РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.03.2026Справа № 910/6517/25
Господарський суд міста Києва у складі судді Андреїшиної І.О., за участю секретаря судового засідання Березовської С.В., розглянувши матеріали господарської справи

За позовом Приватної виробничо-комерційної фірми "Стройснабсервис" (Україна, 61003, м. Харків, пров. Троїцький, буд. 8; ідентифікаційний код: 31149006)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФЛІП АЛЬЯНС" (Україна, 03193, м. Київ, вул. Вишнева, буд. 6, оф. 41; ідентифікаційний код: 45615945)

про стягнення 122 400,00 грн

Представники учасників судового процесу:

Від позивача: не з`явився

Від відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватна виробничо-комерційна фірма "Стройснабсервис" звернулася до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФЛІП АЛЬЯНС" про стягнення заборгованості за договором поставки №ФА0416-1 від 16.04.2025 у розмірі 122 400,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та встановлено процесуальні строки для подання пояснень по суті спору.

03.06.2025 через підсистему "Електронний суд" відповідачем подано відзив на позовну заяву.

12.06.2025 через підсистему "Електронний суд" позивачем подано відповідь на відзив, в якому останній просить витребувати у відповідача оригінали видаткової накладної №ФА-1804-01 від 18 квітня 2025 та товарно-транспортної накладної №ФА-0000001 від 18.04.2025. Також позивач просить суд розгляд справи проводити за участі представників сторін, явку визнати обов`язковою.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.06.2025 клопотання Приватної виробничо-комерційної фірми "Стройснабсервис" про витребування оригіналів документів задоволено; витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю "ФЛІП АЛЬЯНС" у строк до 30.06.2025 оригінали для огляду: - видаткової накладної № ФА-1804-01 від 18 квітня 2025; - товарно-транспортної накладної №ФА-0000001 від 18.04.2025; у задоволенні клопотання Приватної виробничо-комерційної фірми "Стройснабсервис" про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відмовлено.

27.06.2025 через відділ діловодства суду відповідачем подано заяву на виконання ухвали суду.

15.07.2025 через підсистему "Електронний суд" позивачем подано клопотання про призначення експертизи.

Дослідивши подане позивачем клопотання про призначення судової експертизи, судом встановлено, що останній просить суд призначити судову комплексну експертизу, доручивши її проведення фахівцям Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України; на вирішення експерту поставити наступні питання:

- Чи виконано підпис від імені директора ПВКФ "Стройснабсервис" Лукашук Віктора Володимировича на видатковій накладній № ФА-1804-1 від 18.04.2015 року тією особою, від імені якої він зазначений, чи іншою особою?;

- Яким способом нанесено відбиток печатки ПВКФ "Стройснабсервис" на видатковій накладній № ФА-1804-1 від 18.04.2015 року?

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.07.2025 вирішено здійснювати розгляд справи № 910/6517/25 у порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 27.08.2025.

26.08.2025 через підсистему "Електронний суд" позивачем подано клопотання про призначення у справі судової технічної експертизи. Також в даному клопотанні позивач просить суд клопотання про призначення експертизи від 15.07.2025 залишити без розгляду.

У судовому засіданні 27.08.2025 представник позивача просив залишити клопотання про призначення експертизи від 15.07.2025 без розгляду та підтримав клопотання про призначення у справі судової технічної експертизи, подане 26.08.2025.

Суд на місці ухвалив залишити без розгляду клопотання позивача про призначення експертизи від 15.07.2025, відомості про дану процесуальну дію занесено до протоколу судового засідання.

Відповідач своїм правом на подання заперечень та пояснень не скористався, у судове засідання 27.08.2025 не з`явився, про дату, час та місце розгляду був повідомлений належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.08.2025 призначено у справі судову експертизу, виконання якої доручено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України; на вирішення експертів поставлено наступне питання: - Чи виготовлено видаткову накладну № ФА-1804-1 від 18.04.2015 року шляхом монтажу за допомогою комп`ютерної або копіювально-розмножувальної техніки в частині виконання підпису та печатки отримувача Приватної виробничо-комерційної фірми "Стройснабсервис"?; витрати за проведення судової експертизи покладено на Приватну виробничо-комерційну фірми "Стройснабсервис"; зупинено провадження у справі до закінчення проведення експертизи та повернення матеріалів справи разом з висновком експерта до Господарського суду міста Києва.

07.10.2025 через підсистему "Електронний суд" від Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надійшов лист про погодження строків проведення судової експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.10.2025 поновлено провадження у справі № 910/6517/25; погоджено більший розумний строк проведення експертизи понад 90 календарних днів; зупинено провадження у справі № 910/6517/25 на час проведення експертизи.

05.01.2026 до Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи №910/6517/25, які були повернуті Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України, у зв`язку з проведенням технічної експертизи, за результатами якої складено висновок експерта № 2901-25 від 19.12.2025.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.01.2026 поновлено провадження у справі № 910/6517/25; підготовче засідання призначено на 28.01.2026.

22.01.2026 через підсистему "Електронний суд" представником позивача подано заяву про участь у судовому засіданні, призначеному на 28.01.2026 о 09:10 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС (https://vkz.court.gov.ua).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.01.2026 заяву представника Приватної виробничо-комерційної фірми "Стройснабсервис" Павлова В`ячеслава Ігоровича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено.

Учасники судового процесу участь своїх представників у засідання суду 28.01.2026 не забезпечили, про дату та час судового розгляду повідомлялися належним чином.

Разом з тим, 28.01.2026 через підсистему "Електронний суд" представником позивача подано клопотання про призначення повторної судової експертизи аналогічного виду із тими саме питаннями, проте поставленими фахівцям іншої експертної установи, в якому останній просить суд: призначити у справі № 910/6517/25 повторну судову технічну експертизу реквізитів документів, доручивши її проведення фахівцям Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса". Поставити експерту наступне запитання: "Чи виготовлено видаткову накладну № ФА-1804-1 від 18.04.2015 року шляхом монтажу за допомогою комп`ютерної або копіювально-розмножувальної техніки в частині виконання підпису та печатки отримувача ПВКФ "СТРОЙСНАБСЕРВИС"?". На час проведення судової експертизи провадження у справі зупинити.

Розглянувши подане представником позивача клопотання про призначення повторної судової експертизи, суд відмовив у його задоволенні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.01.2026 відкладено підготовче засідання на 16.02.2026.

16.02.2026 через підсистему "Електронний суд" від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з неможливістю представника позивача прийняття участі у судовому засіданні через зайнятість в іншому судовому засіданні.

Представники сторін у засідання суду 16.02.2026 не з`явились, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, відповідач про причини неявки суду не повідомив.

Розглянувши клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, суд не знаходить підстав для його задоволення у зв`язку з необґрунтованістю та відсутністю підстав.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.02.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 04.03.2026.

03.03.2026 через підсистему "Електронний суд" від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника останнього.

Згідно з частинами 1, 3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Зважаючи на вищевикладене, справа з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

16.04.2025 між Приватною виробничо-комерційною фірмою "Стройснабсервис" (далі - позивач, покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФЛІП АЛЬЯНС"(далі - відповідач, постачальник) було укладено договір поставки № ФА0416-1, відповідно до умов якого постачальник зобов`язаний передати у власність, а покупець прийняти та оплатити на умовах викладених в даному договорі, металопрокат (далі по тексту «товар»), сортамент, кількість та ціна якого вказані у рахунках-фактурах, оформлених як додатки до даного договору, які є його невід`ємними частинами (п.1.1. договору).

Відповідно до п. 1.3.4. договору оплата всієї вартості товару, вказаного у рахунку, здійснюється шляхом 100% передплати шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 2 (двох) банківських днів з моменту виставлення рахунку до даного договору поставки. Оплата свідчить про згоду покупця із характеристиками товару, вказаними постачальником у рахунку-фактурі. Допускається передача рахунку-фактури факсимільним зв`язком.

Згідно з п. 4.1. договору поставка товару здійснюється відповідно до міжнародних Правил тлумачення термінів «ІНКОТЕРМС» в редакції 2010 м.Харків.

Відповідно до п. 4.2. договору строк поставки товару - протягом 3-х робочих днів після 100% передоплати та отримання оригіналів довіреності та запиту на відвантаження товару.

Згідно з 5.1. договору товар приймається покупцем відповідно до видаткової накладної. Покупець зобов`язаний надати довіреність на отримання матеріальних цінностей. постачальник не відповідає за недостачу товару, яка виникла після передачі товару покупцю.

Так, позивач у позовній заяві зазначає, що Приватна виробничо-комерційна фірма "Стройснабсервис" належним чином виконала свої договірні зобов`язання та здійснила на користь ТОВ "ФЛІП АЛЬЯНС" попередню оплату на суму 122 400,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 196 від 16.04.2025 року.

Водночас, як стверджує позивач, відповідачем поставку товару не здійснено, що, на переконання позивача, є порушенням зобов`язання за договором поставки № ФА0416-1 від 16.04.2025.

Позивач також зазначає, що звертався до Господарського суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу, яка була задоволена та видано судовий наказ у справі №910/5901/25.

Проте відповідачем подано було заяву про скасування вказаного судового наказу, до якої відповідач додав, на переконання позивача, підроблену видаткову накладну із печаткою та підписом керівника Приватної виробничо-комерційної фірми "Стройснабсервис".

З огляду на викладене, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить суд стягнути з відповідача 122 400,00 грн заборгованості за договором поставки №ФА0416-1 від 16.04.2025.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає таке.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до положень статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (частини 1, 2 статті 712 ЦК України).

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до норм ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

З аналізу викладених норм вбачається, що за договором поставки у продавця (відповідача) виникає обов`язок передати відповідний товар у власність покупця (позивача), якому відповідає обов`язок покупця прийняти цей товар, а також оплатити його. Тобто у постачальника на підставі договору виникає негрошове зобов`язання перед покупцем, і лише в разі порушення цього зобов`язання та за наявності відповідної вимоги покупця в постачальника може виникнути обов`язок щодо повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до п. 1.3.4. договору оплата всієї вартості товару, вказаного у рахунку, здійснюється шляхом 100% передплати шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 2 (двох) банківських днів з моменту виставлення рахунку до даного договору поставки. Оплата свідчить про згоду покупця із характеристиками товару, вказаними постачальником у рахунку-фактурі. Допускається передача рахунку-фактури факсимільним зв`язком.

Відповідно до п. 4.2. договору строк поставки товару - протягом 3-х робочих днів після 100% передоплати та отримання оригіналів довіреності та запиту на відвантаження товару.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, він належним чином виконав свої договірні зобов`язання та здійснив на користь ТОВ "ФЛІП АЛЬЯНС" попередню оплату на суму 122 400,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 196 від 16.04.2025 року.

Позивач стверджує, що відповідачем поставку товару не здійснено, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму попередньої оплати у розмірі 122 400,00 грн.

Разом з тим, відповідачем долучено до матеріалів справи оригінали видаткової накладної № ФА-1804-01 від 18 квітня 2025, товарно-транспортної накладної №ФА-0000001 від 18.04.2025 та довіреності на отримання товару №4 від 16.04.2025.

Дослідивши вказану видаткову накладну, судом встановлено, що в графі "Постачальник" зазначено - «Товариство з обмеженою відповідальністю "ФЛІП АЛЬЯНС""; в графі "Покупець" зазначено - «Приватна виробничо-комерційна фірма "Стройснабсервис"»; в графі "Підстава" зазначено - «Paхунок-фактура № ФА-0001233 від 16.04.25».

Видаткова накладна № ФА-1804-01 від 18 квітня 2025 відповідає вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та містить підписи та відтиски печаток позивача та відповідача.

Отже, з наданих документів вбачається, що 18 квітня 2025 року відповідачем було поставлено позивачу товар (трубу сталеву) загальною вартістю 122 400,00 грн.

Водночас, з огляду на наявність сумнівів у позивача стосовно автентичності видаткової накладної № ФА-1804-01 від 18 квітня 2025 ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.08.2025 призначено у справі судову експертизу, виконання якої доручено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України; на вирішення експертів поставлено наступне питання: - Чи виготовлено видаткову накладну № ФА-1804-1 від 18.04.2015 року шляхом монтажу за допомогою комп`ютерної або копіювально-розмножувальної техніки в частині виконання підпису та печатки отримувача Приватної виробничо-комерційної фірми "Стройснабсервис"?.

Так, відповідно до висновку експерта № 2901-25 від 19.12.2025 за результатами проведення судової технічної експертизи за матеріалами господарської справи №910/6517/25

у видатковій накладній № ФА-1804-01 від 18.04.2025 у частині виконання підпису та відтиску печатки отримувача Приватної виробничо-комерційної фірми «Стройснабсервис» - підпис виконаний рукописним способом, фіолетовою пастою для кулькової ручки, а відтиск круглої «Приватна виробничо-комерційна фірма «Стройснабсервис»» нанесений речовиною блакитного кольору; монтаж за допомогою комп`ютерної або копіювально розмножувальної техніки не застосовувався.

Відповідно до ст. 104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Позивач не надав належних доказів того, що поставка не відбулася, зокрема, доказів звернення до правоохоронних органів з заявою про вчинення кримінального правопорушення чи шахрайства.

Крім того, відповідачем надано не лише оригінал видаткової накладної № ФА-1804-01 від 18 квітня 2025, а й інші документи, які свідчать про поставку товару, зокрема, товарно-транспортної накладної №ФА-0000001 від 18.04.2025 та довіреності на отримання товару №4 від 16.04.2025.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, суд дійшов висновку, що та обставина, що відповідачем було поставлено позивачу обумовлений товар є доведеною.

Отже, матеріали справи містять докази поставки оплаченого позивачем товару на суму 122 400,00 грн, тому у постачальника відсутній обов`язок щодо повернення суми попередньої оплати.

Враховуючи вищезазначене та беручи до уваги те, що судом не встановлено складу господарського правопорушення, позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами по справі, аргументи сторін та надана їм правова оцінка. Решта доводів та заперечень сторін судом до уваги не береться, оскільки не спростовують наведених вище висновків.

У зв`язку з наведеним та керуючись імперативними приписами ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов до висновку, що з наведених Приватною виробничо-комерційною фірмою "Стройснабсервис" підстав (порушення відповідачем норм ст.ст. 193 Господарського кодексу України, 509, 525, 526, 530, 598, 626, 627, 629 Цивільного кодексу України) позовні вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФЛІП АЛЬЯНС" не підлягають задоволенню.

Отже, враховуючи вищенаведені норми та обставини, розглянувши даний спір із застосуванням норм матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, згідно з наявними в матеріалах справи доказами, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

За змістом ч.1 ст.14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Руїс-Матеос проти Іспанії" від 23 червня 1993).

Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

До того ж, суд зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до ст.2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні "справедливого балансу" між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.33 Рішення віл 27.10.1993 Європейського суду з прав людини у справі "Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів").

У п.26 рішення від 15.05.2008р. Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України" суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Приписами ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст.78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням встановлених обставин, відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог Приватної виробничо-комерційної фірми "Стройснабсервис".

У п. 58 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 "Справа "Серявін та інші проти України"" (Заява № 4909/04) зазначено, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії", №37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Окрім того, господарський суд, при вирішення даного спору враховує висновки, наведені Європейським судом з прав людини у справі "Проніна проти України", яким було вказано, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 233, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Позивач - Приватна виробничо-комерційна фірма "Стройснабсервис" (Україна, 61003, м. Харків, пров. Троїцький, буд. 8; ідентифікаційний код: 31149006)

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ФЛІП АЛЬЯНС" (Україна, 03193, м. Київ, вул. Вишнева, буд. 6, оф. 41; ідентифікаційний код: 45615945)

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повний текст рішення складено 09.03.2026

Суддя І.О. Андреїшина