УХВАЛА

м. Київ

11.03.2026Справа № 910/1499/26

Суддя Господарського суду міста Києва Морозов С.М., розглянувши без виклику представників сторін

Позовну заяву Акціонерного товариства «Райффайзен Банк», м. Київ

до ОСОБА_1 , м. Рівне

про стягнення 20 950 130,52 грн -

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» (позивач) з вимогами про стягнення з ОСОБА_1 (відповідач), як поручителя за Договором поруки №12/Д5-4-КБ/14/427 від 19.04.2021 року, суми кредитної заборгованості у розмірі 20 950 130,52 грн, яка виникла за Кредитними договорами №010/84-14/904 від 04.12.2023 року та №015/Д5-4-КБ/13/990 від 07.07.2021 року.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд прийшов до висновку щодо необхідності направлення позовної заяви до Господарського суду Рівненської області, з огляду на таке.

Згідно з частиною першою статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Так, за загальним правилом та приписами ч. 1 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Господарського процесуального кодексу України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи-підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Предметом даного позову є стягнення суми кредитної заборгованості з поручителя.

Позивач в обґрунтування подачі позову до Господарського суду міста Києва посилається на те, що місцем виконання будь-яких зобов`язань за кредитним договором є місцезнаходження Банку, який знаходиться у м. Києві, а тому застосовано положення ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України.

Приписами ст. 29 Господарського процесуального кодексу України передбачено підсудність справ за вибором позивача.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Згідно з ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Отже, правила цієї статті застосовуються до зобов`язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності.

При цьому, за загальним правилом, місце виконання зобов`язання є договірною умовою та узгоджується сторонами у договорі, та у даному випадку сторони можуть передбачити будь-яке місце виконання, яке буде зручне для сторін. Місце виконання договору, у випадку його визначення сторонами у договорі, є однією з умов договору, що зумовлює обов`язок виконання договору саме у погодженому сторонами місці.

Частина 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України чітко визначає, що спори, які виникають з договорів, у яких визначено місце виконання, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів. При цьому, вказана процесуальна норма жодним чином не конкретизує, що таке виконання договору стосується дії, за якою подається позов (наприклад, з приводу виконання умов договору чи його оплати, або ж сплати заборгованості чи відшкодування збитків за таким договором).

В той же час, у ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України не зазначено, що предмет спору повинен бути пов`язаний з виконанням договору безпосередньо відповідачем у певному місці.

Тобто, якщо у договорі чітко вказано місце його виконання, до позову, що подається за умови такого існування в договорі відповідної умови, застосовується ч.5 ст.29 Господарського процесуального кодексу України, і у позивача в такій справі виникає право (в силу дії ч.1 ст.29 Господарського процесуального кодексу України) вибору, до якого суду він може подати позовну заяву: за місцезнаходженням відповідача чи за місцем виконання договору. Тобто, ст.29 Господарського процесуального кодексу України передбачає альтеративну підсудність за вибором позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 532 Цивільного кодексу України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі.

Як вбачається з пред`явлених позивачем вимог, у позовній заяві об`єднано вимоги щодо виконання Кредитних договорів №010/84-14/904 від 04.12.2023 року та №015/Д5-4-КБ/13/990 від 07.07.2021 року (основне зобов`язання) з вимогами щодо правочину (Договору поруки №12/Д5-4-КБ/14/427 від 19.04.2021 року), укладеного для забезпечення виконання основного зобов`язання.

За висновками суду, стягнення заборгованості за договором безпосередньо не пов`язане з місцем його виконання. При цьому, зобов`язання по сплаті заборгованості за кредитним договором не є таким, яке належить виконувати тільки в певному місці.

З огляду на викладене, відсутні правові підстави для застосування ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України, а підсудність справи слід визначати за загальними правилами підсудності.

Подані докази свідчать про те, що стороною як основного зобов`язання та і договору поруки є сторони, місцезнаходження яких в місті Рівному.

Таким чином даний спір підлягає розгляду господарським судом за місцезнаходженням цього відповідача.

Як вбачається з інформації з Єдиного державного демографічного реєстру місцезнаходженням відповідача ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

За таких обставин, позовні матеріали підлягають направленню до Господарського суду Рівненської області.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 31, 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про стягнення 20 950 130,52 грн передати на розгляд до Господарського суду Рівненської області (33013, м. Рівне, вулиця Тараса Давидюка, 26-А).

2. Згідно частиною 1 статті 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили після її підписання та може бути оскаржена в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя C. МОРОЗОВ