ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"09" березня 2026 р.м. Одеса Справа № 916/2171/24

Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М.

при секретарі судового засідання Задорожному А.О.;

за участю представників:

від позивача: Тіщенко А.А.;

від відповідача: Федорова В.В.;

від третьої особи 1: не з`явився;

від третьої особи 2: не з`явився;

розглянувши заяву АТ «ОДЕСАГАЗ» (вх.№2-264/26 від 16.02.2026) про відстрочення виконання рішення по справі №916/2171/24,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1; );

до відповідача Акціонерного товариства ОДЕСАГАЗ (65003, Одеська обл., місто Одеса, вул. Одарія, буд. 1; );

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача 1.Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (03057, м. Київ, вул. Сім`ї Бродських, 19, );

2.Товариство з обмеженою відповідальністю «ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ» (03065, Україна, місто Київ, проспект Гузара Любомира, будинок, 44; );

про стягнення 946 865 495,56 грн,

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: ТОВ «ГК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до відповідача АТ ОДЕСАГАЗ, в якому просить суд стягнути з останнього заборгованість у загальній сумі 946 865 495,56 грн, у тому числі: основний борг у сумі 618 684 448,67 грн, пеню у розмірі 86 256 057,84 грн, три проценти річних у сумі 39 076 931,54 грн, а також інфляційні втрати у сумі 202 848 057,51 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов Договору постачання природного газу постачальником «останньої надії» в частині оплати за спожитий газ.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 27.03.2025 у задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.01.2026 Рішення Господарського суду Одеської області від 27.03.2025 у справі №916/2171/24 скасовано, позовні вимоги ТОВ "ГК "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" до АТ "ОДЕСАГАЗ" задоволено частково, стягнуто з АТ "ОДЕСАГАЗ" на користь ТОВ "ГК "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" заборгованість у загальній сумі 869 235 043,50 грн, у тому числі:

- основний борг у сумі 618 684 448,67 грн;

- пеня 8 625 605,78 грн;

- три проценти річних у сумі 39 076 931,54 грн;

- інфляційні втрати у сумі 202 848 057,51 грн.

Додатковою постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.02.2026 стягнуто з АТ «ОДЕСАГАЗ» на користь ТОВ "ГК "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" 1 271 760,00 грн витрат по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги на рішення Господарського суду Одеської області від 27.03.2025 та 2 422,40 грн витрат по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Одеської області від 10.10.2024.

16.02.2026 до Господарського суду Одеської області надійшла заява АТ «ОДЕСАГАЗ» про відстрочення виконання постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.01.2026 та додаткової постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.02.2026 (вх.№2-264/26).

Ухвалою суду від 17.02.2026 було прийнято до свого провадження заяву про відстрочення виконання постанови по справі №916/2171/24 та призначено розгляд даної заяви у судовому засіданні на 09.03.2026 об 11:00.

26.02.2026 до суду від ТОВ "ГК "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" надійшло клопотання про участь представника в судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх.№6920/26).

05.03.2026 до суду від ТОВ "ГК "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" надійшли пояснення (вх.№7945/25).

06.03.2026 до суду від ТОВ «ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ» надійшла заява про розгляд заяви без участі представника (вх.№8169/26).

У судовому засіданні 09.03.2026, за участі представників сторін, суд проголосив скорочену (вступну та резолютивну частини) ухвалу про часткове задоволення заяви та відклав складення повної ухвали на строк до 16.07.2026.

Розглянувши заяву АТ «ОДЕСАГАЗ» (вх.№2-264/26 від 16.02.2026) про відстрочення виконання рішення по справі №916/2171/24, суд дійшов висновку про її часткове задоволення враховуючи таке:

Відповідно до статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Частинами 1, 2 статті 18 ГПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Статтею 326 ГПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно з частиною 1 статті 239 ГПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Частинами 1-5 статті 331 ГПК України встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Якщо судове рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, чи рішення, що підлягає виконанню, набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної чи касаційної інстанції не перешкоджає розгляду заяви, передбаченої абзацом першим цієї частини, крім випадку зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Так суд зазначає, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Суд наголошує, що відстрочення виконання рішення суду є таким законодавчо врегульованим механізмом відтермінування поновлення порушеного права стягувача, який ґрунтується на об`єктивних, виняткових обставинах, застосування яких не призводить до шкоди сутності права на суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

В якості обґрунтування своєї заяви АТ «ОДЕСАГАЗ» зокрема посилається на те, що воно виконує функції Оператора газорозподільної системи на території Одеської області та оскільки АТ «ОДЕСАГАЗ» забезпечує фінансування видатків на виконання своєї ліцензійної діяльності виключно в межах тарифної виручки, інших джерел фінансування видатків підприємство мати не може.

Також заявник вказує, що тариф на послуги розподілу природного газу побутовим споживачам, які є левовою долею споживачів АТ «ОДЕСАГАЗ» не змінено, що продовжує негативно впливати на рівень виручки відповідача та можливості здійснювати розрахунки з кредиторами.

Забезпечення всіх витрат АТ «ОДЕСАГАЗ», як Оператора ГРМ здійснюється за рахунок виключно тарифу на послуги розподілу природного газу, що сплачується кінцевими споживачами. Водночас встановлений постановою НКРЕКП №2154 від 19.12.2025, тариф не забезпечує покриття економічно обґрунтованих витрат відповідача, який забезпечує потреби споживачів послуг розподілу природного газу.

Крім того АТ «ОДЕСАГАЗ» вказує, що його дохід в умовах воєнного стану щодня скорочується, що вимагає щоденної оптимізації використання доходів та направлення їх на критично важливі заходи забезпечення функціонування газорозподільної системи в цілому та окремих об`єктів. З огляду на процеси переміщення населення, їх відсутності за місцем реєстрації, вимушеного переміщення в умовах воєнного стану забезпечення процесів стягнення заборгованості за природний газ з кінцевих споживачів, в тому числі шляхом звернення до суду, є вкрай неефективним, а подекуди неможливим.

Попри включення відповідача до Реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу, станом на поточну дату механізми взаєморозрахунку передбачені Законом №1639-IX, залишаються не реалізованими державою, а заборгованість АТ «ОДЕСАГАЗ», яка підпадає під дію даного Закону неврегульованою.

Також при вирішенні питання про стягнення з відповідача заборгованості повинен бути дотриманий баланс між приватним інтересом позивача, зацікавленого у стягненні боргу, та суспільним інтересом населення Одеської області та юридичних осіб, в тому числі об`єктів критичної інфраструктури, яке об`єктивно зацікавлені в продовженні стабільної роботи відповідача.

Враховуючи викладене, заявник просить суд відстрочити виконання постанови від 19.01.2026 року та додаткової постанови від 12.02.2026 року Південно-західного апеляційного господарського суду у справі № 916/2171/24 - до 19.01.2027 року.

Натомість ТОВ «ГК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» у своїх поясненнях зазначає, що на його думку наведені АТ «ОДЕСАГАЗ» обставини не є тими виключними обставинами в розумінні статті 331 ГПК України, якими виконання рішення суду ускладнюється чи видається неможливим, а відповідно і не можуть бути підставами для надання відстрочення/розстрочення виконання судового рішення.

ТОВ «ГК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» вважає, що безпідставне надання відстрочки та розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника, порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення.

Таким чином, надаючи відстрочку виконання рішення суду, суд повинен встановити цілий ряд обставин та матеріальні інтереси обох сторін.

Відповідач, як на момент укладання договору, так і на сьогоднішній день здійснює господарську діяльність, в тому числі укладає господарські договори, а отже сам добровільно, свідомо, самостійно, за власним волевиявленням погоджується з ринковою ситуацією, приймає на себе певні обов`язки та відповідно має нести відповідальність, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Таким чином, скрутний фінансовий стан відповідача за змістом України статті 331 ГПК, не може вважатися обставиною, яка може слугувати підставою для розстрочки виконання рішення, оскільки обов`язковість судових рішень, яка передбачена статтею 129-1 Конституції України, не залежить від наявності чи відсутності у боржника коштів.

Оскільки газ, що реалізує позивач покладений в основу виробництва як електроенергії так і теплової енергії, то і позивач також є заручником розрахунків своїх контрагентів в тому числі і відповідача, а тому сторони перебувають у рівнозначному становищі. Відсутність коштів на рахунках не є винятковою обставиною для не виконання договірних зобов`язань.

Враховуючи вищевикладене, ТОВ «ГК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» просить суд відмовити у задоволенні заяви АТ «ОДЕСАГАЗ» про відстрочення виконання рішення по справі №916/2171/24.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Як зазначено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.03.2018 у справі №910/8153/17, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, тощо. Таким чином, законодавець у будь-якому випадку пов`язує відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

При цьому положення ГПК України не містять визначеного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд повинен оцінити докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 86 такого Кодексу. Відповідно до вказаної статті господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. З урахуванням наведеного, суд самостійно вирішує питання стосовно достовірності доказів, достатності їх для винесення рішення, істинності відомостей, які містяться в доказах.

Надання заявникові відстрочки або розстрочки виконання рішення є правом господарського суду, при цьому, закон не обмежує це право точним переліком господарських спорів або обставин, за яких суд має право надання відстрочки, проте визначальним фактором при наданні відстрочки є винятковість цих випадків та їх об`єктивний вплив на виконання судового рішення.

Таким чином, суд встановлює необхідність надання відстрочки в залежності від конкретних обставин.

При цьому, суду належить враховувати, що відстрочка виконання судового рішення повинна надаватися боржнику у виняткових випадках. При оцінці виняткових обставин суд має враховувати дотримання балансу інтересів як боржника, так і кредитора при одночасному врахуванні вимоги закону про обов`язковість виконання судового рішення (ст. 115 ГПК України). По суті вищенаведеної норми при відстрочці виконання судового рішення мова йде про перенесення строку його виконання з однієї дати, що встановлено законом чи судом, на іншу.

Виходячи із вищенаведеного, відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку, повинно бути пов`язане з об`єктивними, непереборними, тобто, виключними обставинами, що ускладнюють вчасне його виконання.

Водночас, суд вважає загальновідомим та нормативно врегульованим питання відносно існування на території України надзвичайних обставин, а саме введення воєнного стану, що неодмінно впливає на спроможність своєчасного ведення розрахунків, населенням та обмежує безперешкодне провадження господарської діяльності заявнику.

Також суд погоджується із твердженнями АТ «ОДЕСАГАЗ» та зазначає, що в даному випадку боржник, посилаючись на скрутний фінансовий стан, не ухиляється від виконання судового рішення, а лише вказує про неможливість погашення наявної заборгованості за судовим рішенням перед стягувачем саме на час звернення з відповідною заявою та, що сторони перебувають в однакових умовах військового стану, військова агресія проти України та правовий режим військового стану в країні однаково негативно впливають на обидві сторони даної справи.

Так судом враховано твердження заявника щодо обставин які унеможливлюють виконання ним судового рішення станом на момент звернення до суду із даною заявою.

За висновками Конституційного Суду України, викладеними в рішенні від 26.06.2013р. №5-пр/2013 у справі №1-7/2013, підставою для застосування розстрочки виконання судового рішення є наявність об`єктивних обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення. До таких обставин належать, зокрема, скрутне матеріальне становище боржника, наявність загрози банкрутства юридичної особи боржника, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, підставою для відстрочення виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Як зазначено в згаданому рішенні Конституційного Суду України, розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника. Вирішуючи питання про розстрочення (відстрочення) виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, тощо.

Судом прийнято до уваги те, що тяжка економічна ситуація в країні спричинена військовою агресією носить загальний характер та у повній мірі стосується обох сторін. Як позивач, так і відповідач несуть однакову економічну відповідальність за свої дії та однакові ризики, оскільки господарська діяльність здійснюється на власний ризик, за власним комерційним розрахунком щодо наслідків вчинення відповідних дій, суб`єкт господарювання повинен самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших дій та самостійно приймати рішення про вчинення (чи утриматись від) таких дій.

Разом з тим, наслідки військової агресії російської федерації проти України негативно відображуються на усіх без виключення сферах господарської діяльності та впливають на діяльність суб`єктів господарювання.

Так суд погоджується з твердженнями АТ «ОДЕСАГАЗ» стосовного того, що будучи оператором ГРМ, позбавлений механізмів впливу на споживачів, які вимушено, а подекуди умисно, не здійснюють оплату отриманих послуг з розподілу газу, як у поточному, так і у попередніх періодах газопостачання, що прямо впливає на рівень отримання тарифної виручки та можливості виконання грошових зобов`язань перед кредиторами. Проте незважаючи на вказані обставини, АТ «ОДЕСАГАЗ» продовжує безперебійно здійснювати розподіл природного газу газорозподільною мережею, що розташована на території Одеської області, та забезпечувати всі категорії споживачів природним газом для забезпечення побутових, виробничих потреб та потреб критичної інфраструктури в повному обсязі.

При вирішенні питання щодо доцільності відстрочення виконання рішення суду у цій справі судом також враховано наявність у відповідача складного фінансового стану внаслідок допущення кінцевими споживачами природного газу значної дебіторської заборгованості.

Як вбачається із матеріалів справи відповідач у справі не є кінцевим споживачем природного газу, а здійснює розподіл газу кінцевим споживачам. Відповідно, перевищення замовленої потужності природного газу виникло саме з метою задоволення потреб кінцевого споживача.

Крім того судом береться до уваги що сума заборгованості, яка стягнута постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.01.2026, а саме 869 235 043,50 грн, що складається, з основного боргу в сумі 618 684 448,67 грн, пені в сумі 8 625 605,78 грн, трьох процентів річних у сумі 39 076 931,54 грн та інфляційних втрат у сумі 202 848 057,51 грн, є надмірним розміром для негайної сплати таких коштів. Та враховуючи обставини, які позбавляють АТ «ОДЕСАГАЗ» здійснити виконання рішення шляхом сплати такого розміру грошових коштів одразу станом на даний момент, суд доходить висновку про можливість здійснити відстрочення виконання постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.01.2026 по справі №916/2171/24 в частині стягнення з АТ «ОДЕСАГАЗ» заборгованості в розмірі 869 235 043,50 грн.

Водночас щодо відстрочення виконання постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.01.2026 по справі №916/2171/24 в частині стягнення 847 840,00 грн судового збору за подання позовної заяви та додаткової постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.02.2026 1 271 760,00 грн витрат по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги на рішення Господарського суду Одеської області від 27.03.2025 та 2 422,40 грн витрат по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Одеської області від 10.10.2024, суд зазначає що така вимога АТ «ОДЕСАГАЗ» не підлягає задоволенню, оскільки по-перше, сума сплаченого судового збору не входить до суми основного зобов`язання за судовим рішенням, і по-друге, сплативши судовий збір за подання позову позивач має право на його відшкодування за рахунок відповідача без будь-яких додаткових умов.

Крім того, на переконання суду, стягнення сум судового збору в загальному розмірі 2 122 022,40 грн, на відмінну від суми заборгованості, не буде непомірним тягарем для АТ «ОДЕСАГАЗ» та відповідатиме інтересам сторони, яка ініціювала судовий розгляд, у зв`язку з чим в цій частині відсутні підстави для відстрочення виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 234, 235, 331 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Заяву АТ «ОДЕСАГАЗ» (вх.№2-264/26 від 16.02.2026) про відстрочення виконання рішення по справі №916/2171/24 задовольнити частково.

2.Відстрочити виконання постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.01.2026 у справі №916/2171/24 в частині стягнення заборгованості в загальній сумі 869 235 043,50 грн до 19.01.2027.

3.В решті задоволенні заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку встановленому ст.235 ГПК України та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складання повної ухвали.

Повну ухвалу складено 16.03.2026 р.

Суддя Невінгловська Юлія Михайлівна