ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2026 Справа № 914/3813/25

Суддя Господарського суду Львівської області Мазовіта А.Б., за участю секретаря Перейми Х.О., розглянувши матеріали справи

за позовом:Львівської міської ради, м. Львів
до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕНЕФІТ ДУО», м. Львів
про:стягнення безпідставно збережених коштів у сумі 680.039,58 грн.
Представники сторін:

від позивача: Гузюк Н.І. представник;

від відповідача: не з`явився.

Хід справи.

До Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Львівської міської ради про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕНЕФІТ ДУО» суми безпідставно збережених коштів у зв`язку з користуванням земельною ділянкою комунальної власності з кадастровим номером :08:009:0064 без правовстановлюючих документів у розмірі 680.039,58 грн., а також суми судового збору у розмірі 10.200,59 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 12.12.2025 позовну заяву Львівської міської ради залишено без руху у зв`язку із недотриманням останнім вимог п.2 ч.1 ст.164 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 22.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 19.01.2026.

Хід розгляду справи викладено в попередніх ухвалах суду та протоколах судових засідань.

Процесуальні документи суду направлялись позивачу в електронному вигляді через підсистему «Електронний суд», що підтверджується наявними в матеріалах справи відповідними довідками про доставку електронного листа, а відповідачу засобами поштового зв`язку на його юридичну адресу, що підтверджується відповідними списками розсилки, втім останньому вся поштова кореспонденція вручена не була та повернулась до суду із відмітками поштового відділення «одержувач відсутній за вказаною адресою», «за закінченням терміну зберігання».

Заяв про відвід суду не надходило.

Суть спору та правова позиція сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Товариство з обмеженою відповідальністю «БЕНЕФІТ ДУО» фактично використовує земельну ділянку комунальної власності № 1 площею 0,6904 га з кадастровим номером :08:009:0064 на вул. Ковельська, б. 73 у м. Львові за відсутності відповідного рішення органу місцевого самоврядування про її надання в користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, про що відповідною комісією було проведено обстеження земельної ділянки та складено акт обстеження від 08.07.2025 № 118.

Відтак відповідачем здійснено використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів у період з 01.01.2024 по 30.09.2025, що вказано в доданому до матеріалів позовної заяви розрахунку суми недоотриманих коштів міським бюджетом з плати за землю внаслідок використання земельної ділянки без документів, які підтверджують право користування, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача 680 039,58 грн. безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою комунальної власності площею 0,6904 га з кадастровим номером :08:009:0064 на вул. Ковельська, б. 73 у м. Львові.

Відповідач не скористався своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву, про причини та/або намір вчинити відповідні дії суд не повідомлено.

У процесі розгляду справи суд встановив наступне.

За інформацією Державного земельного кадастру про земельну ділянку (витяг № НВ-025 від 15.10.2025) земельна ділянка з кадастровим номером :08:009:0064 (категорія земель - землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення; вид цільового призначення земельної ділянки 11.02 Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, включаючи об`єкти оброблення відходів, зокрема із енергогенеруючим блоком) загальною площею 0,6904 га, розташована у м. Львів за адресою вул. Ковельська, б. 73 на праві власності та належить Львівській міській раді. Дата реєстрації земельної ділянки 14.07.2006.

Ухвалою Львівської міської ради від 03.11.2005 № 2770 «Про користування ТзОВ «БУДПРОМБАЗА» земельною ділянкою на вул. Ковельській,73 у м.Львові», передано Товариству з обмеженою відповідальністю «БУДПРОМБАЗА» земельну ділянку загальною площею 0,6904 га в оренду терміном на 10 років для обслуговування виробничих споруд підприємства, у тому числі в межах червоних ліній земельну ділянку площею 0,05 га без права забудови.

На підставі вказаної ухвали між Львівською міською радою та ТОВ «БУДПРОМБАЗА» було укладено договір оренди землі від 23.02.2006 № Л-317 строком до 03.11.2015, про що у книзі записів реєстрації договорів оренди землі П-1 вчинено запис.

Ухвалою Львівської міської ради від 22.04.2021 № 717 «Про надання ТзОВ «Бенефіт ДУО» дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на вул. Ковельській, 73» надано відповідачу дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,6904 га (у тому числі площею 0,0572 га у межах червоних ліній з обмеженням без права будівництва та посадки багаторічних насаджень) на вул. Ковельській, 73 (кадастровий номер :08:009:0064) для обслуговування виробничих будівель за рахунок земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Ухвал Львівської міської ради щодо затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,6904 га (у тому числі площею 0,0572 га у межах червоних ліній з обмеженнями без права будівництва та посадки багаторічних насаджень) на вул. Ковельській, 73 (кадастровий номер :08:009:0064) та надання в користування/оренду земельної ділянки не приймалось.

В свою чергу, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 447799131 від 15.10.2025 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Новосад Ольгою Петрівною на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 26227085 від 17.11.2015 та договору купівлі-продажу, серія та номер 7914 від 17.11.2015 зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «БЕНЕФІТ ДУО» (відповідач) право власності на нерухоме майно з реєстраційним номером 01, яке розміщено за адресою м. Львів, вул. Ковельська, б. 73 (літ. «А-1» - контора; літ. «Б-1» - склад; літ. «В-1» - виробничий цех; літ. «Г-1» - склад.-ангар; літ. «Е-1» - склад; ворота № 1, огорожа № 2, ворота № 3, огорожа № 4, асфальтове замощення № 1).

Комісією у складі провідної спеціалістки відділу державного контролю за використанням та охороною земель м. Львова управління державного контролю за використанням та охороною земель департаменту природних ресурсів та будівництва Львівської міської ради Пащук Тетяни Василівни, головної спеціалістки відділу комунального господарства Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради Лотоцької Олександри Петрівни проведено обстеження земельної ділянки в місті Львові на вулиці Ковельська, 73 (кадастровий номер :08:009:0064) площею 0,6904 га та встановлено, що ТОВ «БЕНЕФІТ ДУО» фактично використовує земельну ділянку комунальної власності № 1 площею 0,6904 га для обслуговування нежитлових будівель та споруд, станції технічного обслуговування на вул. Ковельській, 73 у м. Львові за відсутності відповідного рішення органу місцевого самоврядування про її надання в користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, та за кодом КВЦПЗ 12.11 для розміщення та експлуатації об`єктів дорожнього сервісу, коефіцієнт, який враховує цільове призначення земельної ділянки (КФ)/(КЦП) 2,5 / Методика нормативної грошової оцінки земельних ділянок, затверджена Постановою КМУ від 03.11.2021 № 1147, а не за Кодом КВЦПЗ 11.02 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, включаючи об`єкти оброблення відходів, зокрема із енергогенеруючим блоком (КФ)/(Кцп) якого становить 1,2, внаслідок чого вбачається зменшення надходження коштів до міського бюджету за використання землі. Земельна ділянка частково покрита чагарниковою та трав`янистою рослинністю.

За результатами зазначеного обстеження складено акт обстеження земельної ділянки від 08.07.2025 № 118 та лист № 2412-вих-110928 від 30.07.2025, за змістом останнього запропоновано відповідачу провести оплати всіх належних власнику земельної ділянки № 1 площею 0,6904 га (кадастровий номер :08:009:0064) на вул. Ковельській, 73 у м. Львові безпідставно збережених коштів за користування вказаною земельною ділянкою; вжити заходів щодо оформлення права користування земельною ділянкою.

За твердженням позивача вищевказані документи скеровувалися на адресу відповідача. Матеріали справи не містять доказів реагування відповідача на вказане звернення міської ради ані у формі сплати відповідних коштів, ані у формі подання будь-якої відповіді/пояснень/заперечень.

Згідно листа Управління адміністрування місцевих та залучених фінансів департаменту фінансової політики Львівської міської ради від 17.10.2025 № 4-2201-12590, яке надано директору департаменту природних ресурсів та будівництва Львівської міської ради на його лист від 14.10.2025 № 4-24-57608, до бюджету Львівської МТГ від ТОВ «БЕНЕФІТ ДУО» в період з 01.01.2024 по 01.10.2025 плата за землю (земельний податок, орендна плата) не надходила. Дані сформовані на підставі виписок по рахунку, одержаних з ГУДКСУ у Львівській області.

З огляду на вищевикладене, позивач вважає, що відповідач, як фактичний користувач земельної ділянки, без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберігає у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти на підставі ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України. У зв`язку з викладеним позивач здійснив розрахунок розміру орендної плати за користування ТОВ «БЕНЕФІТ ДУО» земельною ділянкою з кадастровим номером :08:009:0064 площею 0,6904 га за період з 01.01.2024 по 30.09.2025, відповідно до якого за період з 01.01.2024 по 31.12.2024 орендна плата становить 369 586,73 грн. з врахуванням нормативної грошової оцінки земельної ділянки в розмірі 12 319 557,63 грн. та розміру ставки орендної плати - 3% від НГО в рік; за період з 01.01.2025 по 30.09.2025 орендна плата становить 310 452,85 грн. з врахуванням нормативної грошової оцінки земельної ділянки в розмірі 13 797 904,54 грн. та розміру ставки орендної плати - 3% від НГО в рік.

Ґрунтуючись на зазначеному вище позивач звернувся до господарського суду із даним позовом за захистом свого порушеного права.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд дійшов висновку позов задовольнити повністю з огляду на наступне.

Згідно зі ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Предметом позову у даній справі є стягнення з відповідача, як власника об`єкту нерухомого майна, на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою з кадастровим номером :08:009:0064 загальною площею 0,6904 га за адресою: м. Львів, вул. Ковельська, б. 73 за період 01.01.2024-30.09.2025 в сумі 680 039,58 грн.

Статтями 13, 14 Конституції України встановлено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.

За змістом ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 206 Земельного кодексу України встановлено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Плата за землю це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою на умовах оренди (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Отже, законодавець розмежовує поняття «земельний податок» та «орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності» в залежності від правових підстав передання прав землекористування такими ділянками.

Згідно із ч. 1 ст. 79 Земельного кодексу України земельна ділянка це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до частин 1, 3, 4, 9 статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі; земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера (ч. 4 ст. 79-1 Земельного кодексу України).

Як вже було встановлено судом, земельна ділянка з кадастровим номером :08:009:0064 площею 0,6904 га, яка знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Ковельська, б. 73, зареєстрована 14.06.2006, належить до категорії земель: землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення; вид цільового призначення земельної ділянки 11.02 Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, включаючи об`єкти оброблення відходів, зокрема із енергогенеруючим блоком та належить на праві власності Львівській міській раді, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-025 від 15.10.2025.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування; землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону.

Відповідно до статті 80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Відповідно до статей 122, 123, 124 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності (ч. 1 ст. 93 Земельного кодексу України).

За приписами ч. 2 ст. 16 Закону України «Про оренду землі» на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами земельних торгів здійснюється укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності.

Особи, які отримують земельну ділянку комунальної власності в користування за договором оренди (договором купівлі-продажу права оренди), зобов`язані сплачувати за неї орендну плату. Орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди, як це передбачено частиною першою статті 21 Закону України "Про оренду землі".

В свою чергу, як було встановлено судом, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 447799131 від 15.10.2025 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Новосад Ольгою Петрівною на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 26227085 від 17.11.2015 та договору купівлі-продажу, серія та номер 7914 від 17.11.2015 зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «БЕНЕФІТ ДУО» (відповідач) право власності нерухомим майном з реєстраційним номером 01, яке розміщено за адресою м. Львів, вул. Ковельська, б. 73 (літ. «А-1» - контора; літ. «Б-1» - склад; літ. «В-1» - виробничий цех; літ. «Г-1» - склад.-ангар; літ. «Е-1» - склад; ворота № 1, огорожа № 2, ворота № 3, огорожа № 4, асфальтове замощення № 1).

Відповідачем не надано, а матеріали справи не містять доказів належного оформлення права користування земельною ділянкою з кадастровим номером :08:009:0064 площею 0,6904 га, на якій розміщено майно відповідача, зокрема, укладення договору оренди з Львівською міською радою та державної реєстрації такого права. Доказів зворотного матеріали справи не містять.

Згідно зі ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження відбулось за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Для кондиційних зобов`язань наявність вини набувача (зберігача) майна не є необхідною обставиною. Визначальним є наявність факту неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Таким чином обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності. Набувач має обов`язок повернути майно, яке він безпідставно набув (зберігав), або його вартість.

Кваліфікація спірних правовідносин як зобов`язань у зв`язку із набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави, означає необхідність застосування норм, передбачених ст.ст. 1212-1214 Цивільного кодексу України та правових наслідків дій/бездіяльності відповідача у вигляді збереження (заощадження) у себе відповідних сум орендної плати.

Таким чином, положення глави 15, ст.ст. 120, 125 Земельного кодексу України, ст. 1212 Цивільного кодексу України дають підстави вважати, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, особа, яка придбала такий об`єкт, стає фактичним користувачем тієї земельної ділянки, на якій такий об`єкт нерухомого майна розташований, а відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформлення прав на цю ділянку (без укладення договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у виді плати за землекористування є за своїм змістом кондикційними.

Подібний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі №922/3412/17, від 13.02.2019 у справі №320/5877/17, у постановах Верховного Суду від 14.01.2019 у справі №912/1188/17, від 12.03.2019 у справі №916/2948/17, від 09.04.2019 у справі №922/652/18 та ін.

Відповідно до частини 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, відшкодування завданих збитків.

Суд зауважує, що Верховний Суд у своїх постановах неодноразово наводив такий правовий висновок: у разі користування сформованою земельною ділянкою комунальної власності, якій присвоєно окремий кадастровий номер, без оформлення договору власник такої земельної ділянки може захистити своє право на компенсацію йому недоотриманої орендної плати у порядку статті 1212 Цивільного кодексу України (постанови Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 905/1680/20, від 09.02.2022 у справі № 910/8770/19).

Незалежно від наявності вини в поведінці відповідача, сам факт несплати відповідачем за користування земельною ділянкою свідчить про втрату позивачем майна, яке у спірних правовідносинах підпадає під категорію «виправдане очікування», що є загальновизнаною, в тому числі в практиці визначення Європейського суду з прав людини.

Як встановлено судом вище, між сторонами відсутній договір оренди земельної ділянки. Відповідач у період з 01.01.2024 по 30.09.2025 (період заявлений позивачем) не сплачував за користування земельною ділянкою орендну плату/земельний податок у встановленому законодавчими актами розмірі, що не спростовано відповідачем.

Отже, останній без законних підстав зберіг у себе майно кошти за оренду землі.

Відтак, відповідач (набувач), не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, фактично збільшив свої доходи, а позивач (потерпілий) втратив належне йому майно (кошти від орендної плати).

З огляду на викладене відповідач, як фактичний користувач земельної ділянки з кадастровим номером :08:009:0064 площею 0,6904 га без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування ними, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки (позивачу) на підставі ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі №922/3412/17, постанові Верховного Суду від 14.01.2019 у справі №912/1188/17.

Статтею 12 Закону України «Про оцінку земель» регламентовано, що нормативно-правові акти з проведення оцінки земель затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності нормативна грошова оцінка земель проводиться обов`язково (стаття 13 цього Закону); нормативно-грошова оцінка земельних ділянок у межах населених пунктів проводиться не рідше ніж на 5 - 7 років (ст. 18 Закону України «Про оцінку земель»).

Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель (ч. 2 ст. 20 Закону України «Про оцінку земель»).

Як вбачається з доданих до матеріалів справи розрахунків, розмір безпідставно збережених коштів орендної плати за використання земельної ділянки з кадастровим номером :08:009:0064 площею 0,6904 га, які повинен сплатити відповідач внаслідок зайняття земельної ділянки без оформлення договору оренди, становить 680 039,58 грн., з яких 369 586,73 грн. за період користування з 01.01.2024 по 31.12.2024, 310 452,85 грн. за період користування з 01.01.2025 по 30.09.2025.

Заявлений позивачем до стягнення розмір безпідставно збережених коштів (орендної плати) за використання земельної ділянки розрахований шляхом застосування розміру річної орендної плати за земельні ділянки для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд будівельних організацій та підприємств, що становить 3% від грошової оцінки, згідно ухвали Львівської міської ради № 1995 від 25.05.2017 "Про затвердження Порядку укладення договорів оренди землі та нарахування орендної плати за землю у Львівській міській територіальній громаді» та з урахуванням коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель за 2024 рік згідно листа Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру № 6-28-0.22-18/71-25 від 13.01.2025.

Згідно витягу № НВ-025 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, сформованого 15.10.2025, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :08:009:0064 у 2025 році становила 13 797 904,54 грн.

Нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки за 2024 рік позивачем розрахована із застосуванням коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки земель, який становить 1,12 (зазначений коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується для всіх категорій земель і видів земельних угідь), а сама нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки складає 12 319 557,63 грн.

Відтак, за використання земельної ділянки з кадастровим номером :08:009:0064 площею 0,6904 га сума неодержаного доходу в розмірі орендної плати за період з 01.01.2024 по 31.12.2025 становить 369 586,73 грн. із врахуванням нормативної грошової оцінки земельної ділянки в розмірі 12 319 557,63 грн. та розміру ставки орендної плати - 3% від НГО в рік; за період з 01.01.2025 по 30.09.2025 310 452,85 грн. з врахуванням нормативної грошової оцінки земельної ділянки в розмірі 13 797 904,54 грн. та розміру ставки орендної плати - 3% від НГО в рік.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд визнає його методологічно та арифметично вірним.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, надавши відповідну юридичну оцінку всім доказам наявним в матеріалах справи, а також те, що відповідач не надав суду заперечень щодо заявлених вимог та/або доказів, які б підтверджували належне виконання ним своїх зобов`язань, в матеріалах справи вони відсутні, тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 4, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 233, 236, 237, 241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕНЕФІТ ДУО» (; 79056, м. Львів, вул. Ковельська, б. 73) на користь Львівської міської ради (; 79008, м. Львів, пл. Ринок, б. 1) суму безпідставно збережених коштів у зв`язку з користуванням земельною ділянкою комунальної власності з кадастровим номером :08:009:0064 без правовстановлюючих документів у розмірі 680 039,58 грн., а також судовий збір в сумі 10 200,59 грн.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 03.03.2026.

Суддя Мазовіта А.Б.