РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.03.2026Справа № 910/604/26

За позовом Комунального підприємства"КИІВТРАНСПАРКСЕРВІС"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СКАЙДІ"

про стягнення 107 044,12 грн

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

О.Ю. Мороз

Представники: без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство "КИІВТРАНСПАРКСЕРВІС" (далі - позивач, КП "КИІВТРАНСПАРКСЕРВІС") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СКАЙДІ" (далі - відповідач, ТОВ "СКАЙДІ") про стягнення 107 044,12 грн на підставі Договору №ДНП-2020-03/05 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування від 12.03.2020, з яких: 56 929,60 грн основного боргу, 4 876,03 грн пені, 37 595,87 грн інфляційних втрат та 7 642,62 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору та нездійсненням оплат за період з червня по серпень 2021 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.01.2026 позовну заяву Комунального підприємства "КИІВТРАНСПАРКСЕРВІС" прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/604/26, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

Суд повідомляв позивача та відповідача про відкриття провадження у справі № 910/604/26.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 ГПК України).

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження судом досліджено заяви по суті спору та з процесуальних питань, подані позивачем і додані до них докази.

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, відповідно до статей 236, 252 ГПК України.

З`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог та дослідивши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

Відповідно до частин 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами статей 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно статей 78, 79 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

12.03.2020 між Комунальним підприємством "КИЇВТРАНСПАРКСЕРВІС" (далі - сторона-1) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРОСТОЗЕМ" (далі - сторона-2) був укладений Договір № ДНП-2020-03/05 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування (далі - Договір).

Згідно з п. 1.1 Договору, сторона-1 передає за плату стороні-2 для експлуатації, утримання та облаштування майданчик для паркування транспортних засобів за адресою: м. Київ, Дарницький район, просп.. Григоренка, 40/1, в межах ІІІ територіальної зони паркування м. Києва (далі - майданчик для паркування), що включає 34 місця для платного паркування транспортних засобів, а також 4 спеціальних місць для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю, для ведення діяльності з паркування транспортних засобів та здійснення розрахунків з юридичними та фізичними особами за паркування їхніх транспортних засобів.

Відповідно до п. 3.1 Договору, майданчик для паркування вважається переданим в експлуатацію стороні-2 з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі майданчика для паркування в експлуатацію.

Акт приймання-передачі майданчика в експлуатацію має бути підписаний сторонами не пізніше ніж через 5-календаних днів з моменту підписання Договору. У випадку не підписання сторонами акту приймання-передачі майданчика в експлуатацію даний Договір вважається розірваним на 6-й день (п. 3.2 Договору).

16.03.2020 між КП "КИЇВТРАНСПАРКСЕРВІС" та ТОВ "ПРОСТОЗЕМ" було підписано Акт приймання-передачі паркувального майданчика, згідно з умовами якого, сторони цим Актом підтверджують, що сторона-1 передала, а сторона-2 прийняла в експлуатацію паркувальний майданчик на 38 машиномісць за адресою: м. Київ, Дарницький район, просп. Григоренка, 40/1, в межах ІІІ територіальної зони паркування м. Києва.

08.06.2021 КП "КИЇВТРАНСПАРКСЕРВІС", ТОВ "ПРОСТОЗЕМ" та ТОВ "СКАЙ-ТРАНС" (далі - сторона-3) уклали Додаткову угоду №1 про заміну сторони Договору. Відповідно до вказаної Додаткової угоди сторони погодилися змінити одну із сторін Договору, що укладений між КП "КИЇВТРАНСПАРКСЕРВІС" та ТОВ "ПРОСТОЗЕМ", а саме передати стороні-3 усі права та обов`язки сторони-2 по Договору.

Згідно п. 3 Додаткової угоди №1 від 08.06.2021 права, обов`язки та відповідальність сторони-2 по Договору переходять до сторони-3 в тому обсязі, в якому вони належали стороні-2 до набрання чинності Додатковою угодою.

Додаткова угода набуває чинності з 01 червня 2021 року, підписана та скріплена печатками сторін і діє до закінчення терміну дії Договору відповідно до його умов (п. 5 Додаткової угоди №1 від 08.06.2021).

31.08.2021 КП "КИЇВТРАНСПАРКСЕРВІС" та ТОВ "СКАЙ-ТРАНС" уклали Додаткову угоду №2 до Договору № ДНП-2020-03/05 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування від 12.03.2020, якою домовились з 01.09.2021 призупинити дію Договору в частині оплати та експлуатації майданчика для паркування за адресою: м. Київ, Дарницький район, просп. Григоренка, 40/1, в межах ІІІ територіальної зони паркування м. Києва.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Постановою Верховного Суду від 15.03.2024 у справі № 910/1248/23 були зроблені висновки, що оскільки предметом користування є майданчик для паркування як майно, і таке користування носить строковий та оплатний характер, укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором найму.

При цьому у вказаній постанові Верховний Суд відступив від висновку, викладеного в постановах Верховного Суду від 04.06.2018 у справі № 910/20720/16 та від 03.02.2020 у справі № 910/6312/19, згідно якого подібний договір є договором надання послуг, а також відступив від висновку викладеного у постанові Верховного Суду від 11.06.2018 у справі № 910/8413/17 про те, що такий договір є договором найму майнових прав.

Таким чином, укладений між сторонами Договір є договором найму, що регулюється положеннями глави 58 ЦК України.

Згідно з частиною першою ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частинами першою та п`ятою ст. 762 ЦК України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до п. 4.2 Договору, вартість експлуатації 1 машиномісця за 1 день в гривнях, визначена за результатами аукціону та становить 18,20 грн, у т.ч. ПДВ в сумі 3,03 грн.

Згідно з п. 4.3 Договору, загальна ціна Договору становить 746 025,28 грн, у тому числі ПДВ в сумі 124 337,55 грн.

Пунктом 4.3 Договору встановлено, що оплата вартості експлуатації майданчика починається з дня підписання акту приймання передачі стороною-1 в експлуатацію стороні-2 майданчика для паркування та здійснюється стороною-2 щомісячно шляхом перерахування коштів на рахунок позивача у розмірі 100% місячної вартості експлуатації майданчика з урахуванням кількості календарних днів в місяці, за який проводиться оплата не пізніше 15 числа місяця, за який здійснюється розрахунок. Плата за місяць, в якому підписано акт приймання-передачі здійснюється пропорційно до фактичної кількості днів експлуатації майданчика для паркування в даному місяці. Якщо акт приймання-передачі майданчика в експлуатацію підписано після 15 числа місяця, платіж вноситься до 1 (першого числа) наступного місяця.

Згідно з п. 4.4 та 4.5 Договору, сторона-1 не пізніше 5-го числа місяця готує та направляє на адресу електронної пошти сторони-2 рахунок на оплату. Відсутність рахунку на дату оплати, визначену п. 4.3. цього Договору, не звільняє сторону-2 від зобов`язань щодо оплати.

Судом встановлено, що відповідач користувався майданчиком для платного паркування транспортних засобів у період з червня 2021 року по серпень 2021 року.

Позивачем було складено Рахунки на оплату за надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування за кожен місяць користування майданчиком для паркування, на загальну суму 56 929,60 грн, що підтверджується Рахунком на оплату № 4206 від 01.06.2021, Рахунком на оплату № 5145 від 01.07.2021 та Рахунком на оплату № 4354 від 01.08.2021.

Судом встановлено, що відповідно до Акту звірки взаємних розрахунків по стану за період: 01.01.2021 - 11.01.2026 між КП "КИЇВТРАНСПАРКСЕРВІС" та ТОВ "СКАЙ-ТРАНС" за Договором № ДНП-2020-03/05 від 12.03.2020 заборгованість ТОВ "СКАЙ-ТРАНС" перед позивачем становить 56 929,60 грн.

Позивач надіслав ТОВ "СКАЙ-ТРАНС" Лист № 053/05-2633 від 26.10.2022, в якому просив виконати взяті на себе зобов`язання стосовно розрахунків за Договором та в найкоротший термін сплатити заборгованість, у сумі 56 929,60 грн.

Однак ТОВ "СКАЙ-ТРАНС" не надало відповіді на вказаний лист та заборгованість за Договором ДНП-2020-03/05 від 12.03.2020 позивачу не сплатило.

Судом встановлено що 16.11.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "СКАЙ-ТРАНС" (ідентифікаційний код: 42672969) змінило найменування, новою назвою є: Товариство з обмеженою відповідальністю "СКАЙДІ " (ідентифікаційний код: 42672969).

Стаття 526 ЦК України, визначає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач не надав заперечень та(або) пояснень щодо вищезазначених обставини та не надав доказів здійснення оплати за спірний період або контррозрахунок заявленої позивачем суми заборгованості.

Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості за Договором № ДНП-2020-03/05 від 12.03.2020 в сумі 56 929,60 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню повністю.

Крім цього, за порушення виконання грошового зобов`язання позивач просить стягнути з відповідача 4 876,03 грн пені, 7 642,62 грн 3% річних та 37 595,87 грн інфляційних втрат.

Щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідача пені у розмірі 4 876,03 грн суд зазначає наступне.

За змістом ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до п. 5.2. Договору, у разі порушення стороною-2 строків здійснення оплати щомісячних платежів, встановлених цим Договором, сторона-1 набуває право вимоги у сторони-2 сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, за кожний день прострочення від суми несплати.

Здійснивши за допомогою інформаційно-пошукової системи "Ліга" перевірку наданого позивачем розрахунку пені, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення пені у розмірі 4 876,03 грн є арифметично правильною та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 7 642,62 грн та інфляційних втрат у розмірі 37 595,87 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Перевіривши розрахунки 3% річних та інфляційних втрат судом встановлено, що розрахунки є арифметично вірними, відтак позовні вимоги про стягнення 3% річних у сумі 7 642,62 грн та інфляційних втрат у сумі 37 595,87 грн та є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Позивач у позовній заяві навів попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, який складається з суми судового збору за подачу позовної заяви у розмірі 2 662,40 грн.

Відповідач попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, до суду не подав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведені приписи ст. 129 ГПК України та задоволення позовних вимог повністю, судовий збір в сумі 2 662,40 грн покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 56, 58, 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 236-238, 241, 327 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СКАЙДІ" (Україна, 02217, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЗАКРЕВСЬКОГО, будинок 21; ідентифікаційний код: 42672969) на користь Комунального підприємства "КИЇВТРАНСПАРКСЕРВІС" (Україна, 01030, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЛЕОНТОВИЧА, будинок 6; ідентифікаційний код: 35210739) 56 929,60 грн (п`ятдесят шість тисяч дев`ятсот двадцять дев`ять гривень 60 коп.) заборгованості, 4 876,03 грн (чотири тисячі вісімсот сімдесят шість гривень 03 коп.) пені, 7 642,62 грн (сім тисяч шістсот сорок дві гривні 65 коп.) 3% річних, 37 595,87 грн (тридцять сім тисяч п`ятсот дев`яносто п`ять гривень 87 коп.) інфляційних витрат та 2 662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 коп.) судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 16.03.2026.

Суддя Оксана ГУМЕГА