ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2026 р. Справа№ 910/18282/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кравчука Г.А.

суддів: Коробенка Г.П.

Тищенко А.І.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Адвокатська фірма "Лавринович і партнери" адвоката Федька Т.В. про відшкодування понесених позивачем судових витрат на правову допомогу

за результатами розгляду апеляційних скарг Фізичної особи-підприємця Зимньої Вікторії Володимирівни

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.06.2025 (повний текст складено 18.06.2025)

про відмову у задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Зимньої Вікторії Володимирівни про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2024

та на ухвалу Господарського суду Києва від 30.06.2025 (повний текст складено 01.07.2025)

у справі № 910/18282/23 (суддя Балац С.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Адвокатська фірма "Лавринович і партнери"

до Фізичної особи-підприємця Зимньої Вікторії Володимирівни

про стягнення 2 038 811,16 грн,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 28.01.2026 апеляційні скарги Фізичної особи-підприємця Зимньої Вікторії Володимирівни на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.06.2025 та на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.06.2025 у справі № 910/18282/22 залишено без задоволення. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.06.2025 у справі № 910/18282/22 залишено без змін. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.06.2025 у справі № 910/18282/22 залишено без змін.

30.01.2026 до суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Адвокатська фірма "Лавринович і партнери" адвоката Федька Т.В. надійшла заява про відшкодування понесених позивачем судових витрат на правову допомогу у справі № 910/18282/23.

Так, заявник просить стягнути з Фізичної особи-підприємця Зимньої Вікторії Володимирівни (далі - ФОП Зимня В.В., відповідач) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Адвокатська фірма "Лавринович і партнери" (далі - ТОВ "Адвокатська фірма "Лавринович і партнери", позивач) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 46 000,00 грн.

Протоколом передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 30.01.2026 заяву представника ТОВ "Адвокатська фірма "Лавринович і партнери" адвоката Федька Т.В. про відшкодування понесених позивачем судових витрат на правову допомогу у справі №910/18282/23 передано на розгляд головуючого судді (судді-доповідача) Кравчука Г.А., суддів Коробенка Г.П., Тищенко А.І.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2026 прийнято до розгляду заяву представника ТОВ "Адвокатська фірма "Лавринович і партнери" адвоката Федька Т.В. про відшкодування понесених позивачем судових витрат на правову допомогу у справі №910/18282/23, розгляд якої постановлено здійснювати без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Копія даної ухвали була доставлена до електронного кабінету представника відповідача в підсистемі ЄСІТС "Електронний суд" 06.02.2026 о 14 год 22 хв, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа, наявною у матеріалах справи.

Від відповідача заперечень на заяву про відшкодування понесених позивачем судових витрат на правову допомогу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Вирішуючи питання щодо розподілу витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу у даній справі за результатами розгляду апеляційних скарг відповідача, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке.

За приписами статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з пунктом 1 частини 4 статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Відповідно до статті 131- 2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Стаття 16 ГПК України вказує, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин, помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація цього принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Відповідно до частин 1 - 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 ГПК України).

Зміст цієї норми може тлумачитися розширено, зокрема як те, що детальний опис робіт (наданих послуг) може міститися як в окремо оформленому документі, поданому стороною до суду, так і в інших наданих стороною доказах.

Подання стороною доказів, що містять у собі детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, є таким, що відповідає положенням частин 2 та 3 статті 126 та частини 8 статті 129 ГПК України, за змістом яких сторони мають подати суду докази в підтвердження факту понесення судових витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру.

Аналогічні висновки наведені у постанові Верховного Суду від 19.11.2021 у справі №910/4317/21.

Водночас, за змістом частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою №58442/00 щодо судових витрат, зазначено, що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", п.п. 79 і 112).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Тобто, нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).

У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 ГПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 ГПК України).

Водночас, колегія суддів апеляційного господарського суду наголошує, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

При цьому, в судовому рішенні суд повинен навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Подібна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.12.2019 у справі №910/353/19.

Частиною 1 статті 124 ГПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Колегією суддів апеляційного господарського суду встановлено, що представником позивача адвокатом Федько Т.В.:

-у відзиві на апеляційну скаргу наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач очікує понести у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, а саме витрати на правничу допомогу у розмірі 46 000,00 грн, та зазначено, що докази понесення таких витрат відповідно до приписів частини 8 статті 129 ГПК України будуть подані до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів після ухвалення постанови за результатами розгляду апеляційної скарги відповідача;

- 30.01.2026, тобто у встановлений процесуальним законом строк, позивач подав до суду апеляційної інстанції заяву про відшкодування понесених ним судових витрат на правову допомогу з доказами на підтвердження понесення таких витрат у розмірі 46 000,00 грн.

Так, до заяви про відшкодування понесених позивачем судових витрат на правову допомогу заявником додані засвідчені копії: Договору про надання правничої допомоги №15/07-01 від 15.07.2025, укладеного між позивачем (замовник) та Адвокатським об`єднанням "Лавринович і Партнери" (виконавець); Звіту про надання правової допомоги за Договором №15/07-01 від 15.07.2025; Акта приймання наданої правничої допомоги від 30.01.2026; рахунку-фактури №АО-0004 від 30.01.2026.

Також у матеріалах справи містяться ордери на надання правничої допомоги позивачу адвокатом АО "Лавринович і Партнери" Федьком Т.В. серії АІ №2092321 від 07.01.2026, адвокатом АО "Лавринович і Партнери" Кіяном А.В. серії АА №1601988 від 15.07.2025.

Згідно з пунктом 1.1 Договору про надання правничої допомоги №15/07-01 від 15.07.2025 (далі - Договір) виконавець зобов`язується надати замовнику професійну правничу допомогу, визначену в пунктах 1.2-1.3 цього Договору, а замовник зобов`язується прийняти її та оплатити своєчасно в повному обсязі згідно з умовами цього Договору.

Пунктом 1.2 вказаного Договору передбачено, що виконавець надає замовнику правову допомогу, пов`язану з представництвом і захистом інтересів замовника у Північному апеляційному господарському суді при перегляді за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Зимньої Вікторії Володимирівни в апеляційному порядку ухвали Господарського суду міста Києва від 11.06.2025 (про відмову у задоволенні заяви ФОП Зимня В.В. про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2024) у справі №910/18282/23 за позовом замовника до ФОП Зимньої В.В. про стягнення заборгованості за Договором суборенди №СО-17 від 27.11.2013.

Відповідно до пункту 2.2 Договору винагорода за допомогу, зазначену в пунктах 1.2-1.3 Договору, становить 46 000,00 грн та має бути сплачена замовником протягом 60 календарних днів після ухвалення Північним апеляційним господарським судом відповідної постанови (ухвали).

За змістом Звіту про надання правової допомоги від 30.01.2026 за Договором №15/07-01 від 15.07.2025 виконавець надав, а замовник прийняв надану допомогу згідно з Договором: робота над підготовкою й складанням заперечень позивача проти відкриття апеляційного провадження у справі №910/18282/23 та подання їх до канцелярії Північного апеляційного господарського суду (відповідальний адвокат - Кіян А.В.); робота над підготовкою й складанням відзиву на апеляційну скаргу відповідача про перегляд рішення за нововиявленими обставинами (в інтересах ТОВ "Адвокатська фірма "Лавринович і Партнери"), направлення відзиву по справі №910/18282/23 на адресу ФОП Зимньої В.В., а також подання його до канцелярії Північного апеляційного господарського суду (відповідальний адвокат - Федько Т.В.); робота адвокатів по здійсненню представництва інтересів ТОВ "Адвокатська фірма "Лавринович і Партнери" у судовому засіданні, призначеному на 28.01.2026 в Північному апеляційному господарському суді під час розгляду справи №910/18282/23 (відповідальні адвокати - Кіян А.В., Федько Т.В.).

30.01.2026 між сторонами Договору підписано Акт приймання наданої правничої допомоги згідно з Договором на суму 46 000,00 грн.

За надання вказаних послуг Адвокатським об`єднанням було виставлено позивачу рахунок-фактуру на оплату №АО-0004 від 30.01.2026 на суму 46 000,00 грн.

Представництво інтересів позивача у суді апеляційної інстанції здійснювалося адвокатами Федьком Т.В. та Кіяном А.В., повноваження яких підтверджені ордерами на надання правничої допомоги.

Отже, з огляду на подані представником позивача документи, матеріалами справи підтверджується факт надання позивачу правничої допомоги у цій справі в суді апеляційної інстанції на загальну суму 46 000,00 грн.

При цьому витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 ГПК України).

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, висновки якої враховуються судом апеляційної інстанції згідно з частиною 4 статті 236 ГПК України.

Відповідні докази згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як вже наголошувалося, відповідачем не подано до суду апеляційної інстанції заперечень проти розподілу витрат позивача на послуги адвоката.

Водночас за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5 та 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

В той же час, Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові №922/445/19 від 03.10.2019 зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Тобто, "суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони" та "суд має право зменшити суму судових витрат, встановивши їх неспіврозмірність, незалежно від того, чи подавалося відповідачем відповідне клопотання" не є тотожними за своєю суттю, що фактично відповідає висновку викладеному у вищевказаній постанові.

При цьому, у постанові від 05.10.2021 у справі №907/746/17 колегія суддів Верховного Суду акцентувала увагу на тому, що висновки судів про часткову відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав не пов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання учасника справи про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У такому разі, суди мають таке право відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України та висновків об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду про те, як саме повинна застосовуватися відповідна норма права.

Аналогічна правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 13.12.2022 у справі №910/429/21 та від 11.11.2022 у справі №909/50/22.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Окрім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

Отже, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень статей 126, 129 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи та витрачений адвокатом час.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічна правова позиція щодо застосування норм права, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21, від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та у постанові Верховного Суду від 22.12.2022 у справі №922/2666/21.

У той же час, як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Приймаючи до уваги наведене вище в сукупності та з огляду на спірні правовідносини, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених і поданих до суду позивачем документів, їх значення для вирішення спору, з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) і розумності їхнього розміру, суд прийшов до висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору та складності даної справи, з урахуванням обсягу наданих послуг (п. 2 ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому, судом враховано, що даний спір не є спором значної складності, відноситься до категорії спорів, що виникають у зв`язку із неналежним виконанням договорів і регулюються нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та вузького спеціалізованого законодавства, крім того, спірні правовідносини не передбачають необхідності дослідженню адвокатом і застосуванню великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, оскільки за своїм змістом справа є звичайним розрахунковим спором. До того ж, правовідносини у спорах про стягнення коштів з ДП "Гарантований покупець" за неналежне виконання умов договору купівлі-продажу електричної енергії, неодноразово ставали предметом судового розгляду у господарських судах, зокрема, проходили касаційний перегляд у Верховному Суді, з огляду на це очевидним є те, що відповідна судова практика є усталеною, що підтверджується численними судовими рішеннями, в яких сформульовано підходи до застосування норм матеріального права в цій категорії спорів.

Разом з тим, суд зазначає, що участь представника позивача у розгляді такої справи не вимагала вчинення значних процесуальних дій, оскільки правові питання вже були предметом дослідження у подібних справах, дії представника позивача зводилася переважно до участі у судових засіданнях та подання заяв по суті спору, що не створює підстав для визнання таких дій надмірними чи такими, що вимагають значних ресурсів.

За таких обставин, виходячи з критеріїв складності справи, обсягу матеріалів, кількості підготовлених документів, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для обмеження такого розміру з огляду на розумну необхідність судових витрат в даній справі та необхідність покладення на відповідача витрат позивача на правову допомогу у загальному розмірі 23 000,00 грн, в решті заявленої суми слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Адвокатська фірма "Лавринович і партнери" адвоката Федька Т.В. про відшкодування понесених позивачем судових витрат на правову допомогу у справі №910/18282/23 задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Зимньої Вікторії Володимирівни ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Адвокатська фірма "Лавринович і партнери" (01021, м. Київ, вул. Кловський Узвіз, будинок 14/24, офіс 101; ідентифікаційний код: 34728765) витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 23 000 (двадцять три тисяч) грн 00 коп.

3. У задоволенні решти заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Адвокатська фірма "Лавринович і партнери" адвоката Федька Т.В. про відшкодування понесених позивачем судових витрат на правову допомогу у справі №910/18282/23 - відмовити.

4. Доручити суду першої інстанції видати відповідний наказ.

5. Матеріали справи 910/18282/23 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Судді Г.П. Коробенко

А.І. Тищенко