ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

11.03.2026 Справа № 910/10678/24

м. Львів

За заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю «Денаві», м. Новий Розділ Стрийського району Львівської області,

про розстрочення виконання рішення (вх.№681/26 від 17.02.2026)

у справі № 910/10678/25

За позовом: Служби безпеки України, м. Київ,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Денаві», м. Новий Розділ Стрийського району Львівської області,

про: стягнення штрафних санкцій у розмірі 1 776 153,25 грн

Суддя Олена ЩИГЕЛЬСЬКА

Секретар с/з Надія ВАШКЕВИЧ

Представників сторін:

від позивача: Гончаренко М.М. - (в режимі ВКЗ)

від заявника (відповідача): Шаламова О.В. адвокат (в режимі ВКЗ)

встановив:

В провадженні Господарського суду Львівської області перебувала справа №910/10678/24 за позовом Служби безпеки України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Денаві» про стягнення штрафних санкцій у розмірі 1 776 153,25 грн

Рішенням Господарського суду Львівської області від 11.09.2025 позов задоволено частково, вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕНАВІ» на користь Служби безпеки України штрафні санкції у розмірі 1 776 153,25 грн, а саме: 1 184 832,19 грн- пеня за порушення строків поставки товару; 153 305,46 грн штраф за прострочення виконання зобов`язання понад 30 днів, 438 015,60 грн штраф за порушення умов договору щодо якості Товару та 26 642,30 грн відшкодування витрат судового збору. Постановою Західного апеляційного господарського суду від 02.02.2026 рішення суду від 11.09.2025 залишено без змін.

З урахуванням ст.ст. 241 та 256 Господарського процесуального кодексу України на виконання рішення від 11.09.2025 судом 25.02.2026 видано відповідний наказ.

17.02.2026 через систему «Електронний суд» відповідачем подано заяву про розстрочення виконання рішення Господарського суду Львівської області від 11.09.2025 у справі №910/10678/24 (вх.№681/26).

Згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу від 17.02.2026 заяву передано на розгляд судді Щигельській О.І., у зв`язку із перебуванням судді Березяк Н.Є. у відпустці.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 18.02.2026 прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Денаві» про розстрочення виконання рішення (вх.№681/26 від 17.02.2026) та судове засідання призначено на 04.03.2026.

Ухвалами суду від 02.03.2026 задоволено клопотання представників позивача та відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

26.02.2026 від позивача поступили заперечення проти заяви відповідача про розстрочення виконання рішення.

В судовому засіданні 04.03.2026 оголошено перерву до 11.03.2026 для надання Відповідачем додаткових документів на підтвердження його фінансового стану..

09.03.2026 від відповідача надійшла заява про доручення до матеріалів справи: копії фінансової звітності малого підприємства за 2025 рік (баланс та звіт про фінансові результати) з квитанцією; копії податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2025 рік з Додатком РІ до рядка 03 РІ Податкової декларації з податку на прибуток підприємств з квитанцією; Копій довідок про стан рахунку, виданих АБ «УКРГАЗБАНК» та АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

В судове засідання 11.03.2026 з`явився представник відповідача (заявника) та позивача, надали пояснення щодо заяви.

Аргументи заявника (відповідача).

Обґрунтовуючи подану заяву відповідач вказує, що на теперішній час не має можливості виконати рішення суду у даній справі одним платежем, з огляду на такі обставини:

Відповідач є малим підприємством з кількістю працівників 25 осіб і сума стягнутих коштів є надвеликою для Відповідача.

Вартість необороних активів у Відповідача зменшилась у 2024 та становить 2 027 000 грн. Вартість наявних основних засобів, які можуть бути реалізовані при банкрутстві підприємства, становить 647100 грн., що значно менше за суму грошових коштів, яка підлягає стягненню згідно Рішення суду.

За даними фінансової звітності фінансовий результат до оподаткування за 2025 рік становить 232,4 тис. грн., що на 252,9 тис. грн. менше за 2024, розмір поточних зобов`язань на кінець звітного періоду складає 11 589,0 тис. грн., розміри необоротних та оборотних активів у порівнянні з попереднім звітним роком зменшились на 69,0 тис. грн. та 42,8 тис. грн. відповідно.

Згідно податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2025 рік об`єкт оподаткування становить від`ємне значення в розмірі 562,7 тис. грн., враховуючи суму від`ємного значення минулих звітних років в розмірі 795,1 тис. грн.

Залишок грошових коштів на поточних рахунках Відповідача, а саме 120 069,93 грн. в АБ «УКРГАЗБАНК» та 73,56 грн. в АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Враховуючи специфіку діяльності Відповідача (легка промисловість, пошиття товарів) дохід відповідача становить не більше 22% від цін реалізації товарів, що підтверджується калькуляцією цін.

Зазначає, що ТзОВ «Денаві» був змушений змінити місце своєї діяльності переїхавши у Львівську область, у зв`язку із веденням активних бойових дій в його місцезнаходженні, яке до 10.05.2022 р. було в Харківській області, Балаклійському районі, в с. П`ятигірське по вул. Дружби народів, 2.

Зазначає, що на даний час здійснює виробничу діяльність в орендованому приміщенні. При цьому, Відповідач стверджує, що зберіг робочі місця для своїх працівників, своєчасно виплачує заробітну плату та сплачує податки. В 2025 році фонд оплати праці для 25 працівників Відповідача становив 5 369 700,00 гривень, а також Відповідачем було сплачено ЄСВ у сумі 1 178 539,00 гривень. Поряд з цим зазначає, що Відповідача працюють сім внутрішньо переміщених осіб та дві особи з інвалідністю.

Відповідачем в 2025 році сплачено податок на додану вартість у сумі 2 238 540,00 грн., податок на нерухоме майно 146 131,00 грн., податок на землю в сумі 34 823,00 грн.

На переконання заявника, надання йому можливості виконувати рішення, сплачуючи на користь Позивача грошові кошти частинами, дозволить Відповідачу зберегти своє виробництво та робочі місця і надалі виконувати свої зобов`язання перед працівниками та бюджетом.

Щодо доказів можливості виконання рішення суду в майбутньому, зазначає, що станом на дату подання цієї заяви Відповідачем укладено з безпосереднім виконавцем державного замовлення договір підряду з надання послуг (робіт) на переробку давальницької сировини № 0312/25 від 03.12.2025 року, договір підряду з надання послуг (робіт) на переробку давальницької сировини № 1222/25 від 22.12.2025 року, договір підряду з надання послуг (робіт) на переробку давальницької сировини №0201/26 від 02.01.2026 року на загальну суму 2 080 260,00 грн.

За умовами вказаних договорів Відповідач виготовляє для Замовника вироби з давальницької сировини. Згідно з пунктом 7.2 наведених вище договорів передбачена поетапна оплата виконаних послуг (робіт). Зокрема, передбачено, що частина коштів (25% та 50 % від вартості послуг (робіт)) буде сплачено замовником Відповідачу протягом 3 банківських днів з дати підписання сторонами Акту здачі-приймання виконаних робіт (надання послуг) з виготовлення виробу та протягом 5 банківських днів з моменту отримання коштів Замовником коштів за партію товару від кінцевого Держзамовника (ДП МОУ «Державний оператор тилу»). Пунктом 11.1 наведених вище договорів передбачено строк їх дії до 31 грудня 2026 року.

Відтак з метою недопущення невиконання своїх зобов`язань Відповідачу необхідно забезпечити стабільну та безперебійну роботу виробництва, зокрема: сплачувати орендну плату, заробітну плату, єдиний соціальний внесок, вартість комунальних послуг та інші обов`язкові платежі.

Виплата Відповідачем грошових коштів на користь Позивача одним платежем ставить під загрозу спроможність Відповідача своєчасно відшити товар, що в подальшому буде переданий державному замовнику у важливій для воюючої країни сфері оборони, а також може спровокувати стягнення з Відповідача нових штрафних санкцій його контрагентом, що ще більше погіршить фінансовий стан Відповідача.

Відповідач вважає, що надання розстрочення виконання Рішення дозволить уникнути негативних наслідків, а також надасть можливість отримати всі передбачені договорами оплати від контрагента. Зазначені кошти, в тому числі, будуть використані Відповідачем на оплату штрафних санкцій Позивачу.

У зв`язку з наведеним заявник просить суд розстрочити виконання рішення Господарського суду Львівської області від 11.09.2025 року у справі № 910/10678/24 зі сплатою грошових коштів кожного місяця, починаючи з березня 2026 року наступними частинами: до 25 березня 2026 року 150 000,00 гривень, до 25 квітня 2026 року 150 000,00 гривень, до 25 травня 2026 року 295 230,65 гривень, до 25 червня 2026 року 295 230,65 гривень, до 25 липня 2026 року 295 230,65 гривень, до 25 серпня 2026 року 295 230,65 гривень, до 10 вересня 2026 року 295 230,65 гривень.

Аргументи позивача.

Позивач у запереченні на заяву про розстрочення рішення суду вказує, що надані відповідачем докази є неповними та вибірковими. За даними відкритих джерел (наприклад, ресурсу OpenDataBot за посиланням https://opendatabot.ua/c/41367899), звітність Відповідача 2025 рік показує дохід у розмірі близько 38 276 477 грн., що на думку позивача свідчить про наявність оборотних коштів. Відповідач не довів повну відсутність коштів на рахунках чи майна для стягнення (наприклад, не надав виписки з банківських рахунків чи акти опису майна).

Зменшення активів та наявність зобов`язання не є винятковими - це типові ризики бізнесу. Ризик банкрутства не доведено (немає ініціації процедури банкрутства чи відповідних розрахунків).

Відповідач не обґрунтував, як саме розстрочення допоможе виконати рішення, якщо з наданих документів очікуваний дохід становить 2 080 260 грн, що не покриває навіть поточних зобов`язань (9 359 839 грн).

Наявність договорів підтверджує надходження коштів (поетапна оплата), що дозволяє виконати Рішення без розстрочки. Розстрочка лише відтермінує, але не вирішить проблему, якщо стан погіршиться.

На переконання позивача, воєнний стан вплинув на всіх суб`єктів, включаючи Позивача (СБУ), який безпосередньо бере участь у відсічі агресії. Однак релокація відбулася ще в 2022 році, а Рішення 2025. Відповідач мав час адаптуватися (майже 4 роки). Додані договори оренди підтверджують продовження діяльності, а не неможливість. Відповідач не надав доказів конкретних втрат (акти пошкоджень, оцінки збитків) чи їх прямого впливу на виконання Рішення в 2026 році.

Позивач вважає, що надані докази підтверджують стабільну діяльність Відповідача, а не скрутний стан. Сплата зарплат і податків свідчить про наявність коштів. Якщо розстрочка допоможе зберегти місця, це не переважає інтерес Позивача в оперативному отриманні коштів для потреб національної безпеки.

Крім того вважає, що наявність договорів підтверджує надходження коштів (поетапна оплата), що дозволяє виконати Рішення. Діяльність в обороні не звільняє від відповідальності (ст. 526 ЦК України).

Поставка неякісного товару не лише спричинила спір, але й демонструє відсутність добросовісності в господарських відносинах, особливо в сфері оборонних поставок.

На переконання позивача штрафні санкції мають компенсаційний характер і стимулюють належне виконання. Позивач поніс непрямі витрати: непоставка товару оборонного призначення зумовила невиконання плану оборонних закупівель на 2021 рік. Затримка позову обумовлена воєнним станом, а не відсутністю потреби.

Розстрочка порушить баланс: Позивач потребує коштів для потреб національної безпеки, тоді як Відповідач має вину в спорі (порушення Договору).

Заслухавши думку присутніх представників, розглянувши заяву ТзОВ «Денаві» про розстрочення виконання рішення у справі №910/10678/24 суд зазначає таке.

Статтею 129 Конституції України унормовано, що обов`язковість судового рішення є однією з основних засад судочинства.

У відповідності до ст. 129-1 Конституції України держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку, а контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Європейський суд наголошує, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно, виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати.

Згідно з ч. 1 статті 239 ГПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або

розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (ч. 3 ст. 331 ГПК України).

Згідно з ч. 4 ст. 331 ГПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Таким чином, відстрочка або розстрочка виконання рішення допускаються у виняткових випадках і залежно від обставин справи.

Питання задоволення заяви сторони у справі про розстрочення виконання рішення суду вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з особливого характеру обставин справи, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Виходячи із наведеного, законодавець, у будь-якому випадку пов`язує розстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, тобто, виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Особа, яка подала заяву про розстрочення виконання судового рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у цій справі.

Відповідач обґрунтовує подану заяву тим, що стягнення з нього всієї суми заборгованості в розмірі 1 776 153,25 грн одним платежем істотно ускладнить його фінансове становище, призведе до зростання збитків підприємства, унеможливить виконання зобов`язань перед іншими контрагентами та спричинить настання інших негативних фінансових наслідків для підприємства.

Відповідач наводить обставини, які свідчать про наявність підстав для розстрочення заборгованості, зокрема важке фінансове становище відповідача, яке зумовлене дією зовнішніх чинників, а саме: військовою агресією російської федерації проти України та запровадженням воєнного стану відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, що супроводилось необхідністю зміни місця своєї діяльності відповідача з Харківської області до Львівської області.

Вказані вище обставини негативно вплинули на поточний фінансовий стан відповідача. Згідно із даними фінансової звітності за 2025 рік розмір поточних зобов`язань на кінець звітного періоду складає 11 589,0 тис. грн., розміри необоротних та оборотних активів у порівнянні з попереднім звітним роком зменшились на 69,0 тис. грн. та 42,8 тис. грн. відповідно. Крім того, залишок грошових коштів на поточних рахунках Відповідача, а саме в АБ «УКРГАЗБАНК» складає 120 069,93 грн. та в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» - 73,56 грн, що свідчить про відсутність про те, що відповідач об`єктивно не має можливості виконати рішення суду в повному обсязі протягом короткого проміжку часу без завдання істотної шкоди своїй діяльності.

У таких умовах фінансова стійкість відповідача істотно знижена, що об`єктивно зумовлює необхідність застосування механізму розстрочення виконання рішення суду відповідно до статті 331 ГПК України.

Водночас, відповідачем надано докази укладення з безпосереднім виконавцем державного замовлення договорів підряду з надання послуг (робіт) на переробку давальницької сировини на загальну суму 2 080 260,00 грн, що свідчить про наявність потенційної можливості поступового погашення заборгованості.

Поряд з цим, відповідач усвідомлює обов`язок належного виконання судового рішення відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому звернувся з даним клопотанням виключно з метою забезпечення його реального та повного виконання.

Згідно з усталеною практикою Верховного Суду підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення суду можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Отже, в основу судового акту про надання розстрочки або відстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання.

У зв`язку з тим, що розстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача при їх наданні суди, в цілях вирішення питання про можливість їх надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення.

Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначені судом.

Стосовно системності виконання Європейський суд з прав людини зазначає, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже, сама можливість надання розстрочки виконання судового акта повинна носити виключний характер.

Також у рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі «Чіжов проти України» зазначено, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені у ст. 6 Конвенції.

Тому з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника при вирішенні питання щодо розстрочення виконання рішення суд враховує принципи співмірності і пропорційності.

Приписами ч. 5 ст. 331 ГПК України унормовано, що розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Суд зазначає, що розстрочення виконання рішення суду до 10.09.2026 (останній платіж на суму 295230,65 грн) в межах одного року з дня ухвалення такого рішення забезпечить стабільний та реалістичний графік погашення заборгованості і сприятиме її повному виконанню відповідачем.

Отже, розстрочення виконання рішення суду є пропорційним, виправданим та необхідним заходом для забезпечення реальної можливості погашення заборгованості відповідача перед позивачем.

Враховуючи викладене, зважаючи на визначені положеннями ГПК України завдання та засади господарського судочинства, викладенні сторонами обставинами, заява відповідача про розстрочення виконання рішення підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.234, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Денаві» про розстрочення виконання рішення (вх.№681/26 від 17.02.2026) у справі №910/10678/24 задовольнити.

2. Розстрочити виконання рішення Господарського суду Львівської області від 11.09.2025 року у справі № 910/10678/24 зі сплатою грошових коштів кожного місяця, починаючи з березня 2026 року наступними частинами: до 25 березня 2026 року 150 000,00 гривень, до 25 квітня 2026 року 150 000,00 гривень, до 25 травня 2026 року 295 230,65 гривень, до 25 червня 2026 року 295 230,65 гривень, до 25 липня 2026 року 295 230,65 гривень, до 25 серпня 2026 року 295 230,65 гривень, до 10 вересня 2026 року 295 230,65 гривень

3. Ухвала набирає законної сили в порядку встановленому ст.235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя Щигельська О.І.