ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2026 р. Справа№ 925/646/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Тищенко А.І.

Мальченко А.О.

секретар судового засідання: Ніконенко Ю.А.

за участю представників: згідно з протоколом судового засідання від 10.02.2026,

розглянувши апеляційну скаргу Чигиринської міської ради

на рішення Господарського суду Черкаської області від 01.10.2025 (повний текст складено 15.10.2025)

у справі №925/646/25 (суддя Кучеренко О.І.)

за позовом Чигиринської міської ради

до Фермерського господарства «Гетьман-2015»

про визнання недійсним договору, -

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Чигиринська міська рада (далі, позивач або Рада) звернулася до Господарського суду Черкаської області з позовом до Фермерського господарства «Гетьман-2015» (далі, відповідач або Фермерське господарство) про визнання недійсним рішення Господарського суду Черкаської області від 19.09.2024 у справі №925/604/24 щодо визнання укладеним договору оренди землі на новий строк між орендодавцем Чигиринською міською радою та орендарем фермерським господарством «Гетьман-2015» щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 99,7258 га, кадастровий номер :01:000:0765, яка розташована на території Чигиринської міської ради цільове призначення (КВЦПЗ) 01.02 для ведення фермерського господарства. У позовній заяві позивач також просить суд стягнути з відповідача на свою користь судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2422,40 грн.

У відповіді на відзив від 08.07.2025 позивач зазначив, що визнанню недійсним підлягає договір оренди землі, що був затверджений рішенням суду, а не саме рішення суду. Посилаючись на статтю 46 Господарського процесуального кодексу, позивач уточнив позовні вимоги та просив визнати недійсним договір оренди землі, який укладений/продовжений за рішенням суду (у наведеній редакції) у справі №925/604/24 на новий строк між орендодавцем Чигиринською міською радою та орендарем фермерським господарством «Гетьман - 2015» щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 99,7258 га, кадастровий номер :01:000:0765, яка розташована на території Чигиринської міської ради цільове призначення (КВЦПЗ) 01.02 для ведення фермерського господарства.

Протокольною ухвалою від 12.08.2025 Господарський суд Черкаської області прийняв до розгляду заяву позивача про зміну предмету позову.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником земельної ділянки площею 99,7258 га, кадастровий номер :01:000:0765. Ця земельна ділянка перебувала в оренді у відповідача на підставі договору оренди землі від 25.09.2014, який був укладений зі строком дії до 19.09.2024. Рішенням Господарського суду Черкаської області від 19.09.2024 у справі №925/604/24, яке залишено в силі постановою Верховного Суду від 02.04.2025, фактично продовжено право відповідача на користування спірною земельною ділянкою на 10 років на умовах, не узгоджених з орендодавцем. Затверджена судом редакція договору оренди землі не відповідає первинній її редакції, а тому суд на власний розсуд затвердив умови договору оренди землі, які сторонами (зокрема власником) у первинній редакції не погоджувались. Рішення про визнання укладеним договору оренди землі на новий строк було прийнято з порушенням чинного законодавства, а договір за своєю суттю є недійсним. За доводами позивача, судом порушено частину 2 статті 203 Цивільного кодексу України, оскільки і Господарський суд Черкаської області і Верховний Суд не мали і не мають необхідного обсягу правоздатності та дієздатності щодо спірної земельної ділянки кадастровий номер :01:000:0765, оскільки її власником є - Чигиринська міська рада. Договір оренди землі від 25.09.2014 (у редакції рішення Господарського суду Черкаської області у справі №925/604/24) є таким, що змінив істотні обставини договору оренди землі від 25.09.2014 настільки, що Чигиринська міська рада на таких умовах ніколи б його не уклала. Враховуючи викладене, позивач просить суд про визнання недійсним договору оренди землі, який укладений/продовжений за рішенням суду (у наведеній редакції) у справі №925/604/24.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 01.10.2025 у справі №925/646/25 у задоволенні позову відмовлено повністю.

За висновками суду посилання Чигиринської міської ради на те, що під час розгляду справи №925/604/24 судами не було враховано позицію міської ради при затвердженні редакції договору та питання про виявлення волі з боку Чигиринської міської ради на укладення такого правочину не враховувалось, є безпідставними та спростовуються обставинами, які були встановлені під час розгляду справи №925/604/24.

Суд дійшов висновку, що договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 99,7258 га кадастровий номер :01:000:0765, який визнаний укладеним за рішенням Господарського суду Черкаської області від 19.09.2024 у справі №925/604/24, відповідає вимогам Цивільного кодексу України та визнаний за рішенням суду укладеним відповідно до вимог законодавства України.

Суд також констатував, що підстави, які наведені позивачем в обґрунтування позовних вимог, зводяться лише до його незгоди з висновками та до вимог про необхідність переоцінки фактичних обставин, що були встановлені у рішенні Господарського суду Черкаської області у справі №925/604/24, яке набрало законної сили, що є порушенням принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим судовим рішенням, 27.10.2025 через підсистему «Електронний суд» Чигиринська міська рада звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 01.10.2025 у справі №925/646/25 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги позивача зводяться до того, що рішення не відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам справи, а також діючому законодавству України, усталеній судовій практиці в подібних правовідносинах, судом неповно з`ясовані обставини у справі №925/646/25, не взято до уваги вимоги та аргументи Чигиринської міської ради, а отже є всі підстави для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення судом апеляційної інстанції.

Скаржник зазначає, що затверджена рішенням Господарського суду Черкаської області від 19.09.2024 у справі №925/604/24 редакція договору оренди спірного майна змінила умови використання майна настільки, що Рада ніколи б його на таких умовах не уклала б. Суди не просто продовжили строк дії договору на тих умовах, які існували до його укладення за рішенням суду, а ввели/змінили умови, які істотно змінюють як використання землі, так і отримання орендної плати за її використання.

Як вбачається з судового рішення у справі №925/604/24 з п`яти підстав недійсності правочинів, судом було допущено три з них.

Зокрема, у розділі «строк дії договору» вказано, що Договір укладено на 10 років, та діє з 20 вересня 2024 року до 19 вересня 2034 року. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Цим порушено частину 1 статті 203 Цивільного кодексу України, оскільки затверджена судом редакція Договору прямо суперечить абз. 2 частини 1 статті 126-1 Земельного Кодексу України, оскільки умова щодо поновлення договору не може встановлюватися в договорі оренди землі, договорі про встановлення земельного сервітуту, договорах про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб або для забудови щодо земельних ділянок державної та комунальної власності, крім випадків, якщо на таких земельних ділянках розташовані будівлі або споруди, що перебувають у власності користувача або набувача права користування земельною ділянкою

Рішенням Чигиринської міської ради від 22.08.2024 №2060-51/VIII «Про відмову в продовженні Договору оренди землі від 25.09.2014, укладеного із ФГ «Гетьман-2015» щодо земельної ділянки площею 99,7258 га» висловлена воля Чигиринської міської ради щодо можливості подальшого продовження дії Договору. Однак, Господарський суд Черкаської області при прийнятті рішення від 19.09.2024 у справі №925/604/24, діючи всупереч інтересам Чигиринської міської ради (які полягали в припиненні договірних відносин із ФГ «Гетьман-2015» та передачі зазначених земель через аукціон), порушуючи імперативні приписи статей 1, 41, 140 Конституції України, статей 316-317, 319, 321, 327 Цивільного кодексу України, знаючи про зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно абсолютне право комунальної власності Чигиринської міської ради на спірне майно, діючи виключно в інтересах ФГ «Гетьман-2015», фактично позбавив Чигиринську міську раду права власності на спірну земельну ділянку, замість Чигиринської міської ради розпорядився земельною ділянкою та позбавив останню права користування та розпорядження спірною земельною ділянкою строком на 10 років (строк дії договору укладеного за рішенням суду), які є складовими права власності в розумінні статті 317 Цивільного кодексу України.

Фермерське господарство «Гетьман-2015» систематично не сплачувало орендну плату (порушувало умови договору оренди землі від 25.09.2014), що підтверджується рішенням Господарського суду Черкаської області від 21.05.2025 у справі №925/1068/24, набуло статусу неналежного виконувача обов`язків за договором, що в принципі виключало можливість продовження спірного Договору оренди землі від 25.09.2014 за рішенням суду у справі №925/604/24 з підстав наявності переважного права на його продовження.

При затвердженні договору у наведеній редакції порушено частину 2 статті 203 Цивільного кодексу України, оскільки і Господарський суд Черкаської області, і Верховний Суд не мали і не мають необхідного обсягу правоздатності та дієздатності щодо спірної земельної ділянки кадастровий номер :01:000:0765, оскільки зареєстрованим її власником є Чигиринська міська рада.

Фактично судами у справі №925/604/24 вирішувалися не розбіжності сторін при укладенні додаткової угоди про продовження дії договору оренди землі площею 99,7258 га, а здійснена підміна власника землі - Чигиринської міської ради органами суду.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

21.11.2025 відповідач подав через підсистему «Електронний суд» відзив на апеляційну скаргу, в якому просив суд у її задоволенні відмовити, а оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Відповідач у відзиві наголосив на тому, що викладені позивачем підстави позову зводяться лише до незгоди з висновками та до вимог про необхідність переоцінки фактичних обставин, що були встановлені в остаточному рішенні Господарського суду Черкаської області у справі № 925/604/24, яке набрало законної сили.

При цьому не має правового значення і не може бути підставою для визнання правочину недійсним непогодження Чигиринської міської ради з самим змістом договору оренди землі, що був укладений за рішенням суду, а також відсутність волевиявлення з боку органу місцевого самоврядування, оскільки уявлення про те, що суд не може задовольнити вимогу про визнання укладеним договору оренди комунального майна тільки тому, що сільська, селищна, міська рада не прийняла рішення про його укладення рівнозначне судженню про те, що суд не може задовольнити позов проти відповідача лише тому, що сам відповідач (в особі свого органу) не бажає цього.

У відзиві відповідач навів попередній орієнтовний розрахунок судових витрат, які ФГ «Гетьман-2015» планує понести у зв`язку із розглядом справи у Північному апеляційному господарському суді: 40 000,00 грн витрати на професійну правничу допомогу адвоката.

28.11.2025 позивач подав через підсистему «Електронний суд» відповідь на відзив на апеляційну скаргу.

Позивач наголосив на тому, що відповідач помилково зазначає, що позовні вимоги Чигиринської міської ради зводяться до «незгоди з рішенням суду у справі №925/604/24». Насправді ж, апелянт чітко вказав у позовній заяві правові підстави позову, а саме: статті 203 та 215 Цивільного кодексу України щодо вимог до дійсності правочину; сприяння судом укладенню правочину, що виходить за межі компетенції суду та суперечить положенням Земельного кодексу України; відсутність волевиявлення власника земельної ділянки - територіальної громади в особі міської ради. Договір оренди, який став предметом спору, укладено не за згодою сторін, як передбачається чинним законодавством, а у редакції, сформованій судом, що істотно змінило зміст орендних правовідносин. Правова визначеність не може бути підставою для збереження незаконного договору.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно з витягом із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.10.2025 апеляційну скаргу Чигиринської міської ради на рішення Господарського суду Черкаської області від 01.10.2025 у справі №925/646/25 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Мальченко А.О.

Судом установлено, що апеляційна скарга була подана скаржником безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.10.2025 витребувано у Господарського суду Черкаської області матеріали справи №925/646/25; відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги до надходження матеріалів справи з Господарського суду Черкаської області.

04.11.2025 матеріали справи №925/646/25 надійшли до суду апеляційної інстанції та були передані судді-доповідачу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2025 апеляційну скаргу Чигиринської міської ради на рішення Господарського суду Черкаської області від 01.10.2025 у справі №925/646/25 залишено без руху. Роз`яснено Чигиринській міській раді, що протягом 10 (десяти) днів з дня вручення даної ухвали про залишення апеляційної скарги без руху скаржник має право усунути вказані недоліки, надавши суду апеляційної інстанції докази доплати судового збору у розмірі 726,72 грн.

12.11.2025 через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від Чигиринської міської ради надійшла заява про усунення недоліків, до якої долучено платіжну інструкцію №1275 від 11.11.2025 про доплату судового збору у розмірі 726,72 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.11.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Чигиринської міської ради на рішення Господарського суду Черкаської області від 01.10.2025 у справі №925/646/25, апеляційну скаргу призначено до розгляду на 20.01.2026.

15.01.2026 через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від представника Фермерського господарства «Гетьман-2015» надійшла заява про його участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2026 заяву представника Фермерського господарства «Гетьман-2015» про його участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено.

20.01.2026 від позивача через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання про проведення судового засідання без участі представника скаржника.

У зв`язку з повітряною тривогою у місті Києві, судове засідання за апеляційною скаргою Чигиринської міської ради на рішення Господарського суду Черкаської області від 01.10.2025 у справі №925/646/25, призначене на 20.01.2026 об 11 год. 40 хв., не відбулося.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2026 призначено до розгляду апеляційну скаргу Чигиринської міської ради на рішення Господарського суду Черкаської області від 01.10.2025 у справі №925/646/25 в режимі відеоконференції на 10.02.2026 о 14 год. 40 хв.

У судовому засіданні 10.02.2026 суд оголосив вступну та резолютивну частини постанови.

Явка представників сторін

У судове засідання 10.02.2026 з`явився представник відповідача.

Представник позивача 09.02.2026 подав через підсистему «Електронний суд» клопотання про проведення судового засідання без його участі, зазначив, що підтримує доводи та вимоги апеляційної скарги.

Згідно з частиною 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи це, суд дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представника позивача.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 19.09.2024 у справі №925/604/24 задоволено повністю позов Фермерського господарства «Гетьман-2015», визнано укладеним за рішенням суду (у наведеній редакції) договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 99,7258 га кадастровий номер :01:000:0765 на новий строк.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 3.02.2025 задоволено апеляційну скаргу Чигиринської міської ради, рішення Господарського суду Черкаської області від 19.09.2024 скасовано та прийнято нове, яким у позові відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 02.04.2025 касаційну скаргу Фермерського господарства «Гетьман-2015» задоволено; постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.02.2025 у справі №925/604/24 скасовано; рішення Господарського суду Черкаської області від 19.09.2024 у справі №925/604/24 залишено в силі.

Під час розгляду справи №925/604/24 судами були встановлені такі обставини.

25.09.2014 між Головним Управлінням Держземагентства у Черкаській області та громадянином ОСОБА_1 укладено договір оренди землі, предметом якого є передача в оренду земельної ділянки кадастровий номер :01:000:0765 площею 99,7258 га, що розташована за межами населеного пункту в адміністративних межах Іванківської сільської ради Чигиринського району Черкаської області (далі - договір).

Відповідно до пункту 1.2 договору в оренду передана земельна ділянка державної власності категорії землі сільськогосподарського призначення, сільськогосподарські угіддя рілля, з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства.

Право оренди 29.09.2014 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно з пунктом 8 договору його укладено терміном на 10 років. Після закінчення вказаного строку орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії Договору оренди письмово повідомити орендодавця про намір продовжити його дію.

15.01.2015 проведено державну реєстрацію Фермерського господарства «Гетьман-2015», єдиним його засновником (учасником), а також керівником (головою фермерського господарства) є ОСОБА_1 .

Спірна земельна ділянка є сформованою та зареєстрована в Державному земельному кадастрі за кадастровим номером :01:000:0765, відноситься до земель сільськогосподарського призначення з кодом 01.02 для ведення фермерського господарства « 001.01 Рілля».

На виконання приписів Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин», наказом Головного Управління Держгеокадастру у Черкаській області від 18.11.2020 «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність №10-ОТГ» Чигиринській міській раді у комунальну власність передано, серед інших, і спірну земельну ділянку, про що 19.11.2020 підписано відповідний акт приймання-передачі.

Рішенням ІІІ сесії VІІІ скликання Чигиринської міської ради «Про прийняття земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність Чигиринської міської ради» спірну земельну ділянку прийнято із державної власності у комунальну, тобто з 20.01.2021 розпорядником спірної земельної ділянки є Чигиринська міська рада.

З метою укладення договору на новий строк та на виконання пункту 8 договору оренди Фермерське господарство «Гетьман-2015» звернулося до Чигиринської міської ради з листом-повідомленням №12 від 12.03.2024, у якому повідомило про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди спірної земельної ділянки на новий строк та запропонував узгодити за необхідності істотні умови договору. До листа додано проєкт договору оренди землі.

Протокольним рішенням постійної комісії Чигиринської міської ради з питань регулювання земельних відносин, містобудування, архітектури та екологічної політики від 04.04.2024 вирішено інформацію щодо листа позивача прийняти до відома та рекомендувати йому звернутися із заявою про намір продовжити термін дії договору за два місяці до закінчення такого терміну.

Оскільки питання подальшого продовження орендних відносин залишилося не вирішеним, вважаючи своє право на переважне укладення договору оренди порушеним, Фермерське господарство «Гетьман-2015» 10.05.2024 звернулося за його захистом до суду із позовом у справі №925/604/24 та просило визнати укладеним договір оренди у судовому порядку у запропонованій ним редакції.

Під час розгляду справи №925/604/24 господарським судом Фермерське господарство «Гетьман-2015» повторно, з урахуванням рішення постійної комісії Чигиринської міської ради від 04.04.2024, скерувало міській раді лист-повідомлення про намір укласти договір оренди у порядку реалізації свого переважного права.

22.08.2024 Чигиринська міська рада за результатами розгляду листа-повідомлення прийняла рішення «Про відмову у продовженні договору оренди землі від 25.09.2014, який укладений із фермерським господарством «Гетьман-2015» щодо земельної ділянки площею 99,7258 га».

За результатами касаційного перегляду справи №925/604/24 Верховний Суд у постанові від 02.04.2025 (пункт 5.16.) вказав, що відсутність рішення ради про укладення договору (або навіть рішення ради про відмову у його укладенні) саме по собі не може бути підставою для відмови у позові про визнання договору укладеним. Такі висновки викладено Верховним судом у постанові від 05.06.2024 у справі № 910/5994/23 та, у свою чергу, відповідають висновкам, сформульованим у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 23.11.2023 у справі № 906/1314/21.

У пунктах 5.20.-5.22. постанови від 02.04.2025 у справі №925/604/24 Верховний Суд вказав, що необхідною умовою вирішення спору є встановлення правомірності і добросовісності поведінки орендаря, дотримання ним порядку реалізації свого права в межах орендних правовідносин сторін та відповідність приписам законодавства проекту договору. Це означає, що для поновлення договору оренди орендар до закінчення строку оренди мав завчасно, у розумний строк (якщо такий строк не був встановлений договором) звернутися до орендодавця з офертою, тобто з проектом відповідного договору, а орендодавець мав розглянути цей проект і або погодитися з ним, або відхилити, або за необхідності провести з орендарем переговори щодо нового строку оренди або зміни умов. За таких обставин рішення Міської ради від 22.08.2024 про відмову в продовженні Договору оренди, прийняте вже під час розгляду цієї справи судом, не може бути підставою для відмови у позові ФГ «Гетьман-2015». Тому висновки суду апеляційної інстанції про неоскарження Позивачем вказаного рішення як про підставу для відмови у позові є такими, що не ґрунтуються на вимогах закону та усталеної судової практики.

З метою використання переважного права на укладення договору оренди землі на новий строк Фермерське господарство «Гетьман-2015» на виконання умов договору та вимог чинного законодавства, яке регламентує поведінку орендаря, 13.03.2024 звернулося до Чигиринської міськради з листом-повідомленням про укладення договору оренди землі на новий строк, у якому висловило свій намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди спірної земельної ділянки на новий строк. При цьому до листа-повідомлення було долучено проєкт договору та запропоновано узгодити істотні умови договору (пункт 5.23. постанови від 02.04.2025 у справі №925/604/24).

Матеріали справи не містять доказів, що міська рада у будь-який спосіб повідомляла фермерське господарство «Гетьман-2015» про неможливість досягнення домовленості щодо розміру орендної плати чи інших умов договору (пункт 5.25. постанови від 02.04.2025 у справі №925/604/24).

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до обґрунтованих висновків про наявність підстав для визнання укладеним на новий строк договору оренди землі та прийняв законне рішення про задоволення позовних вимог, яке суд апеляційної інстанції помилково скасував (пункт 5.26. постанови від 02.04.2025 у справі №925/604/24).

Міська рада, як власник земельної ділянки, фактично ухилилася від проведення переговорів з землекористувачем та узгодження істотних умов для реалізації переважного права, зазначених вимог закону не врахувала та своє рішення про відмову у продовженні договору оренди належним чином не обґрунтувала. При цьому зазначення у тексті рішення міської ради від 22.08.2024 про те, що земельна ділянка після закінчення строку дії договору оренди підлягає включенню до переліку земельних ділянок, права оренди на які будуть продаватися на земельних торгах (аукціонах), є виконанням вимог законодавства, а не обґрунтуванням відмови в укладенні договору оренди на новий строк (пункт 5.28. постанови від 02.04.2025 у справі №925/604/24).

До позовної заяви у справі №925/646/25 позивачем долучено рішення Чигиринської міської ради №3487-59/VIII від 01.04.2025, яким затверджено проєкт землеустрою щодо відведення п`яти земельних ділянок (із зміною їх цільового призначення) Чигиринській міській раді 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровими номерами: :01:000:0637 площею 19,7258 гектара; :01:000:0638 площею 20,0000 гектара; :01:000:0639 площею 20,0000 гектара; :01:000:0640 площею 20,0000 гектара та :01:000:0641 площею 20,0000 гектара за рахунок земель запасу комунальної власності Чигиринської міської ради сільськогосподарського призначення за межами села Іванівка Черкаського району Черкаської області.

Також рішенням №3488-59/VIII від 01.04.2025 Чигиринська міська рада вирішила продати право оренди на земельних торгах у формі аукціону на земельні ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності територіальної громади Чигиринської міської ради загальною площею 99,7285 га, які знаходяться на території Чигиринської міської ради, стартова ціна лоту з продажу права оренди земельної ділянки (лоту) дорівнює розміру річної орендної плати виходячи з 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки без ПДВ; строк оренди земельної ділянки - 10 років; обмеження у використанні земельних ділянок не встановлені.

Звертаючись до суду з позовом у справі №925/646/25, позивач посилається на те, що при розгляді справи №925/604/24 суд не мав права передбачати у договорі право на переважне поновлення договору на новий строк, оскільки затверджена судом редакція прямо суперечить нормам Цивільного кодексу України та Земельного кодексу України, суд не врахував позицію ради при затвердженні редакції договору та не зважав на те, що у договорі є положення, що не узгоджені з радою та прямо суперечать чинному законодавству України та питання про волевиявлення з боку Чигиринської міської ради на укладення такого правочину взагалі не враховувалося при прийнятті рішення у справі №925/604/24. Наведене, на думку позивача, є підставою для застосування статей 203, 215 Цивільного кодексу України та визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, укладеного за рішенням суду (у наведеній редакції) у справі №925/604/24.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін із таких підстав.

Предметом позову у цій справі (з урахуванням заяви позивача про зміну предмету позову) є вимога позивача про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, який було визнано укладеним за рішенням суду.

Відповідно до положень Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Положення частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України передбачають такий спосіб захисту порушеного права, як визнання недійсним правочину (господарської угоди).

Відповідно до статей 16, 203, 215 Цивільного кодексу України для визнання судом недійсним оспорюваного правочину необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 16.10.2020 у справі №910/12787/17 викладено правову позицію, за змістом якої під час вирішення спору про визнання недійсним оспорюваного правочину необхідно застосовувати загальні положення статей 3, 15, 16 Цивільного кодексу України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права; судом повинно вирішуватися питання про спростування презумпції правомірності правочину та має бути встановлено не лише наявність підстав, з якими закон пов`язує визнання правочину недійсним, але й чи було порушене цивільне право або інтерес особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право (інтерес) порушене та в чому полягає порушення.

Відповідно до статті 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання угоди недійсною.

Частиною першою статті 3 Земельного кодексу України визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною 1 статті 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (стаття 2 Закону України «Про оренду землі»).

Закон України «Про оренду землі» є спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини.

У статті 13 Закону «Про оренду землі» вказано, що договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї зі сторін може бути посвідчений нотаріально (стаття 14 Закону «Про оренду землі»).

Істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки (статті 14,15 Закону України «Про оренду землі»).

Судом встановлено та не заперечується учасниками справи, що відповідач отримав у користування земельну ділянку державної власності, яка у подальшому була передана у комунальну власність та зареєстрована на праві комунальної власності за позивачем.

Відповідач у порядку, який визначений земельним законодавством та на підставі договору оренди землі у 2014 році отримав у строкове платне користування земельну ділянку. Правовідносини з користування спірною земельною ділянкою орендар та орендодавець урегулювали шляхом укладення договору оренди, у якому між ними досягнуто згоди з усіх істотних умов для такого виду договору, зокрема, визначено права та обов`язки сторін, строки, розмір та порядок внесення орендної плати.

У подальшому, як установлено рішеннями судів у справі №925/604/24, з метою укладення Договору на новий строк та на виконання пункту 8 Договору оренди Фермерське господарство звернулося до Ради з листом-повідомленням №12 від 12.03.2024, в якому повідомило про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди спірної земельної ділянки на новий строк та запропонувало узгодити за необхідності істотні умови договору. До листа було додано проєкт договору оренди землі.

Оскільки питання подальшого продовження орендних відносин залишилося не вирішеним, вважаючи своє право на переважне укладення договору оренди порушеним, ФГ «Гетьман-2015» 10.05.2024 звернулося за його захистом до суду з позовом у справі №925/604/24 та просило визнати укладеним договір оренди у судовому порядку у запропонованій редакції.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 19.09.2024 у справі №925/604/24, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 02.04.2025, позов Фермерського господарства «Гетьман-2015» було задоволено, визнано укладеним за рішенням суду (у наведеній редакції) між Радою та ФГ «Гетьман-2015» договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 99,7258 га кадастровий номер :01:000:0765 на новий строк.

Звертаючись до суду з позовом у справі №925/646/25, Рада як на підставу недійсності вказаного договору оренди земельної ділянки посилається на те, що договір був укладений у редакції, що суперечить закону, всупереч волевиявленню Чигиринської міської ради (яке полягало в припиненні договірних відносин із ФГ «Гетьман-2015» та передачі зазначених земель через аукціон, що підтверджується чинним рішенням Ради №2060-51/VIII від 22.08.2024 про відмову в продовженні договору оренди), а також на те, що і Господарський суд Черкаської області, і Верховний Суд не мали і не мають необхідного обсягу правоздатності та дієздатності щодо спірної земельної ділянки кадастровий номер :01:000:0765, оскільки зареєстрованим її власником є Чигиринська міська рада.

Позивач посилається на те, що лише у нього є право самостійно розпоряджатися земельними ділянками комунальної власності, а судами у справі №925/646/25 здійснена підміна власника землі (Ради) органами суду.

Колегія суддів відхиляє зазначені доводи скаржника з огляду на таке.

Згідно з пунктом 9 частини 1 статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до частин 1, 2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

За змістом статті 317 Господарського процесуального кодексу України постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення. З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасовані або визнані нечинними рішення, постанови та ухвали суду першої або апеляційної інстанції втрачають законну силу та подальшому виконанню не підлягають. Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

В основі принципу правової визначеності як одного з істотних елементів принципу правовладдя (верховенства права) лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися [рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у справі «Брумареску проти Румунії» (заява №28342/95)]. Базове тлумачення принципу res judicata наведено у рішеннях ЄСПЛ у справах «Рябих проти Росії» (заява №52854/99), «Науменко проти України» (заява №41984/98), «Праведная проти Росії» (заява №69529/01), «Христов проти України» (заява № 24465/04), «Пономарьов проти України» (заява №3236/03), в яких цей принцип розуміють як елемент принципу юридичної визначеності.

Принцип res judicata передбачає, що перегляд остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду не може бути здійснений лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі, а повноваження судів вищого рівня з перегляду (у тому числі касаційного) мають реалізовуватися винятково для виправлення судових помилок і недоліків (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28 квітня 2023 року у справі №904/5121/19).

До того ж, за змістом цього принципу жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 серпня 2023 року у справі №927/211/22).

Поняття «перегляд» охоплює не лише перегляд рішення суду нижчої інстанції судом вищої інстанції в межах однієї справи чи перегляд рішення за нововиявленими обставинами. У рішенні від 25 листопада 2021 року у справі «Центр «Украса» проти України» (заява №2836/10) ЄСПЛ дійшов висновку, що судові рішення у провадженні №15/140 фактично нівелювали результати провадження №12/254, що призвело до порушення принципу юридичної визначеності, та констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини 9 статті 33 Закону України «Про оренду землі» відмова, а також наявне зволікання в укладенні нового договору оренди землі можуть бути оскаржені в суді.

Колегія суддів зазначає, що Господарським судом Черкаської області рішенням від 19.09.2024 у справі №925/604/24 визнано укладеним між Радою та ФГ «Гетьман-2015» договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 99,7258 га кадастровий номер :01:000:0765 на новий строк.

Вказане рішення залишене без змін постановою Верховного Суду від 02.04.2025 у справі №925/604/24, а отже набрало законної сили.

Колегією суддів установлено, що під час розгляду справи №925/604/24 судами було підтверджено правомірні очікування орендаря на реалізацію його переважного права на укладення договору оренди землі на новий строк, передбаченого статтею 33 Закону України «Про оренду землі».

Верховний Суд у постанові від 02.04.2025 у справі №925/604/24 зазначив, що рішення Міської ради від 22.08.2024 про відмову в продовженні Договору оренди, прийняте вже під час розгляду цієї справи судом, не може бути підставою для відмови у позові ФГ «Гетьман-2015». Міська рада, як власник земельної ділянки, фактично ухилилася від проведення переговорів з землекористувачем та узгодження істотних умов для реалізації переважного права, зазначених вимог закону не врахувала та своє рішення про відмову у продовженні договору оренди належним чином не обґрунтувала. При цьому зазначення у тексті рішення міської ради від 22.08.2024 про те, що земельна ділянка після закінчення строку дії договору оренди підлягає включенню до переліку земельних ділянок, права оренди на які будуть продаватися на земельних торгах (аукціонах), є виконанням вимог законодавства, а не обґрунтуванням відмови в укладенні договору оренди на новий строк.

При цьому суд наголосив, що матеріали справи не містять доказів, що Міська рада у будь-який спосіб повідомляла ФГ «Гетьман-2015» про неможливість досягнення домовленості щодо розміру орендної плати чи інших умов договору.

Отже, у справі №925/604/24 досліджувалися доводи Чигиринської міської ради, на які вона посилається як на підставу для визнання правочину недійсним і які існували на момент вчинення цього правочину, було надано оцінку цим доводам та їх було враховано при винесенні рішення.

При цьому Верховний Суд постановою від 02.04.2025 у справі №925/604/24 скасував постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.02.2025 у даній справі, якою було відмовлено у задоволенні позову про визнання укладеним договору оренди з тих підстав, що укладення Договору оренди землі на новий строк можливо лише за наявності відповідного рішення відповідача (органу місцевого самоврядування), і саме останній, в силу приписів чинного законодавства уповноважений визначати істотні умови такої оренди і за умови відсутності такого рішення істотні умови не можуть бути визначені судом, тим більше орендарем одноособово в позовній заяві.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що посилання Чигиринської міської ради на те, що під час розгляду справи №925/604/24 судами не було враховано позицію міської ради при затвердженні редакції договору та питання волевиявлення з боку Чигиринської міської ради на укладення такого правочину, є безпідставними та спростовуються обставинами, які були встановлені під час розгляду справи №925/604/24.

Суд також зазначає, що до моменту вчинення правочину на підставі рішення Господарського суду Черкаської області від 19.09.2024 у справі №925/604/24, у фермерського господарства «Гетьман-2015» існувало право оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 99,7258 га, кадастровий номер :01:000:0765 на підставі договору оренди землі від 25.09.2014, а також існувало право на укладення договору оренди землі на новий строк відповідно до статті 33 Закону України «Про оренду землі», а у Чигиринської міської ради існував обов`язок добросовісно провести переговори з землекористувачем та узгодити правочин для реалізації переважного права на укладення договору оренди на новий строк.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 99,7258 га кадастровий номер :01:000:0765, який визнаний укладеним за рішенням Господарського суду Черкаської області від 19.09.2024 у справі №925/604/24, відповідає вимогам Цивільного кодексу України та визнаний за рішенням суду укладеним відповідно до вимог законодавства України.

Підстави, які наведені позивачем в обґрунтування позовних вимог у даній справі, зводяться лише до його незгоди з висновками та до вимог про необхідність переоцінки фактичних обставин, що були встановлені у рішенні Господарського суду Черкаської області у справі №925/604/24, яке набрало законної сили, що є порушенням принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду, що у повній формі розкривається у «res judicata pro veritate habetur!» - «судове рішення визнається за істину».

У спірному випадку не може бути підставою для визнання договору недійсним непогодження ради з самим змістом договору оренди землі, що був укладений за рішенням суду, а також відсутність волевиявлення з боку органу місцевого самоврядування на його укладення.

Суд також зазначає, що застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим.

Це означає наступне: застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається; обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення; застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства; застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципам верховенства права та процесуальної економії.

Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальної економії.

Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово зазначала, що перелік способів захисту, який визначений у частині 2 статті 16 Цивільного кодексу України, не є вичерпним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором, законом, судом у визначених законом випадках. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме, що її права та законні інтереси як заінтересованої особи безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено.

Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

На переконання колегії суддів ініціювання позивачем цього судового процесу направлено не на захист прав та інтересів Чигиринської міської ради, а на створення перешкод орендареві у користуванні земельною ділянкою.

Враховуючи наведене у сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги Ради є необґрунтованими, недоведеними належними доказами, у зв`язку чим вони не підлягають задоволенню.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Усі інші доводи та міркування позивача, окрім зазначених у мотивувальній частині постанови, взяті судом до уваги, однак не спростовують наведених вище висновків суду.

При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» від 10 лютого 2010 року, пункт 58).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Доводи апеляційної скарги Чигиринської міської ради не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції. Скаржником не надано суду доказів, які б свідчили про обґрунтованість позовних вимог, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Чигиринської міської ради є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Порушень норм процесуального права, які могли бути підставою для скасування або зміни оскарженого рішення у відповідності до норм статті 277 Господарського процесуального кодексу України, судом апеляційної інстанції не виявлено.

Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Чигиринської міської ради на рішення Господарського суду Черкаської області від 01.10.2025 у справі №925/646/25 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Черкаської області від 01.10.2025 у справі №925/646/25 залишити без змін.

Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Чигиринську міську раду.

Матеріали справи №925/646/25 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 16.03.2026.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді А.І. Тищенко

А.О. Мальченко