УХВАЛА

м. Київ

19.03.2026Справа № 910/14413/25

Суддя Н.Плотницька, розглянувши клопотання ОСОБА_1 про стягнення судових витрат у справі

за позовомОСОБА_1
доОб`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Академічний-15"
провизнання недійсними рішення установчих зборів
Представники сторін: не викликались

Встановив:

20.11.2025 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогами до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Академічний-15" про визнання недійсними рішення установчих зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Академічний-15", оформлене протоколом № 1 від 03.06.2024 прийняте по восьмому питанню порядку денного та останнього абзацу підпункту 6.5.8 пункту 6.5. статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Академічний-15".

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.01.2026 позов задоволено повністю, визнано недійсним рішення Установчих зборів співвласників Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Академічний-15", оформлене протоколом № 1 від 03.06.2024, прийняте по восьмому питанню порядку денного; визнано недійсним останній абзац підпункту 6.5.8 пункту 6.5 "Виконавчий орган Об`єднання - Правління" Статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Академічний-15", затвердженого рішенням Установчих зборів співвласників ОСББ "Академічний-15", оформленого протоколом № 1 від 03.06.2024; з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Академічний-15" на користь ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 4 844 грн 80 коп.

09.06.2026 до Господарського суду міста Києва від ОСОБА_1 надійшло клопотання про стягнення з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Академічний-15" витрати на професійну правничу допомогу у сумі 12 500 грн 00 коп., оскільки питання про судові витрати не було вирішено при ухваленні рішення.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частина 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України).

Частина 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Згідно із попереднім розрахунком суми судових витрат, наведеного у позовній заяві, очікувані витрати на правову допомогу позивача становлять 18 684 грн 00 коп., що відповідає сумі судового збору.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З аналізу вищенаведених норм законодавства вбачається, що витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною не буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: не надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для стягнення таких витрат.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Судом також враховано, що за змістом частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Тобто, обов`язковою умовою подання до суду доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу є звернення до суду із такими доказами в межах встановленого законом строку для подання доказів або його поновлення за рішенням суду, а саме дотримання встановленого приписами частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України п`ятиденного строку з дня ухвалення рішення суду.

Так, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в додатковій постанові від 03.03.2021 у справі № 912/354/20 наголошує, що докази, які стосуються розміру судових витрат подаються у суворо визначені кодексом строки: до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Згідно статей 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

У відповідності до частини 1 статті 113 Господарського процесуального кодексу України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Згідно з приписами частин 1, 2 статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (частина 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу України).

Як встановлено судом, рішення суду у справі № 910/14413/25 було ухвалено 29.01.2026, тобто з урахуванням приписів частини 8 Господарського процесуального кодексу України останнім днем п`ятиденного строку для подання відповідних доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу є 02.02.2026.

Натомість ОСОБА_1 клопотання про стягнення судових витрат з доданими доказами на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу подані до Господарського суду міста Києва 06.03.2026, тобто поза межами встановленого частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України строку, і причини пропуску такого строку суду не надано, у зв`язку з чим, суд прийшов до висновку про залишення без розгляду заяву про прийняття додаткового рішення у справі № 910/14413/25.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про стягнення судових витрат у справі № 910/14413/25 залишити без розгляду.

Суддя Н.Плотницька