Обухівської міської ради Київської області № 885-65-VI від 21.05.2025 термін дії зазначеного договору продовжено на 10 років до 22.05.2025.

Згідно із пунктом 8 Договору розмір річної орендної плати за користування земельною ділянкою становить 15 873,73 грн. в рік.

Отже, розмір річної орендної плати складає:

- у період з 22.05.2015 по 31.12.2015 9 686,37 грн. (15 873,73 грн. / 12 * 7 = 9 259,67 грн., де 15 873,73 грн. річна орендна плата, 7 кількість місяців використання земельної ділянки у 2015 році, 15873,73 грн. /12 = 1 322,81 грн., 1 322,81 / 31 = 42,67 грн., 42,67 *10 = 426,70 грн., де 1 322,81 місячна орендна плата, 31 кількість днів у травні, 10 кількість днів користування земельною ділянкою у травні 2015 року, 9 259,67 грн. + 426,70 грн. = 9 686,37 грн.);

- у період з 01.01.2016 по 31.12.2016 15 873,73 грн. (15 873,73 грн. річна орендна плата у 2016 році);

- у період з 01.01.2017 по 31.12.2017 15 873,73 грн. (15 873,73 грн. річна орендна плата у 2017 році);

- у період з 01.01.2018 по 31.12.2018 15 873,73 грн. (15 873,73 грн. річна орендна плата у 2018 році);

- у період з 01.01.2019 по 31.12.2019 15 873,73 грн. (15 873,73 грн. річна орендна плата у 2019 році);

- у період з 01.01.2020 по 31.12.2020 15 873,73 грн. (15 873,73 грн. річна орендна плата у 2020 році);

- у період з 01.01.2021 по 31.12.2021 15 873,73 грн. (15 873,73 грн. річна орендна плата у 2021 році);

- у період з 01.01.2022 по 31.12.2022 15 873,73 грн. (15 873,73 грн. річна орендна плата у 2022 році);

- у період з 01.01.2023 по 31.12.2023 15 873,73 грн. (15 873,73 грн. річна орендна плата у 2023 році);

- у період з 01.01.2024 по 31.12.2024 15 873,73 грн. (15 873,73 грн. річна орендна плата у 2024 році);

- у період з 01.01.2025 по 22.05.2025 6 229, 98 грн. (15 873,73 грн. / 12 * 4 = 5 291,24 грн., де 15 873,73 річна орендна плата, 4 кількість місяців використання земельної ділянки у 2025 році, 15873,73 грн. /12 = 1 322,81 грн., 1 322,81 / 31 = 42,67 грн., 42,67*22 = 938,74 грн., де 1 322,81 місячна орендна плата, 31 кількість днів у травні, 22 кількість днів користування земельною ділянкою у травні 2025 року, 5 291,24 грн. + 938,74 грн. = 6 229, 98 грн.).

Таким чином, загальна сума орендної плати, яка повинна була бути сплачена відповідачем за користування об`єктом оренди у період з 22.05.2015 по 22.05.2025 становить 158 776,05 грн.

У листі Фінансового управління Виконавчого комітету Обухівської міської ради від 12.09.2025 № 157 зазначено, що у період з 01.01.2021 по 11.09.2025 до бюджету Обухівської міської територіальної громади від ПМП «ТРАС ЛТД 2020» (код в ) платежі не надходили.

Позивач у позові заявляє до стягнення заборгованість зі сплати орендної плати за користування об`єктом оренди за період з 01.01.2021 по 22.05.2025, яка складається із заборгованості:

- у період з 01.01.2021 по 31.12.2021 15 873,73 грн. (15 873,73 грн. річна орендна плата у 2021 році);

- у період з 01.01.2022 по 31.12.2022 15 873,73 грн. (15 873,73 грн. річна орендна плата у 2022 році);

- у період з 01.01.2023 по 31.12.2023 15 873,73 грн. (15 873,73 грн. річна орендна плата у 2023 році);

- у період з 01.01.2024 по 31.12.2024 15 873,73 грн. (15 873,73 грн. річна орендна плата у 2024 році);

- у період з 01.01.2025 по 22.05.2025 6 229, 98 грн. (15 873,73 грн. / 12 * 4 = 5 291,24 грн., де 15 873,73 річна орендна плата, 4 кількість місяців використання земельної ділянки у 2025 році, 15873,73 грн. /12 = 1 322,81 грн., 1 322,81 / 31 = 42,67 грн., 42,67 *22 = 938,74 грн., де 1 322,81 місячна орендна плата, 31 кількість днів у травні, 22 кількість днів користування земельною у травні 2025 року, 5 291,24 грн. + 938,74 грн. = 6 229, 98 грн.).

Загальна сума заборгованості зі сплати орендної плати за користування об`єктом оренди у період з 01.01.2021 по 22.05.2025 становить 69 724,90 грн.

У зв`язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання зі сплати орендних платежів позивач у позові нарахував та заявив до стягнення 83 758,82 грн. пені, 5 149,29 грн. 3 % річних, 20 315,34 грн. інфляційних.

Відповідач в ході розгляду спору в судові засідання не з`являвся, позовні вимоги не заперечив та не спростував, відзиву на позов чи доказів виконання зобов`язань не надав.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Укладений між сторонами Договір за правовою природою є договором найму (оренди), за яким, згідно ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України, наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ч. 1 ст. 760 Цивільного кодексу України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Положеннями п. 1 ст. 761 Цивільного кодексу України встановлено, що право передання у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно зі статтею 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

У разі визнання у судовому порядку договору оренди землі недійсним отримана орендодавцем орендна плата за фактичний строк оренди землі не повертається.

Статтею 24 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що Орендодавець має право вимагати від орендаря:

використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди;

дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання норм і правил;

дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються, а в разі оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - дотримання зобов`язання щодо здійснення заходів з охорони та поліпшення екологічного стану водного об`єкта, експлуатації водосховищ і ставків відповідно до встановлених в установленому порядку режимів роботи, а також необхідність оформлення права користування гідротехнічними спорудами та права спеціального водокористування;

своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку, а в разі оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також орендної плати за водний об`єкт.».

Відповідно до статті 25 Закону України «Про оренду землі» Орендар земельної ділянки зобов`язаний:

приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, але не раніше державної реєстрації відповідного права оренди;

виконувати встановлені щодо об`єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі;

дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико- культурного призначення, водного фонду;

у п`ятиденний строк після державної реєстрації права оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору оренди до відповідного податкового органу, а в разі оренди земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також відповідному територіальному органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства;

у разі оренди земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом використовувати водний об`єкт відповідно до вимог водного законодавства України;

своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку, а в разі оренди земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також і орендну плату за водний об`єкт.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не виконав його в строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Матеріалами справи підтверджується наявність простроченої заборгованості відповідача з орендних платежів у сумі за період з 01.01.2021 по 22.05.2025 у сумі 69 724,90 грн.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб» за порушення встановлених законодавством правил здійснення підприємницької діяльності уповноважені органи державної влади або органи місцевого самоврядування застосовують до юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців адміністративно-господарські санкції - заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення та ліквідацію його наслідків.

Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Законом та іншими законами України.

Уповноважені органи державної влади або органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, застосовують до юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців такі адміністративно-господарські санкції: адміністративно-господарський штраф; стягнення зборів (обов`язкових платежів);

Крім того, можна стягнути і санкції, передбачені ст. 625 Цивільного кодексу України за весь період прострочення.

Договірні санкції можуть застосовуватися тільки в період з моменту виникнення заборгованості до моменту розірвання договору, у той час як стягнення відсотків та інфляційних виплат, передбачених ст. 625 ЦК України, можливо за весь період прострочення.

Пунктом 12 Договору встановлено, що у разі несвоєчасного внесення орендної плати, на суму боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності) нараховується пеня із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача 83 758,82 грн. пені, 5 149,29 грн. 3 % річних, 20 315,34 грн. інфляційних є правомірними і обґрунтованими, оскільки відповідні нарахування проведені за фактичний період існування заборгованості у відповідності до вимог чинного законодавства.

Згідно з ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними у розумінні ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як визначено ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та доведені, відповідачем не спростовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України понесені прокуратурою витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 79, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Тарас ЛТД 2020» (61000, м. Харків, прос. Науки, 27-Б, ) на користь Обухівської міської ради (08700, Київська область, м. Обухів, вул. Київська, 10, ) 69 724,90 грн. боргу, 83 758,82 грн. пені, 5 149,29 грн. 3 % річних, 20 315,34 грн. інфляційних та 2 422,40 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено у порядку і строки, встановлені ст.ст. 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Т.П. Карпечкін