ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"17" березня 2026 р. м.Рівне Справа №918/1242/25

Господарський суд Рівненської області у складі головуючої судді Бережнюк В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Релігійної громади Української Православної Церкви в м. Рівне (Свято-Успенська)

до відповідача Рівненської міської ради

про скасування рішення реєстратора про державну реєстрацію права власності на будівлю церкви

Секретар судового засідання Мамчур А.Ю.

Представники присутні у засіданні:

від позивача Дмитренко Р.П.

від відповідача Шпак А.А.

УСТАНОВИВ:

Релігійна громада Української Православної Церкви в м. Рівне (Свято-Успенська) звернулася до Господарського суду Рівненської області з позовом до Рівненської міської ради, у якому просить суд визнати недійсним, скасувати рішення реєстратора Департаменту цифрової трансформації та забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради Салійчук Ілони Михайлівни, індексний номер: 76655937 від 17.12.2024 про державну реєстрацію права власності за Рівненською міською радою на об`єкт речових прав, номер 58041818 - будівлю церкви Успіння Богородиці, загальною площею 114 кв. м. за адресою Рівненська область, м. Рівне, вул.Шевченка, буд. 113, що є пам`яткою архітектури національного значення, згідно постанови РМ УРСР від 06.09.1979 р. № 442 із скасуванням відповідного запису в Державному реєстрі речових прав.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Церква Успіння Богородиці 1756 року є пам`яткою національного значення і її використання можливе на умовах охоронного договору. Будівля церкви фактично перебуває в користуванні позивача, реєстрація права власності за органом місцевого самоврядування, порушує охоронювані законом права Релігійної громади та позбавляє можливості належним чином виконувати обов`язки за Охоронним договором. Охоронний договір на передачу релігійній громаді пам`ятки архітектури Успенської церкви є дійсними до цього часу. Релігійна громада УПЦ користується приміщенням храму з моменту його побудови - 1756 року, утримує церкву відповідно до покладених обов`язків у відмінному стані. Культова будівля передана виконкомом Рівненської обласної ради у безстрокове та безоплатне користування православній громаді згідно вказаного охоронного договору, на підставі акту передачі від 23.01.1979 року. На переконання позивача оскаржувані реєстраційні дії державного реєстратора вчинені з порушенням нормативних актів та за відсутності відповідного рішення органу охоронукультурної спадщини, що погоджує передачу у власність Відповідача пам`ятки архітектури національного значення.

Крім того, позивач вказує, що Рівненська міська рада втрутилась у діяльність Релігійної громади, шляхом безпідставного прийняття рішення обмежуючи набуте у межах чинного законодавства права на користування будівлею церкви, що унеможливлює реалізацію релігійних прав та задоволення духовних потреб. Рівненською міською радою оформлено права власності на будівлю церкви, без надання Міністерством культури України згідно Закону України "Про охорону культурної спадщини", дозволу на передачу з державної власності у комунальну власність Рівненської міської ради будівлі церкви Успіння Богородиці, загальною площею 114 кв. м., за адресою: м. Рівне, вул. Шевченка,113:, яка є пам`яткою архітектури національного значення, занесена до переліку пам`яток постановою РМ УРСР від 06.09.1979 р. № 442, охоронний № 1486/1.

Ухвалою від 09.01.2026 відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на "04" лютого 2026 р. на 13:30 год.

03 лютого 2026 року від позивача надійшло клопотання про долучення доказів (відповідь №08/113/159-25 від 04.12.2025 Міністерства культури України на адвокатський запит про відсутність погодження Міністерства культури України на передачу з державної власності у комунальну власність Рівненської міської ради будівлі церкви - Успіння Богородиці, загальною площею 114 кв. м., за адресою: м. Рівне, вул. Шевченка,113, яка є пам`яткою архітектури національного значення, згідно постанови РМ УРСР від 06.09.1979 р. № 442, охоронний № 1486/1 ).

Від Рівненської міської ради надійшли наступні документи:

1) 03 лютого 2026 року:

- відзив на позов;

- заява про неможливість подати докази на ухвалу суду та прохання витребувати означені докази у Департаменту цифрової трансформації та забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради;

- заява про розгляд питання про можливість залучення у якості співвідповідача Департамент цифрової трансформації та забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради;

2) 04 лютого 2026 року заява про долучення доказу.

04 лютого 2026 року від позивача надійшли заперечення на заяви позивача про залучення співвідповідача та на заяву про неможливість подання документів.

Суд оголосив протокольну ухвалу від 04.02.2026 про відмову у задоволенні клопотання Рівненської міської ради про можливість залучення у якості співвідповідача Департамент цифрової трансформації та забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради.

Ухвалою від 04.02.2026 підготовче засідання відкладено на "03" березня 2026 р. на 14:20 год. Витребувано у Департаменту цифрової трансформації та забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради (33028, м.Рівне, майдан Просвіти, 2) завірені копії оригіналів документів реєстраційної справи Релігійної громади Української Православної Церкви в м. Рівне (Свято-Успенська) (), у тому числі на підставі яких проведено реєстрацію права власності на будівлю церкви Успіння Богородиці, загальною площею 114 кв. м., за адресою: м. Рівне, вул. Шевченка,113: рішення органу місцевого самоврядування щодо об`єкту речового права: серія та номер - 86, виданий 10.10.2023; документ, що підтверджує факт відсутності перебування закінченого будівництвом об`єкта у державній власності: серія та номер - 05-03-3049, виданий 11.11.2024 регіональним відділенням Фонду державного майна; технічний паспорт (витяг з ЄДЕССБ), серія та номер: Т101: 5425-2234-5980-9713, виданий 27.09.2024; рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 76655937 від 17.12.2024, реєстратор Салійчук І.М.

16 лютого 2026 року від позивача надійшла відповідь на відзив.

18 лютого 2026 року від Департаменту цифрової трансформації та забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради надійшли документи за виконання ухвали суду від 04.02.2026 (копії документів реєстраційної справи).

03 березня 2026 року від представника позивача надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

Аналогічне клопотання подав і представник відповідача.

Ухвалою від 03.03.2026 продовжено строк підготовчого провадження у справі №918/1242/25 на 30 днів до 08 квітня 2026 року включно. Розгляд справи відкладено на 17 березня 2026 року на 13:20 год.

17 березня 2026 року від Релігійної громади Української Православної Церкви в м. Рівне (Свято-Успенська) надійшли додаткові пояснення.

17 березня 2026 року від Релігійної громади Української Православної Церкви в м. Рівне (Свято-Успенська) та від ОСОБА_1 надійшли заяви про залучення ОСОБА_1 у якості співпозивача у справі №918/1242/25.

Заяви про залучення співпозивача, серед іншого, мотивовані тим, що член релігійної громади Української Православної Церкви в м. Рівне (Свято-Успенська), ОСОБА_1 , військовослужбовець Збройних сил України, повідомив настоятеля протоієрея ОСОБА_2 , про направлення до Господарського суду Рівненської області заяви про залучення його в статусі співпозивача у даній судовій справі до Рівненської міської ради про визнання недійсним, скасування рішення реєстратора Департаменту цифрової трансформації та забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради Салійчук І.М., індексний номер: 76655937 від 17.12.2024 про державну реєстрацію права власності за Рівненською міською радою на об`єкт речових прав, номер 58041818 - будівлю церкви Успіння Богородиці, за адресою Рівненська область, м. Рівне, вул.Шевченка, буд. 113, що є пам`яткою архітектури національного значення, із скасуванням відповідного запису в Державному реєстрі речових прав, з метою захисту конституційних прав та будівлі церкви від протиправного виселення. Заявники ввжають за необхідне для всебічного, повного, об`єктивного встановлення всіх обставини справи, винесення законного рішення, забезпечення доступу до правосуддя, дотримання конституційних прав, гарантій та вимог ГПК, залучити в статусі співпозивача ОСОБА_1 . Ці права встановлені, статтями 42,45, 47 Господарського процесуального кодексу України, які визначають загальні права та обов`язки учасників судового процесу.

Заявники вказують, що процесуальна співучасть на стороні позивача може виникнути після відкриття провадження шляхом залучення до участі у справі співпозивача. За аналогією закону видається, що особа має право звернутися до суду із заявою про залучення її як співпозивача, до закінчення підготовчого провадження, а в разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання. На підставі проведеного аналізу судової практики можна зробити висновок, що звернутися до суду із заявою про залучення до участі у справі співпозивача має право особа, яка вважає себе співпозивачем. Звернення до суду з позовом і пред`явлення позовних вимог до відповідача є правом особи, яким вона розпоряджається на власний розсуд.

Залучення співпозивача, який має статус фізичної особи, члена релігійної громади, передбачено Господарським процесуальним кодексом (ГПК) України та Постановою ВС у справах за участю релігійних громад. ОСОБА_1 як член громади брав участь у фінансуванні утримання, реставрації та догляду за будівлею церкви як об`єктом культурної спадщини. Визнання незаконного права власності за на будівлю церкви за Рівненською міськрадою призведе до виселення релігійної громади з будівлі церкви, зміни режиму використання храму, що прямо порушує права як вірян на безперешкодне відвідування церкви.

У судовому засіданні 17.03.2026 представник позивача підтримав заяву про залучення співпозивачем ОСОБА_1 .

Представник відповідача заперечив проти задоволення заяви, вважає її безпідставною.

Суд розглянув заяви про залучення співпозивачем, заслухав думку присутніх учасників справи, та зазначає таке.

Згідно ч. 10 ст. 11 ГПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом і відсутній звичай ділового обороту, який може бути до них застосований, суд застосовує закон, що регулює подібні відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - виходить із загальних засад і змісту законодавства (аналогія права).

Частинами 1, 2 ст. 47 ГПК України передбачено, що позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо іншої сторони діє в судовому процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права або обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 4 ст.48 ГПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Частинами 1, 2 ст. 50 ГПК України передбачено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи. Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Отже, аналогія закону є застосуванням до не врегульованих конкретною нормою правовідносин норм закону, які регламентують подібні відносини. Необхідність застосування даного прийому обумовлена тим, що рішення по будь-якій справі обов`язково має мати правову підставу, тому, у разі відсутності норми, яка прямо передбачає спірний випадок, суду необхідно застосовувати норму, регулюючу подібні зі спірними відносини. Аналогія права це застосування до спірного відношення, яке не врегульоване якоюсь конкретною нормою і на яке не можна поширити дію регулюючої подібні відносини норми, загальних засад (тобто принципів) законодавства. При аналогії права принципи виконують безпосередньо регулюючу функцію і виступають єдиною нормативно-правовою підставою правозастосовного рішення.

Ураховуючи викладене, суд доходить висновку, що застосування ст. 48 ГПК України в даному випадку не є аналогією закону чи права, адже правові засади участі декількох позивачів у справі врегульовано ч. 1 ст. 47 ГПК України, зі змісту якої вбачається можливість спільної участі кількох позивачів за умови саме пред`явлення спільного позивачами позову до суду, з дотриманням підстав означених ч. 2 ст. 47 ГПК України. Звідси, законодавцем врегульовано умови, підстави участі у справі кількох позивачів.

Тому правових підстав для застосування при розгляді справи №918/1242/25 аналої закону в контексті ст. 48 ГПК України у суду відсутні.

З цього приводу, слід зазначити що оскаржуване у межах даного спору рішення реєстратора Департаменту цифрової трансформації та забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради Салійчук Ілони Михайлівни (індексний номер: 76655937 від 17.12.2024) про державну реєстрацію права власності за Рівненською міською радою на об`єкт речових прав, номер 58041818 - будівлю церкви Успіння Богородиці, загальною площею 114 кв. м. за адресою Рівненська область, м. Рівне, вул.Шевченка, буд. 113, - стосується саме позивача Релігійної громади Української Православної Церкви в м. Рівне (Свято-Успенська) як юридичної особи. При цьому, у даному рішенні немає жодної згадки про конкретних членів релігійної громади.

Обставини, які зазначають заявники, зокрема те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних сил України, повідомив настоятеля протоієрея ОСОБА_2 про направлення до Господарського суду Рівненської області заяви про залучення його в статусі співпозивача у даній судовій справі, та він як член громади брав участь у фінансуванні утримання, реставрації та догляду за будівлею церкви як об`єктом культурної спадщини - не є безумовними підставами для залучення такого члена релігійної громади до участі у справі №918/1242/25 як співпозивача.

Відтак, на підставі викладеного, судом не підлягає задоволенню заява 17.03.2026 про залучення співпозивача у справі №918/1242/25 ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 11, 47, 48, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 17.03.2026 про залучення його у якості співпозивача у справі №918/1242/25.

У відповідності до ст.235 ГПК України ухвала набрала законної сили 17.03.2026 та згідно ч.2 ст.254, ст.255 ГПК України оскарженню окремо від рішення не підлягає.

Суддя Бережнюк В.В.