номер провадження справи 6/234/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2026 Справа № 908/3894/25

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Федько Олександри Анатоліївни, розглянув у спрощеному позовному провадженні без виклику представників сторін справу № 908/3894/25

за позовом: Приватного акціонерного товариства «ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» (50079, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІДЙОМСПЕЦТЕХНІКА», (69057, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 129, офіс 64)

про стягнення грошової суми.

Процесуальні дії по справі.

29.12.2025 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява (вх. №4325/08-07/25, документ сформований в системі Електронний суд 26.12.2025) Приватного акціонерного товариства «ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІДЙОМСПЕЦТЕХНІКА» про стягнення 42131,91 грн, яка складається з: 32160,00 грн неустойка та 9971,91 грн - 15% річних за користування грошовими коштами.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 29.12.2025, здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/3894/25 та визначено до розгляду судді Федько О.А.

Ухвалою суду від 05.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/3894/25 в порядку спрощеного позовного провадження. Присвоєно справі номер провадження 6/234/25. Постановлено здійснювати розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи. Розгляд справи по суті розпочати через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі № 908/3894/25. Запропоновано відповідачу протягом 15 днів з дня отримання ухвали надати суду відзив на позовну заяву разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача або визнання позовних вимог, якщо такі докази не надані позивачем.

Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою (ч. 7 ст. 6 ГПК України).

Згідно з положеннями п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі №908/3894/25 від 05.01.2026 була направлена учасникам справи до їхніх електронних кабінетів в підсистемі Електронний суд та отримана ними 05.01.2026 о 13 год. 35 хв., про що свідчать довідки про доставку електронних листів.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже, 04.02.2026 сплив тридцятиденний строк наданий сторонам на вчинення процесуальних дій, а тому суд вважає за можливе розглянути вказану справу по суті.

Згідно ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд визнав надані документи достатніми для всебічного та об`єктивного розгляду спору.

Ураховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує повне рішення без його проголошення 02.03.2026.

Оскільки розгляд справи здійснювався без виклику представників сторін, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України не проводилось.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

В якості підстави для звернення з позовом позивач зазначив про наявність між сторонами господарських правовідносин, які врегульовані договором №492 від 24.08.2023. Позивач доводить, що зобов`язання за вказаним правочином виконав та перерахував на користь відповідача 50% передоплати (201000,00 грн) на підставі виставленого рахунку №89 від 05.09.2024. Відповідно до Специфікації № 5, яка є Додатком №5 до договору, відповідач зобов`язаний поставити Ресурси впродовж 90 календарних днів від дати здійснення 50% передоплати, тобто до 20.12.2024 (19.12.2024 припадає на вихідний день). Фактично поставка була здійснена 20.01.2025, що підтверджується видатковою накладною №8 від 20.01.2025, тобто з порушенням строків, обумовлених в договорі. Внаслідок порушення відповідачем строків поставки Ресурсів позивач, керуючись п.п.7.3, 7.6 договору та положеннями ст. 610-611 ЦК України нарахував та заявив до стягнення неустойку (8% штрафу) та 15% річних за користування коштами за період з 21.09.2024 по 19.01.2025. Правові підстави позову: ст. ст. 526, 530, 610, 625, 629, 663, 712 ЦК України.

Відповідач не скористався наданим йому законом правом на подання відзиву на позов.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) від сторін суду не надходило.

Згідно ч. 9 ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ураховуючи ненадання відповідачем відзиву на позов, суд дійшов висновку, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

24.08.2023 між Приватним акціонерним товариством «ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» (Покупець, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПІДЙОМСПЕЦТЕХНІКА» (постачальник, відповідач у справі) укладено договір №492 (надалі договір), за умовами якого Постачальник зобов`язується передати, а Покупець прийняти й оплатити устаткування та/або запасні частини, та/або матеріали (надалі Ресурси) на умовах, передбачених цим договором (п.1.1. договору).

Пунктом 2.1. договору передбачено, що кількість, номенклатура Ресурсів зазначаються у Специфікаціях до цього Договору, які є його невід`ємною частиною.

Постачання Ресурсів здійснюється видами транспорту, зазначеними у Специфікації. Постачальник зобов`язується здійснити постачання Ресурсів на умовах постачання, зазначених у Специфікаціях, відповідно до Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів «Інкотермс» у редакції 2010 року. (п.3.1. договору).

Пунктом 3.2. договору встановлено, що терміни постачання Ресурсів зазначаються у Специфікаціях. У разі постачання Ресурсів згідно з графіком, графік оформлюється як додаток до цього Договору, який є невід`ємною частиною.

Постачальник має право здійснювати постачання Ресурсів в інші терміни виключно на підставі попередньої згоди Покупця в письмовій формі (п. 3.3. договору).

Відповідно до п. 5.2. договору оплата за поставлені Ресурси здійснюється у строк, зазначений у специфікації, який розраховується з моменту постачання Ресурсів і надання документів, зазначених у п. 6.4 цього договору.

Пунктом 7.1. договору встановлено, що за невиконання або неналежне виконання умов цього договору сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України.

У разі порушення строків або обсягів постачання Ресурсів Постачальник сплачує Покупцю неустойку в розмірі 8% від вартості не поставлених вчасно Ресурсів (п. 7.3. договору).

У разі порушення Постачальником строків постачання Ресурсів, передбачених цим договором, за яке Покупець здійснив повну або часткову оплату, Постачальник за користування коштами Покупця зобов`язаний сплатити Покупцеві 15% річних від суми коштів, сплачених Покупцем, за весь період з дня оплати до дня фактичного постачання Ресурсів або до дня повернення коштів (п. 7.6. договору).

Відповідно до п. 10.5 (в редакції Додатковою угодою №1 від 05.11.2024 до договору) цей договір дійсний до 31.10.2026 року. Закінчення терміну дії цього договору не звільняє сторони від виконання взятих на себе зобов`язань (у тому числі гарантійних) за цим договором.

Додатком №5 до договору є Специфікація №5 від 21.08.2024, за умовами якої Постачальник передає, а Покупець приймає і оплачує такі Ресурси: Підвіска Q20 креслення Т217.06.00 - 1 шт. вартістю 145000,00 грн без ПДВ; Підвіска Q30 креслення 70.06.00-1 - 1 шт. вартістю 190000,00 грн без ПДВ. Загальна вартість з ПДВ 402000,00 грн.

Відповідно до п.2 Специфікації № 5, Ресурси поставляються на умовах поставки: CPT Склад Покупця, відповідно до міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів «Інкотермс» в редакції 2010 року.

Термін поставки: впродовж 90 (дев`яноста) календарних днів від дати здійснення 50% передоплати. За погодженням із Покупцем допускається дострокова поставка. Датою поставки вважається дата отримання Ресурсів Покупцем, зазначена у видатковій накладній (п.3 Специфікації № 5).

Умовами Специфікації № 5 передбачено наступний порядок здійснення оплати: 50% передоплата (п.4.1. Специфікації № 5), 50% впродовж 15 (п`ятнадцяти) календарних днів від дати поставки Ресурсів (п.4.2. Специфікації № 5).

ТОВ «ПІДЙОМСПЕЦТЕХНІКА» 05.09.2024 виставило позивачеві рахунок на оплату №89 на загальну суму 402000,00 грн.

Позивач 20.09.2024 на підставі рахунку №89 від 05.09.2024 здійснив передоплату 50% за договором №492 від 24.08.2023 в сумі 201000,00 грн, про що свідчить платіжна інструкція №, копія якої міститься в матеріалах справи.

Згідно з видатковою накладною №8 від 20.01.2025 та товарно-транспортною накладною №2001/01 від 20.01.2025, Ресурси (Підвіска Q20 креслення Т217.06.00 - 1 шт.; Підвіска Q30 креслення 70.06.00-1 - 1 шт.) загальною вартість 402 000,00 грн поставлені позивачеві 20.01.2025.

Внаслідок порушення відповідачем строків поставки Ресурсів позивач, керуючись п.п.7.3, 7.6 договору та положеннями ст. 610-611 ЦК України нарахував та заявив до стягнення неустойку та 15% річних за користування грошовими коштами за період прострочення з 21.09.2024 по 19.01.2025.

Зазначені вище обставини стали підставою для звернення позивача до суду, за яким відкрито провадження у даній справі.

Доказів добровільної сплати відповідачем неустойки та процентів за користування чужими грошовими коштами відповідач на час розгляду справи суду не надав.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Спірні правовідносини сторін є господарськими та врегульовані договором №492 від 24.08.2023, який за своєю правовою природою є договором поставки.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1ст. 627 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з приписами ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

З положень статей 662, 663 ЦК України вбачається, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

За змістом ч. 1 статті 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Учасники правочину в пункті 3 Специфікації №5, яка є додатком №5 до договору №492 від 24.08.2023 узгодили, що поставка Ресурсів повинна бути здійсненна впродовж 90 календарних днів від дати здійснення 50% передплати.

Матеріали справи містять докази виконання позивачем 20.09.2024 зобов`язань щодо перерахування відповідачеві 50% передоплати в розмірі 201000,00 грн на підставі виставленого ним рахунку №89 від 05.09.2024, а саме платіжна інструкція № від 20.09.2024.

Беручи до уваги умови п. 3 Специфікації №5 від 21.08.2024, Постачальник зобов`язаний поставити позивачеві Ресурси у строк до 20.12.2024.

Згідно з видатковою накладною №8 від 20.01.2025, Ресурси (Підвіска Q20 креслення Т217.06.00 - 1 шт.; Підвіска Q30 креслення 70.06.00-1 - 1 шт.) загальною вартість 402 000,00 грн поставлені позивачу 20.01.2025.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що відповідач не дотримався встановлених Специфікацією №5 від 21.08.2024, яка є додатком №5 до договору №492 від 24.08.2023, строків передачі товару (Ресурсів) позивачеві.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача неустойку - 8% від вартості непоставлених вчасно Ресурсів у розмірі 32160,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 610 та п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного Кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки.

Згідно зі ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина 1 ст. 549 ЦК України).

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина 2 ст. 549 ЦК України).

Пунктом 7.3 договору сторони передбачили, що у разі порушення строків або обсягів постачання Ресурсів Постачальник сплачує Покупцю неустойку в розмірі 8% від вартості не поставлених вчасно Ресурсів.

Відповідно до розрахунку, здійсненого позивачем, загальна сума неустойки (штрафу) за прострочення поставки товару складає 32160,00 грн (402000,00 грн х 8%).

Факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо своєчасної поставки ресурсів за договором підтверджується матеріалами справи та є доведеним.

Таким чином, суд погоджується з доводами позивача щодо наявності правових підстав для застосування положень ст. 611 ЦК України та пункту 7.3 укладеного між сторонами договору.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок неустойки (штрафу) суд зазначає, що він виконаний позивачем правильно. З огляду на наведене, позовні вимоги про стягнення 8% штрафу в сумі 32160,00 грн за порушення строків поставки ресурсів за договором №492 від 24.08.2023, є обґрунтованими, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню.

Також позивач, ураховуючи умови п. 7.6 договору, нарахував та заявив до стягнення з відповідача 15% річних за користування чужими грошовими коштами (50% передоплати, яка здійснена позивачем за умовами цього договору) в розмірі 9971,91 грн за період з 21.09.2024 по 19.01.2025 (121 день).

Так, пунктом 7.6 договору сторони погодили, що у разі порушення Постачальником строків постачання Ресурсів, передбачених цим договором, за яке Покупець здійснив повну або часткову оплату, Постачальник за користування коштами Покупця зобов`язаний сплатити Покупцеві 15% річних від суми коштів, сплачених Покупцем, за весь період з дня оплати до дня фактичного постачання Ресурсів або до дня повернення коштів.

Приписами частин 2, 3 ст. 6 та ст. 627 ЦК України встановлено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Свобода договору, як одна з принципових засад цивільного законодавства, є межею законодавчого втручання у приватні відносини сторін. Водночас сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, крім випадків, коли такий відступ неможливий в силу прямої вказівки акта законодавства, а також якщо відносини сторін регулюються імперативними нормами.

Отже, сторони не можуть врегулювати свої відносини (визначити взаємні права та обов`язки) у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, порушує положення Конституції України, не відповідає загальним засадам цивільного законодавства, передбаченим статтею 3 ЦК України, які обмежують свободу договору (справедливість, добросовісність, розумність). Домовленість сторін договору про врегулювання своїх відносин всупереч існуючим у законодавстві обмеженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і його зміни та припинення.

Стаття 61 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, і підлягає обов`язковому застосуванню як норма прямої дії.

Дослідивши зміст прав та обов`язки сторін у цій справі суд зазначає, що між сторонами укладений договір, який за правовою природою є господарським договором поставки.

При цьому договором визначено, зокрема, санкції, які застосовуються до постачальника за порушення строку поставки Ресурсів.

Так, умовами договору сторони погодили штраф у розмірі 8% від вартості непоставлених вчасно ресурсів (п. 7.3), а також за порушення строків постачання ресурсів, за які покупець здійснив повну або часткову передплату, за користування коштами постачальник зобов`язаний сплатити покупцеві 15% річних від суми коштів, сплачених покупцем за період з для оплати до дня фактичного постачання ресурсів або дня повернення коштів (п. 7.6).

Таким чином, наведеними пунктами договору передбачена можливість нарахування відповідачеві штрафних санкцій в розмірі 8% від вартості непоставлених ресурсів та 15% річних від суми сплачених покупцем коштів за передбачені договором ресурси, за порушення постачальником строків постачання ресурсів.

Втім, стягнення штрафу в розмірі 8% вартості не поставлених в строк ресурсів та 15% річних за користування коштами внаслідок не поставки таких ресурсів у визначений строк, є подвійною відповідальністю за порушення господарського зобов`язання, оскільки, відповідач вчинив єдине порушення, яке полягає в несвоєчасній поставці товару, передбаченого договором. Одночасне стягнення таких сум за прострочення виконання зобов`язання є подвійним стягненням штрафу, що не узгоджується з приписами статті 61 Конституції України.

Відтак, суд виснує, що не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 15% річних від суми коштів, сплачених покупцем за непоставлені у встановлений договором строк ресурси в сумі 9971,91 грн. Отже, в цій частині позовних вимог суд відмовляє.

Приписами ст. ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Ураховуючи встановлені обставини у даній справі, предмет та визначені позивачем підстави позову, принципи диспозитивності, змагальності та рівності сторін перед законом і судом, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України до основних засад (принципів) господарського судочинства, віднесено, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

За результатами вирішення спору судові витрати щодо сплати судового збору у справі покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до ст. 129 ГПК України. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 1849,06 грн. В іншій частині судовий збір покладається на позивача.

Питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу судом не розглядалось внаслідок відсутності доказів понесення позивачем вказаних витрат.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІДЙОМСПЕЦТЕХНІКА», (69057, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 129, офіс 64, ідентифікаційний код юридичної особи 43480343) на користь Приватного акціонерного товариства «ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» (50079, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, ідентифікаційний код юридичної особи 00191023) суму неустойки 32160,00 грн (тридцять дві тисячі сто шістдесят гривень 00 коп.) та судовий збір в розмірі 1849,06 грн (одну тисячу вісімсот сорок дев`ять гривень 06 коп.).

В іншій частині позову відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено згідно з вимогами ст. 238 ГПК України та підписано 02.03.2026.

Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за вебадресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.А. Федько