УХВАЛА

м. Київ

05.03.2026Справа № 910/14397/25
За заявою Комунального підприємства "Текплокомуненерго" Чернігівської міської ради про відвід судді Усатенко І.В. у справі № 910/14397/25

За позовом Комунального підприємства "Текплокомуненерго" Чернігівської міської ради

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Технова"

3) Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"

Про визнання недійсним договорів та стягнення 50811815,07 грн.

Суддя Усатенко І.В.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство "Текплокомуненерго" Чернігівської міської ради звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", 2) Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Технова", 3) Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про визнання недійсними:

- договору про переведення боргу від 03.10.2023 № 23-ПБ-6522, що укладений між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ФІРМА «ТЕХНОВА» (ПЕРВІСНИЙ БОРЖНИК), КОМУНАЛЬНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ «ТЕКПЛОКОМУНЕНЕРГО» ЧЕРНІГІВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (НОВИЙ БОРЖНИК), ТОВАРИСТИВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ» (КРЕДИТОР), про переведення первісним боржником на нового боржника боргу, який виник у первісного боржника перед кредитором за договором постачання природного газу від 01.06.2021 №8420-НГТ-39;

- договору про договірне списання № 1 від 09.10.2023, що укладений між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ОЩАДБАНК», КОМУНАЛЬНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ «ТЕКПЛОКОМУНЕНЕРГО» ЧЕРНІГІВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ, ТОВАРИСТИВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ»

та стягнення з ТОВАРИСТИВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ» () на користь комунального підприємства «Теплокомуненерго» Чернігівської міської ради () кошти у сумі 50811815,07 грн.

Ухвалою суду від 28.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 22.01.2026, запропоновано сторонам подати до суду заяви по суті спору.

16.12.2025 до суду від відповідача-1 надійшов відзив на позов, в якому він проти позову заперечує.

18.12.2025 до суду від відповідача-2 надійшов відзив на позов, в якому він проти задоволення позовних вимог заперечує.

19.12.2025 до суду від відповідача-3 надійшов відзив на позов, в якому він проти позову заперечує.

24.12.2025 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій підтримано позовні вимоги.

29.12.2025 до суду від відповідача-1 надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких підтримано заперечення, викладені у відзиві.

22.01.2026 до суду від відповідача-2 надійшли письмові пояснення. Крім того, відповідача-2 заявив клопотання про поновлення строку на долучення доказів та просив суд долучити до матеріалів справи № 910/14397/25 додаткові докази. Представник відповідача-3 у підготовче засідання 22.01.2026 у підготовче засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Суд 22.01.2026 у підготовчому засіданні постановив протокольну ухвалу про відмову у задоволенні клопотання відповідача-2 про поновлення строку на подання доказів. Однак, для всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи, суд з власної ініціативи поновив строк на подання доказів та долучив їх до матеріалів справи. Також, судом долучено до матеріалів справи письмові пояснення від 22.01.2026.

Судом 22.01.2026 оголошено перерву у підготовчому засіданні до 05.02.2026.

04.02.2026 до суду від позивача надійшли зауваження щодо письмових пояснень відповідача-2.

Ухвалою суду від 05.02.2026 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті на 02.03.2026.

В судовому засіданні 02.03.2026 оголошено перерву до 05.03.2026.

05.0832025 від позивача надійшла заява про відвід судді Усатенко І.В. Заява про відвід мотивована тим, що 02.03.2026 під час розгляду справи по суті, на стадії запитання від головуючого судді до відповідача 1 «Ви можете від юридичної особи, яка не здійснює діяльність з теплопостачання, отримувати за відступленням право вимоги борги (майно) інших підприємств?» Протокольним записом судового засідання від 02.03.2026 № 5996913 зазначено наступне: час зазначений у аудіофайлі 9a6db6ad37f5cb95ecdfe7466ce0c44b_7281f2f6-a22e-4843-acd5-6b4545ebe3fe.mp4 00:55:12-00:55:26 запитання головуючого судді до відповідача 1: «Ви можете від юридичної особи, яка не здійснює діяльність з теплопостачання, отримувати за відступленням право вимоги борги (майно) інших підприємств?». 00:55:27 -00:55:28 відповідь відповідача 1: «Мені невідомо». 00:55:29-00:55:31 запитання головуючого судді до відповідача 1: «Відповідно до статуту у вас є такі повноваження?». 00:55:32-00:55:33 відповідь відповідача 1: «Немає». 00:55:36 - 00:55:41 доповнення представника позивача, що «Ваша честь, я хочу доповнити, що вони (відповідач 2) майно пропонували на 300 млн, чому вони не продали це майно і не запронували в погашення заборгованості». 00:55:42- 00:55:43 - запитання головуючого судді до представника позивача: «кому?») 00:55:42-00:55:43 відповідь представника позивача: ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг». 00:55:43-00:55:44 запитання головуючого судді до представника позивача: «Ви їх статут читали?» 00:55:45-00:55:46 відповідь представника позивача: «Так». 00:55:46 -00:55:47 фраза від головуючого судді до представника позивача: «Почитайте ще раз». Даний зафіксований діалог і фраза головуючого судді «Почитайте ще раз» свідчить про упередженість судді. До такого твердження можна дійти з наступного: Головуюча суддя ознайомлена з інформацією, яка зазначена у Статуті відповідачів, а представник позивача не уважно читав Статут відповідачів. При цьому Статути відповідачів до матеріалів справи не додані і стадії дослідження доказів ще не було. Дані факти вказують на те, що головуюча суддя вже має сформовану думку, і ці обставини викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. При цьому не зрозумілим є який саме пункт з яких статутів представник позивача треба прочитати ще раз. Заявник вважає, що під час судового засідання 02.03.2026, яке зафіксовано файлом технічної фіксації у протоколі ВКЗ № 5996913, наявні обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді і є підставою для відводу.

Відповідно до абзацу 2 ч. 3 ст. 39 ГПК України якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Оскільки, заява про відвід подана пізніше ніж за 3 робочі дні до наступного засідання (в день судового засідання 05.03.2026), питання про відвід судді Усатенко І.В., вирішується суддею, що розглядає справу № 910/14397/25.

Дослідивши подану заяву про відвід судді Усатенко І.В. від розгляду справи № 910/14397/25, суд дійшов наступного висновку.

За приписами частини 2 та 3 статті 38 ГПК України з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, судді може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Положеннями статті 35 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Водночас, викладені в заяві про відвід судді доводи Комунального підприємства "Текплокомуненерго" Чернігівської міської ради щодо необхідності відводу судді Усатенко І.В. від розгляду справи № 910/14397/25 не можуть бути підставою для відводу в розумінні процесуального законодавства згідно з ч. 4 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (пункт 49 рішення у справі "Білуха проти України" від 09.11.2006).

У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. При оцінці об`єктивного критерію окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункти 29, 31 рішення Європейського суду з прав людини "Газета "Україна-центр" проти України" від 15.07.2010).

Таким чином, щодо суб`єктивної складової безсторонності суду заявнику необхідно подати докази фактичної наявності упередженості судді для відводу його від справи, оскільки існує презумпція неупередженості судді. І тільки якщо з`являються об`єктивні сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, або його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Частиною 4 статті 35 ГПК України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

З поміж іншого, суд вважає за доцільне зазначити наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справи, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 198 ГПК України головуючий відповідно до завдання господарського судочинства керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності і порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками судового процесу їх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, усуваючи із судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи. Головуючий вживає необхідних заходів для забезпечення в судовому засіданні належного порядку з дотриманням прав учасників судового процесу.

З заяви про відвід вбачається, що позивач не погоджується з тим, що головуючий суддя спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи. На думку заявника, обізнаність судді з матеріалами справи та документами, що стосуються учасників справи (в тому числі тих, що є у вільному доступі) та спору між ними, свідчить про упередженість судді. Фактично відвід позивачем мотивовано саме незгодою з процесуальними рішеннями судді при розгляді даної справи.

Суд відзначає, що доводи позивача не є підставою, передбаченою ст. 35, 36 ГПК України, для відводу судді, оскільки вони фактично зводяться до незгоди сторони спору з процесуальними діями та рішеннями судді під час вирішення питань, які виникли при розгляді даної справи та в процесі виконання суддею обов`язку щодо повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи. Суд також наголошує, що саме в судовому засіданні 02.03.2026 як підставу в обгрунтування позовних вимог позивач вказав обставини щодо можливого відчуження наявного у відповідача-2 майна на користь відповідач-1, що зумовило виникнення у суду додаткових питань.

Водночас, згідно з положеннями Господарського процесуального кодексу України правомірність, повнота та об`єктивність прийнятого судового рішення, правильне застосування норм матеріального чи процесуального права, оцінювання доказів, є предметом дослідження у відповідному апеляційному господарському суді або касаційному господарському суді, та не є підставою для відводу судді.

В зв`язку з зазначеним, суд, розглянувши заяву Комунального підприємства "Текплокомуненерго" Чернігівської міської ради про відвід судді Усатенко І.В., не вбачає підстав для її задоволення з огляду на її необґрунтованість.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Слід зазначити, що згідно ч.1 ст.3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами ст.9 Конституції України, статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України" і статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами документів, ратифікованих законами України.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

Згідно Європейської Хартії "Про закон "Про статус суддів" судді при виконанні своїх обов`язків повинні бути доступними та виявляти повагу по відношенню до осіб, які до них звертаються; повинні турбуватися про підтримання високого рівні компетентності, необхідного рівня вирішення справ в кожному конкретному випадку, оскільки від рішень судді залежить гарантія прав особи.

Відповідно до п. 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: "Ніхто не може бути суддею у власній справі". Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Одночасно, ст.15 Кодексу суддівської етики також визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Відповідно до Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалено Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006р. №2006/23 від 19.05.2006р., незалежність судових органів є передумовою забезпечення правопорядку та основною гарантією справедливого вирішення справи в суді. Отже, суддя має відстоювати та втілювати в життя принцип незалежності судових органів в його індивідуальному та колективному аспектах.

Пунктом 1.1 Бангалорських принципів поведінки суддів передбачено, що суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою. Одночасно, вказаними Принципами унормовано, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Згідно п.п.2.1, 2.2 Бангалорських принципів поведінки суддів при виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів. Поведінка судді в процесі засідання та за стінами суду має сприяти підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі до об`єктивності суддів та судових органів.

Суд зазначає, що при розгляді справи суд керується саме нормами чинного господарського процесуального законодавства, засадами здійснення господарського судочинства та дотримується вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого розгляду спору. А отже, у даному випадку дії та процесуальні рішення судді Усатенко І.В. ніяким чином не вказують на наявність підстав для відводу судді від розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Частиною 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, розглянувши заяву про відвід судді Усатенко І.В., суд не вбачає підстав для її задоволення, оскільки наведені заявником доводи у її обґрунтування, не можуть бути, в розумінні процесуального Закону, підставою для відводу судді Усатенко І.В. від розгляду справи.

Керуючись статтями 35, 39, 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Комунального підприємства "Текплокомуненерго" Чернігівської міської ради про відвід судді Усатенко І.В. від розгляду справи № 910/14397/25 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею в порядку ч. 2 ст. 235 ГПК України та не підлягає оскарженню.

Суддя Усатенко І.В.