ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року Справа № 924/1209/25

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Миханюк М.В., суддя Розізнана І.В. , суддя Романюк Ю.Г.

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Системи захисту рослин на ухвалу господарського суду Хмельницької області, постановлену 15.01.26р. суддею Гладія С.В. о 10:50 у м.Хмельницькому, повний текст складено 19.01.26р. у справі № 924/1209/25

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ВІТАВІ - ТРАНС" с. Кольчино, Мукачівський район, Закарпатської області

до товариства з обмеженою відповідальністю Системи захисту рослин м. Хмельницький;

про стягнення 222809,65 грн.

Апеляційну скаргу розглянуто судом без повідомлення учасників справи, відповідно до частини 2 статті 271, частини 13 статті 8 та частини 3 статті 252 ГПК України

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 15.01.2026 у справі №924/1209/25 провадження у справі №924/1209/25 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ВІТАВІ - ТРАНС" с. Кольчино, Мукачівський район, Закарпатської області до товариства з обмеженою відповідальністю Системи захисту рослин м. Хмельницький про стягнення 222809,65 грн закрито.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю Системи захисту рослин на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ВІТАВІ - ТРАНС" - 4000,00 грн витрат на правничу допомогу.

Не погодившись із винесеною ухвалою, відповідач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 15.01.2026 у справі № 924/1209/25 в частині стягнення з ТОВ Системи захисту рослин 4 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Прийняти нове рішення, яким відмовити у стягненні судових витрат з відповідача.

Скаржник вважає, що відсутні передбачені законом підстави для застосування механізму компенсації судових витрат, передбаченого ст. 129 та ч. 3 ст. 130 ГПК України, оскільки у цій справі провадження було закрито: не за заявою позивача; не у зв`язку з відмовою від позову; а з ініціативи суду, на підставі пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України - у зв`язку з відсутністю предмета спору.

На обґрунтування своєї позиції посилається на ст. 129, 130 ГПК України та постанову Верховного Суду від 24.10.2025 у справі № 917/276/25.

Вважає, що позивач не реалізував процесуального права передбаченого ч. 3 ст. 130 та п. 4 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Відзиву не надійшло, що в силу вимог ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскарженої ухвали.

Також судом апеляційної інстанції зазначається, що відповідно до ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, у ч.5 ст. 12 ГПК України визначено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із ч. 10 ст. 270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Так, предметом спору у справі є стягнення 222809,65 грн, тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Крім того, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції: про закриття провадження у справі.

Згідно із до ч. 2 ст. 271 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Разом з тим, незважаючи на відсутність у переліку ч. 2 ст. 271 ГПК України ухвали про закриття провадження у справі, суд апеляційної інстанції бере до уваги, що дана справа незначної складності апелянт не оскаржує ухвалу суду по суті, а не погоджується лише із стягненням з нього витрат на професійну правничу допомогу, апелянт не заявляв клопотання про розгляд справи з викликом сторін, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю Системи захисту рослин на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 15.01.26 у справі № 924/1209/25за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Від учасників справи клопотань про розгляд апеляційної скарги у даній справі в судовому засіданні з повідомленням учасників справи не надходило.

Розглянувши апеляційну скаргу в межах вимог та доводів наведених в ній, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з`ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, відповідність висновків, викладених в ухвалі місцевого господарського суду, обставинам справи, правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при винесенні оскарженої ухвали, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

10.12.2025 на адресу господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "ВІТАВІ - ТРАНС" с. Кольчино, Мукачівський район, Закарпатської області до товариства з обмеженою відповідальністю Системи захисту рослин м. Хмельницький про стягнення 222809,65 грн, з яких 208566,77 грн основного боргу, 11817,68 грн додаткових витрат, 2425,20 грн штрафних санкцій.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 15.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 15.01.2026.

18.12.2025 позивач через електронний суд на адресу суду подав клопотання про закриття провадження у в зв`язку з тим, що заборгованість у сумі 222809,65 грн відповідачем повністю сплачена, на підтвердження чого надав суду платіжну інструкцію №1622 від 18.12.2025 на суму 222809,65 грн, з якої вбачається, що заборгованість відповідачем сплачена, тобто після подання позову до суду. Крім того, просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу.

Як зазначалося вище, ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 15.01.2026 у справі №924/1209/25 провадження у справі №924/1209/25 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ВІТАВІ - ТРАНС" с. Кольчино, Мукачівський район, Закарпатської області до товариства з обмеженою відповідальністю Системи захисту рослин м. Хмельницький про стягнення 222809,65 грн закрито.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю Системи захисту рослин на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ВІТАВІ - ТРАНС" - 4000,00 грн витрат на правничу допомогу.

Провадження у справі щодо стягнення 222809,65 грн було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України - відсутній предмет спору.

Колегія суддів зауважує, що відповідач оскаржив вказану ухвалу лише в частині витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Таким чином, колегія суддів переглядає ухвалу лише в оскарженій частині.

Доводи скарги зводяться до того, що закриття провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України унеможливлює стягнення витрат на професійну правничу допомогу на підставі частини третьої статті 130 ГПК України з посиланням на аналогічний висновок постанови Верховного Суду від 24.10.2025 у справі №917/276/25.

Для вирішення вказаної скарги колегія суддів вважає за необхідне врахувати висновки викладені в постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 05.03.2026 у справі №917/1161/25, у яких проаналізувавши висновки викладені в постанові Верховного Суду від 24.10.2025 у справі №917/276/25, об`єднана палата зазначає таке.

«Терміни "відмова позивача від позову" та "позивач не підтримує своїх вимог", які використовуються в нормах ГПК України, не є тотожними за їх мовним викладенням, тому не можуть тлумачитись однаково за допомогою мовного способу тлумачення. Відмова позивача від позову передбачає його активну дію, яка проявляється шляхом подання суду відповідної заяви. Непідтримання своїх вимог може проявлятись як у вигляді активної дії з відмови від позову, так і шляхом пасивної поведінки з невчинення дій на підтримання своїх вимог.

Якщо застосовувати логічний спосіб тлумачення норм частини третьої статті 130 ГПК України можна дійти висновку, що законодавець умисно застосував різні терміни в нормах першого та другого реченнях цієї частини, оскільки не підтримувати позовні вимоги позивач може як шляхом відмови від позову, так і внаслідок відсутності предмета спору. Дійсний зміст норми другого речення частини третьої статті 130 ГПК України полягає в тому, що таке непідтримання позовних вимог сталось внаслідок їх задоволення відповідачем після пред`явлення позову, а не в тому, в який саме спосіб позивач не підтримує свої позовні вимоги.

Системний спосіб тлумачення норм частини третьої статті 130 ГПК України звертає увагу на те, що стаття 130 ГПК України містить назву "Розподіл витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду". При цьому, закриття провадження у справі згідно з частиною першою статті 231 ГПК України здійснюється не лише внаслідок відмови позивача від позову, а й внаслідок відсутності предмету спору. Тому норми частини третьої статті 130 ГПК України мають застосовуватись у разі закриття провадження у справі не лише через відмову позивача від позову, а й через відсутність предмету спору.

Об`єднана палата також вважає, що при застосуванні ч.3 ст. 130 ГПК у разі закриття судом провадження за відсутності предмета спору (на підставі п.4 ч.1 ст. 231 ГПК) немає значення, ким саме було ініційоване питання про закриття провадження - сторонами, зокрема позивачем, чи судом.

За наведеного, об`єднана палата формує такий висновок щодо застосування частини 3 статті 130 та пункту 4 частини 1 статті 231 ГПК України:

(1) у позивача виникає право на відшкодування йому за рахунок відповідача понесених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи не лише у випадку відмови позивача від позову у зв`язку із задоволенням позовних вимог відповідачем після пред`явлення позову, але й у випадку закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини 1 статті 231 ГПК України у разі, якщо відсутність предмета спору виникла у зв`язку із задоволенням позовних вимог відповідачем;

(2) при цьому немає значення, чи було провадження закрито за клопотанням позивача, відповідача чи з ініціативи суду;

(3) у разі задоволення позовних вимог третьою особою, а не відповідачем, право на відшкодування витрат залежить від підстав здійснення такого задоволення третьою особою, які підлягають дослідженню та оцінці судом. При цьому за загальним правилом добросовісний позивач вправі розраховувати на можливість відшкодування йому витрат на правничу допомогу, понесених ним до моменту закриття провадження у справі.»

Таким чином, як убачається із матеріалів даної справи позивач подав заяву про закриття провадження у справі у зв`язку із сплатою саме відповідачем - ТОВ «СЗР», згідно платіжної інструкції №1622 від 18.12.2025 суми 222 809, 65 грн (призначення платежу оплата за послуги, згідно рах. 784 від 03.10.2025).

Отже, колегія суддів приходить до висновку про правомірність вирішення судом першої інстанції у оскарженій ухвалі питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу.

За наведеного, суд апеляційної інстанції, враховуючи норми ст. ст. 123, 126 ГПК України, постанову Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, наведену в постанові від 03.10.19 у справі № 922/445/19, ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", додаткову постанову Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, постанову від 20 листопада 2020 року № 910/13071/19, рішення Європейського суду з прав людини у справі «East/West Alliance Limited» проти України», у справі "Лавентс проти Латвії", докази подані позивачем (копія Договору про надання правничої допомоги від 01.12.2025, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю ВІТАВІ - ТРАНС (Клієнт) та адвокатським бюро Лози (Адвокат); акт №4 приймання - передачі наданих послуг від 04.12.2025; квитанцію до прибуткового касового ордера №01-12 від 04.12.2025 на суму 17300,00 грн; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 507 від 16.05.2008) погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що витрати на правничу допомогу у розмірі 18300 грн у даній справі не є співмірним із складністю справи, ціною позову, з часом витраченими на виконання робіт та з обсягом наданих робіт, виною відповідача у даній справі, вказана справа є типовою, має не складний предмет спору, окрім суми позову. Даний спір є спором незначної складності, відноситься до категорії спорів, що виникають у зв`язку із неналежним виконанням договору на перевезення вантажів автомобільним транспортом. Отже з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також час, який міг би витратити адвокат, також те, що відповідач погасив заборгованість повністю, обґрунтованим, розумним, справедливим та співрозмірним у даному випадку є призначення позивачу 4000 грн 00 коп. компенсації витрат на професійну правничу допомогу.

За наведеного, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, ґрунтуються на його власній оцінці та спростовуються наведеними та встановленими судом обставинами справи.

Отже, колегія суддів вважає, що ухвала Господарського суду Хмельницької області від 15.01.2026 у даній справі в оскарженій частині прийнята з повним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Системи захисту рослин на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 15.01.26 у справі № 924/1209/25 залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Хмельницької області від 15.01.26 у справі № 924/1209/25 в оскарженій частині залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст. 287 ГПК України.

4. Справу № 924/1209/25 повернути до Господарського суду Хмельницької області.

Головуючий суддя Миханюк М.В.

Суддя Розізнана І.В.

Суддя Романюк Ю.Г.