ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року Справа № 918/98/25

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Саврій В.А. , суддя Тимошенко О.М.

секретар судового засідання Дика А.І.

за участю представників сторін:

ТОВ "Інвест-Кредо" - Ляпкало А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест-Кредо" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 25.11.25, повний текст складено 28.11.25 у справі № 918/98/25 (суддя Церковна Н.Ф.)

за заявою ОСОБА_1

про неплатоспроможність

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 25.11.25 у справі № 918/98/25 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест-Кредо" про визнання грошових вимог до фізичної особи ОСОБА_1 задоволено частково. - Визнано вимоги кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест-Кредо" в розмірі 5 368,00 грн. - черговість задоволення вимог - друга (без права вирішального голосу на зборах кредиторів). Включено до витрат, пов`язаних з провадженням у справі про неплатоспроможність, витрати на оплату судового збору Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест-Кредо" у розмірі 6056,00 грн, які відшкодовуються в повному обсязі до задоволення вимог кредиторів. Решту вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест-Кредо" - відхилено. Зобов`язано керуючого реструктуризацією Шкляра О.С. включити вимоги кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест-Кредо" до реєстру вимог кредиторів ОСОБА_1 . Зобов`язано керуючого реструктуризацією надати суду до 05 грудня 2025 року: реєстр вимог кредиторів боржника; докази організації та проведення зборів кредиторів з врахуванням вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест-Кредо".

Не погоджуючись із оскаржуваним судовим рішенням через підсистему "Електронний Суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест-Кредо" до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга. Із підстав висвітлених у апеляційній скарзі скаржник просить апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 25.11.2025 року по справі № 918/98/25 задовольнити. Ухвалу Господарського суду Рівненської області від 25.11.2025 року по справі № 918/98/25 про неплатоспроможність ОСОБА_1 - скасувати в частині відмови у визнанні кредиторських вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест-Кредо" () до ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) в сумі 1 412 052,13 дол.США., що за курсом НБУ станом на 08.04.2025 року складає 58 008 089,90 грн, та судового збору у сумі 68 820,00 грн. на підставі наказу Господарського суду Житомирської області від 20.01.2014 року №906/1470/13, державного мита у сумі 1519,66 грн. на підставі дубліката наказу Господарського суду Житомирської області № 6/5007/9/11 від 22.04.2013 року, як забезпечені заставою та включити їх до реєстру вимог кредиторів на загальну суму 58 078 429,56 грн. Ухвалити в цій частині нове судове рішення по справі № 918/98/25 про неплатоспроможність ОСОБА_1 , яким повністю задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест-Кредо" () про грошові вимоги забезпеченого кредитора до майнового поручителя ОСОБА_1 , яка не є боржником в основному зобов`язанні (заява про грошові вимоги кредитора до боржника). Визнати кредиторські вимоги () до ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) в сумі 1 412 052,13 дол.США., що за курсом НБУ станом на 08.04.2025 року складає 58 008 089,90 грн, та судового збору у сумі 68 820,00 грн. на підставі наказу Господарського суду Житомирської області від 20.01.2014 року №906/1470/13, державного мита у сумі 1519,66 грн. на підставі дубліката наказу Господарського суду Житомирської області № 6/5007/9/11 від 22.04.2013 року, як забезпечені заставою та включити їх до реєстру вимог кредиторів на загальну суму 58 078 429,56 грн. Визнати та включити до реєстру вимог кредиторів грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест-Кредо" () до ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) в розмірі 5 368,00 грн. на підставі наказу Господарського суду Житомирської області № 906/1478/23 від 03.03.2025 року, та 6056,00 грн судового збору, сплаченого за подання цієї заяви до суду. Зобов`язати керуючого реструктуризацією Шкляра Олега Степановича (10029, м. Житомир, вул. Східна 80, свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 1252 від 17.07.2013 року) окремо внести до Реєстру вимог кредиторів грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест-Кредо" () в сумі 58 078 429,56 грн., що забезпечені заставою на підставі Договору іпотеки від 21.03.2008 року.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського від 18.12.26 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест-Кредо" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 25.11.25 у справі № 918/98/25. Розгляд апеляційної скарги призначено на 27.01.2026 р. об 15:00 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601, м. Рівне, вул. Яворницького, 59, у залі судових засідань №1.

19.01.26 через підсистему "Електронний Суд" від представника ТОВ "Фінансова компанія Інвест-Кредо" до суду апеляційної інстанції надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку за допомогою власних технічних засобів.

23.01.26 ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду клопотання представника ТОВ "Фінансова компанія Інвест-Кредо" Ляпкало А.І. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку за допомогою власних технічних засобів задоволено.

27.01.26 від представника ОСОБА_1 адвоката Войцешука В.В. до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги.

27.01.26 від арбітражного керуючого Шкляра О.С. до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.

27.01.26 у судове засідання в режимі відеоконференцзв`язку з`явився представник ТОВ "Фінансова компанія Інвест-Кредо" Ляпкало А.І..

Головуючим суддею звернуто увагу на наявності двох клопотань про відкладення розгляду справи. Представник апелянта зазначив, що не вважає за доцільне відкладати розгляд справи. Порадившись на місці колегія суддів апеляційної інстанції виснувала про можливість розпочати розгляд справи. Після заслуховування доводів представника апелянта, колегія суддів апеляційної інстанції прийшла до висновку відкласти розгляд апеляційної скарги з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду апеляційної скарги, усесторонньої перевірки законності і обґрунтованості оскаржуваного судового рішення.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.01.26 відкладено розгляд апеляційної скарги на 17.02.2026 р. об 15:30 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601, м. Рівне, вул. Яворницького, 59, у залі судових засідань №1. Забезпечено представнику ТОВ "Фінансова компанія Інвест-Кредо" Ляпкало А.І. участь в судовому засіданні 17.02.2026 об 15:30 год. у справі №918/98/25 в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів системи відеоконференцзв`язку.

16.02.26 від представника ОСОБА_1 через підсистему "Електронний Суд" до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу.

17.02.26 через підсистему "Електронний Суд" від ТОВ "Фінансова компанія Інвест-Кредо" до суду апеляційної інстанції надійшла заява про зміну найменування юридичної особи кредитора. Надано докази, які підтверджують, що юридична особа змінила назву, а саме з ТОВ "Фінансова компанія Інвест-Кредо" на ТОВ "Інвест-Кредо".

17.02.26 через підсистему "Електронний Суд" від ТОВ "Інвест-Кредо" до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

17.02.26 через підсистему "Електронний Суд" від ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції надійшли заперечення на клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

17.02.26 ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду заяву представника ОСОБА_1 адвоката Войцешука В.В. про. участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів повернуто без розгляду.

17.02.26 у судове засідання в режимі відеоконференцзв`язку з`явився представник ТОВ "Інвест-Кредо" Ляпкало А.І.. Інші учасники справи не з`явилися, про дату та час проведення судового засідання належним чином повідомлені. Представник апелянта надала свої пояснення з приводу апеляційної скарги та оскаржуваного судового рішення.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.02.26 відкладено ухвалення та проголошення скороченого судового рішення у справі № 918/98/25 на 03.03.2026 р. об 15:30 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601, м. Рівне, вул. Яворницького, 59, у залі судових засідань №1. Забезпечено представнику ТОВ "Інвест-Кредо" Ляпкало А.І. участь в судовому засіданні 03.03.2026 об 15:30 год. у справі №918/98/25 в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів.

27.02.26 через підсистему "Електронний Суд" від ТОВ "Інвест-Кредо" до суду апеляційної інстанції надійшли додаткові пояснення.

03.03.2026 у судове засідання в режимі відеоконференцзв`язку за допомогою власних технічних засобів з`явився представник ТОВ "Інвест-Кредо" Ляпкало А.І..

03.03.2026 судом апеляційної інстанції проголошено скорочений текст судового рішення.

Відповідно до ст.ст. 269, 270 ГПК України, апеляційна інстанція переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КУзПБ в апеляційному порядку можуть бути оскаржені постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури/процедури погашення боргів, усі ухвали місцевого господарського суду, прийняті у справі про банкрутство (неплатоспроможність), крім випадків, передбачених Господарським процесуальним кодексом України та цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Під час дослідження матеріалів справи апеляційним судом встановлено наступне.

У лютому 2025 року до Господарського суду Рівненської області звернулась гр. ОСОБА_1 із заявою про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, в якій просила прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі про її неплатоспроможність в порядку, передбаченому положеннями Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 02.02.2025 року прийнято заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність до розгляду. Підготовче засідання призначено на 26 лютого 2025 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 26.02.2025 року зокрема, відкрито провадження у справі про неплатоспроможність боржника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), введено процедуру реструктуризації боргів боржника, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника, призначено керуючим реструктуризацією ОСОБА_1 арбітражного керуючого Шкляра О.С. та оприлюднено на офіційному веб-сайті повідомлення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ..

08.04.24 від ТОВ "Інвест-Кредо" до місцевого господарського суду надійшла заява про грошові вимоги забезпеченого кредитора до майнового поручителя ОСОБА_1 , яка не є боржником в основному зобов`язанні.

ТОВ "Інвест-Кредо" обгрунтовує свої вимоги до боржника зокрема наступним.

19.03.2008 між ВАТ "Родовід Банк" та ФОП Гринасевич Н.В. (позичальник) було укладено кредитний договір № 60/СК-001.08.2 (зі змінами від 31.10.2008 та від 14.05.2009).

21.03.2008 між ВАТ "Родовід Банк" та фізичний особою ОСОБА_2 (поручитель) було укладено договір поруки (зі змінами від 31.10.2008 та від 14.05.2009).

21.03.2008 між ВАТ "Родовід Банк" (іпотекодержателем) та фізичною особою ОСОБА_2 (іпотекодавцем) було укладено договір іпотеки, посвідчений Сєтак В.Я,, приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за № 5307 (зі змінами від 31.10.2008 року та від 14.05.2009 року, що зареєстровані в реєстрі за № 19531 та за № 4125).

У іпотеку було передано об`єкт незавершеного будівництва (загальною площею 394, 5 кв.м.) та земельну ділянку (к.н. :09:022:0009), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

21.03.2008 року було накладено заборону відчуження переданого в іпотеку нерухомого майна (кафе та земельна ділянка), що зареєстрована в реєстрі Сєтак В.Я. приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу за № 5308.

22.11.2011 Корольовським районним судом м.Житомира у справі №2-1519/11 прийнято рішення, залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 22.03.2012, яким позовні вимоги ПАТ "Родовід Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №60/СК-001.08.2 від 19.03.2008 залишено без задоволення; зустрічний позов ОСОБА_2 до ПАТ "Родовід Банк" про розірвання договору поруки від 21.03.2008 та договору іпотеки від 21.03.2008 задоволено; знято заборону на відчуження нерухомого майна: об`єкту незавершеного будівництва (кафе) та земельної ділянки з кадастровим номером 18101363:00:09:022:0009, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; внесено до державного реєстру іпотек відомості про виключення запису з реєстру щодо об`єктів нерухомого майна (кафе та земельна ділянка з кадастровим номером 18101363:00:09:022:0009) (т.1, а.с.26-30).

04.04.2012 виключено запис з Державного реєстру іпотек №6844287, про що свідчить повідомлення Корольовського районного суду м.Житомира (т.1, а.с.67).

11.07.2012 ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 22.11.2011 та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 22.03.2012 у справі №2-1519/11 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Зокрема, даним судовим актом встановлено, що у судах попередніх інстанцій не було надано доказів наявності всіх чотирьох умов, необхідних для розірвання договорів поруки та іпотеки у зв`язку із істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору.

26.02.2014 у справі №296/3139/12-ц рішенням Корольовського районного суду міста Житомира стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Родовід Банк" суму боргу в розмірі 1729960,62 грн, у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ "Родовід Банк" про розірвання договору іпотеки від 21.03.2008 та договору поруки від 21.03.2008 відмовлено. При цьому судом зазначено, що ОСОБА_2 не надав доказів наявності всіх чотирьох умов, необхідних для розірвання договору іпотеки та поруки у зв`язку із істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору.

09.09.2014 у справі №296/3139/12-ц Апеляційний суд Житомирської області рішення Корольовського районного суду міста Житомира від 26.02.2014 скасував та ухвалив нове, яким позов ПАТ "Родовід Банк" задовольнив часткового та стягнув з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №60/СК-001.08.2 від 19.03.2008 у розмірі 11133648,94 грн, що складає 1392924,93 дол. США, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ "Родовід Банк" про розірвання договору іпотеки від 21.03.2008 та договору поруки від 21.03.2008 відмовлено. Зокрема, суд апеляційної інстанції вказав, що є помилковим висновок у рішенні Корольовського районного суду м.Житомира від 26.02.2014, що кредитний договір №60/СК-001.08.2 від 19.03.2008 є припиненим. Водночас, суд апеляційної інстанції погодився з попереднім висновком суду про відмову у задоволенні зустрічного позову, що ОСОБА_2 не надав доказів наявності всіх чотирьох умов, необхідних для розірвання договорів іпотеки та поруки у зв`язку із істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору.

20.10.2020 між Публічним акціонерним товариством "Родовід Банк" (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест-Кредо" (новий кредитор, позивач) укладено договір про відступлення прав вимоги №32, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В., зареєстрований в реєстрі за №1280, відповідно до якого ПАТ "Родовід Банк" відступило, а ТОВ "Фінансова компанія Інвест-Кредо" набуло права вимоги за кредитним договором №60/СК-001.08.2 від 19.03.2008, договором іпотеки від 21.03.2008 та договором поруки від 21.03.2008.

Кредитор наголошує, що 23.10.2024 року рішенням Господарського суду Житомирської області у справі №906/1478/23 за позовом ТОВ "Фінансова компанія Інвест-Кредо" до ОСОБА_1 (майновий поручитель та щодо якого відкрито провадження у справі про неплатоспроможність) треті особи: ОСОБА_3 (позичальник), ОСОБА_4 , ОСОБА_2 (поручитель) про визнання майна предметом іпотеки, визнання прав іпотекодержателя та внесення запису про іпотеку та заборону в реєстрі було:

- визнано об`єкти нерухомості: приміщення в будівлі кафе з приміщеннями дозвілля літ. "А" загальною площею 260кв.м; приміщення, кафе з приміщеннями дозвілля та будівлею альтанки загальною площею 209,6кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та земельні ділянки з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі: кадастровий номер земельної ділянки :09:022:0021, площею 0,0177га; кадастровий номер земельної ділянки :09:022:0022, площею 0,0046га; кадастровий номер земельної ділянки :09:022:0023, площею 0,0174га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 - предметом іпотеки за договором іпотеки, укладеним 21.03.2008 між Відкритим акціонерним товариством "Родовід Банк" (правонаступник - ТОВ "Фінансова компанія Інвест-Кредо") та фізичною особою ОСОБА_2 , що посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я. за реєстровим №5307 (з урахуванням договору про внесення змін та доповнень від 31.10.2008 і договору про внесення змін та доповнень від 14.05.2009) в забезпечення виконання позичальником зобов`язань за Кредитним договором (кредитна лінія) №60/СК-001.08.2 від 19.03.2008, укладеним між Відкритим акціонерним товариством "Родовід Банк" (правонаступник - ТОВ "Фінансова компанія Інвест-Кредо") та позичальником Фізичною особою-підприємцем Гринасевич Н.В.;

- визнано за ТОВ "Фінансова компанія Інвест-Кредо" право іпотекодержателя за договором іпотеки від 21.03.2008, укладеним між Відкритим акціонерним товариством "Родовід Банк" (правонаступник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест-Кредо") та фізичною особою ОСОБА_2 , що посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я. за реєстровим №5307 (з урахуванням договору про внесення змін та доповнень від 31.10.2008 та договору про внесення змін та доповнень від 14.05.2009) на приміщення в будівлі кафе з приміщеннями дозвілля літ. "А" загальною площею 260кв.м; кафе з приміщеннями дозвілля та будівлею альтанки загальною площею 209,6кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та земельні ділянки з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі: кадастровий номер земельної ділянки :09:022:0021, площею 0,0177га; кадастровий номер земельної ділянки :09:022:0022, площею 0,0046га; кадастровий номер земельної ділянки :09:022:0023, площею 0,0174га; що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

- стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінансова компанія Інвест-Кредо" 5 368,00 грн. судового збору (Додаток№2).

10.02.2025 року постановою Північно-західного апеляційного господарського суду у справі № 906/1478/23 рішення Господарського суду Житомирської області у справі №906/1478/23 залишено без змін.

Таким чином рішенням Господарського суду Житомирської області у справі №906/1478/23 щодо визнання майна майнового поручителя ОСОБА_1 предметом іпотеки та визнання прав іпотекодержателя "Фінансова компанія Інвест-Кредо" набрало законної сили 10.02.2025 року.

На думку заявника грошові вимоги забезпеченого кредитора до майнового поручителя ОСОБА_1 , яка не є боржником в основному зобов`язанні складаються з:

- 1 392 924,93 дол. США., що за офіційним курсом гривні до долара НБУ станом на 08.04.2025 рік складає 41,0807 (41,0807 х 1 392 924,93 дол. США. = 57 222 331,2 грн.). Кредитор врахував заборгованість, яка стягнута з поручителя на підставі рішення Апеляційного суду Житомирської області від 09.09.2014 року у справі № 296/3139/12- ц, а не з позичальника згідно рішення Господарського суду Житомирської області від 25.12.2013 року у справі №906/1470/13, адже рішення у справі № 296/3139/12-ц охоплює ширший період заборгованості станом на 18.11.2013 року, ніж у справі 906/1470/13, де борг розрахований станом на 02.10.2013 року. При цьому кредитор акцентує увагу, що позичальник та поручитель несуть солідарну відповідальність;

- 19 127,20 доларів США, що за офіційним курсом гривні до долара НБУ станом на 08.04.2025 рік складає 41,0807 (41,0807 х 19 127,20 доларів США = 785 758,76 грн.) та державного мита 1519,66 грн., що стягнуто на підставі рішення Господарського суду Житомирської області у справі № 6/5007/9/11 від 22.04.2011 року, адже проценти нараховані за період, який не охоплено рішенням суду у справі № 296/3139/12-ц;

- 68 820,00 грн. судового збору на підставі наказу Господарського суду Житомирської області від 20.01.2014 року №906/1470/13.

Отже, на думку заявника ТОВ "Фінансова компанія Інвест-Кредо" грошова вимога до ОСОБА_1 , що забезпечена заставою, складає 58 078 456,60 грн.

У суді першої інстанції ОСОБА_1 акцентувала увагу, що у реєстрі іпотек не міститься записів щодо такого іпотекодержателя як ТОВ "Фінансова компанія Інвест-Кредо", а натомість міститься запис про іпотекодержателя фізичну особу ОСОБА_5 відносно зазначеного майна. Боржник не визнає жодних майнових/грошових зобов`язань перед ТОВ "Фінансова компанія Інвест-Кредо", зазначає, що ніколи не був учасником правовідносин із даним кредитором, а тому й підстави для визнання зазначених грошових вимог у суду першої інстанції відсутні. До того ж, боржник звернув увагу на тому, що вимоги ТОВ "Фінансова компанія Інвест-Кредо" заявлено поза межами строку позовної давності навіть якщо й уявити, що такі відносини існували.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 25.11.25 у справі № 918/98/25 заяву ТОВ "Фінансова компанія Інвест-Кредо" про визнання грошових вимог до фізичної особи ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано вимоги кредитора ТОВ "Інвест-Кредо" в розмірі 5 368,00 грн. - черговість задоволення вимог - друга (без права вирішального голосу на зборах кредиторів). Включено до витрат, пов`язаних з провадженням у справі про неплатоспроможність, витрати на оплату судового збору ТОВ "Фінансова компанія Інвест-Кредо" у розмірі 6056,00 грн, які відшкодовуються в повному обсязі до задоволення вимог кредиторів. Решту вимог ТОВ "Фінансова компанія Інвест-Кредо" - відхилено.

Мотивуючи оскаржуване судове рішення місцевий господарський суд зазначив наступне.

У межах справи про неплатоспроможність заявлено грошові вимоги, які забезпечені заставою від двох кредиторів (від ОСОБА_4 та ТОВ "Фінансова компанія Інвест-Кредо") до ОСОБА_1 на одне й те саме майно .

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 11.06.2025, зокрема, заяву ОСОБА_4 про визнання грошових вимог до фізичної особи ОСОБА_1 задоволено - частково. Визнано вимоги кредитора ОСОБА_4 в розмірі 560 000, 00 грн. - черговість задоволення вимог - друга. При цьому, судом зазначено, що майно боржника, на яке посилається заявник ОСОБА_4 як на майно, яке перебуває в забезпечені його грошових вимог є предметом іпотеки за договором іпотеки, укладеним 21.03.2008 між ВАТ "Родовід Банк" (правонаступник - ТОВ "Фінансова компанія Інвест-Кредо") та фізичною особою ОСОБА_2 , що підтверджено судовими рішеннями, які набрали законної сили. Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.09.2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 11.06.2025 у справі №918/98/25 задоволено частково, скасовано пункт 6 резолютивної частини ухвали Господарського суду Рівненської області від 11.06.2025 у справі №918/98/25 та ухвалено нове судове рішення в скасованій частині: "Заяву ОСОБА_4 про визнання грошових вимог до фізичної особи ОСОБА_1 задоволити. Визнати вимоги ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 , ІН НОМЕР_2 ) в розмірі 560 000 грн як такі, що забезпечені заставою майна боржника та підлягають задоволенню позачергово. Зобов`язати керуючого реструктуризацією Шкляра Олега Степановича (10029, м. Житомир, вул. Східна 80, свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 1252 від 17.07.2013 року) окремо внести до Реєстру вимог кредиторів грошові вимоги ОСОБА_4 в сумі 560 000 грн, що забезпечені заставою".

Скасовуючи пункт 6 резолютивної частини ухвали Господарського суду Рівненської області від 11.06.2025 у справі №918/98/25, апеляційний суд зокрема зазначив наступне:

"Згідно ч. 2 ст. 3 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" речові права на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають, змінюються та припиняються з моменту такої реєстрації.

Як убачається з матеріалів справи згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру управління власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта власником: земельної ділянки з кадастровим номером :09:022:0022 площею 0.0046, земельної ділянки з кадастровим номером :09:022:0021 площею 0,0177, земельної ділянки з кадастровим номером :09:022:0023 площею 0,0174 та приміщення в будівлі кафе з приміщеннями дозвілля літ. "А" з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 101 є ОСОБА_1 , а іпотекодержателем ОСОБА_4 (том 1, а.с. 203-208).

Згідно ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статтею 203 ЦК встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно з частинами 1, 3 ст. 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Отже, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення (вищезазначена правова позиція висвітлена у постанові Верховного Суду від 25.06.25 у справі № 916/1596/24).

Місцевий господарський суд в оскаржуваному судовому рішенні не встановив, що договір іпотеки від 18.07.2018 (який укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 і є правовою підставою для державної реєстрації обтяжень на майно) є нікчемним або ж визнано недійсним".

Суд першої інстанції зауважив, що колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що встановлені обставини у судових рішеннях у справі 906/1478/23 жодним чином не спростовують заявлені вимоги кредитора ОСОБА_4 до ОСОБА_1 на підставі дійсних договорів. Окрім того, колегія суддів апеляційної інстанції зазначила що обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. У разі недотримання цієї умови іпотечний договір є дійсним, але вимога іпотекодержателя не набуває пріоритету відносно зареєстрованих прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно (частина 1 статті 4 цього Закону) (постанова Верховного Суду від 16.10.2020 у справі №922/1995/17).

Місцевий господарський встановив, що згідно з даними Державного реєстру речових прав власником земельних ділянок (кадастрові номери :09:022:0022, :09:022:0021, :09:022:0023) та приміщення кафе є ОСОБА_1 , а іпотекодержателем - ОСОБА_4 ТОВ "ФК Інвест-Кредо" не зареєструвало себе іпотекодержателем щодо майна боржника ОСОБА_1 на підставі рішення суду у справі №906/1478/23, хоча надало витяги з реєстру, де ТОВ "Фінансова компанія Інвест-Кредо" зазначене іпотекодержателем щодо майна ОСОБА_2 . У зв`язку з цим суд дійшов висновку, що вимоги у сумі 58 078 456,60 грн, заявлені як забезпечені заставою до ОСОБА_1 , яка не є боржником за основним зобов`язанням, подані передчасно та підлягають відхиленню. Водночас рішенням суду від 23.10.2024 у справі №906/1478/23 з ОСОБА_1 стягнуто 5 368,00 грн судового збору на користь ТОВ "Фінансова компанія Інвест-Кредо", на підставі чого 03.03.2025 видано відповідний наказ. Оскільки ця вимога виникла до відкриття провадження у справі про банкрутство та підтверджена судовим наказом, вона є конкурсною. Боржник її не спростував і доказів погашення не надав, тому суд визнав вимогу у сумі 5 368,00 грн як конкурсну з віднесенням до другої черги задоволення без права вирішального голосу.

Не погоджуючись із оскаржуваним судовим рішенням від ТОВ "Фінансова компанія Інвест-Кредо" до суду апеляційної інстанції надійшла апеляційна скарга.

Апелянт акцентує увагу, що ОСОБА_1 набула статусу іпотекодавця згідно ч.ч. 1,2 ст. 23 Закону України "Про іпотеку", де вказано, що разі переходу права власності (права господарського відання, спеціального майнового права) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у випадку, якщо до відома набувача не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності (право господарського відання, спеціальне майнове право) на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права та несе всі його обов`язки за іпотечним договором в обсязі та на умовах, що існували до набуття такою особою права власності на предмет іпотеки. Відтак, у разі зміни власника, іпотека зберігає силу. Отже, у зв`язку з переходом до ОСОБА_1 (особа, яка подала заяву про неплатоспроможність) права власності на предмет іпотеки, остання відповідно до статті 23 Закону України "Про іпотеку" набула статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором від 21.03.2008 року між ВАТ "Родовід Банк" (іпотекодержателем) та фізичною особою ОСОБА_2 (іпотекодавцем). Натомість суд першої інстанції вищевказані обставини проігнорував.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції дійшов взаємосуперечливих висновків у своїх рішеннях, адже, коли Господарський суд Рівненської області відмовляв ОСОБА_4 у визнанні його вимог як забезпеченого кредитора в ухвалі від 11.06.2025 року, то вказав, що існує іпотека ТОВ "Фінансова компанія Інвест-Кредо" за договором іпотеки від 21.03.2008 року на майно ОСОБА_1 , а коли постановляв оскаржувану ухвалу, то зазначив, що іпотека ТОВ "Фінансова компанія Інвест-Кредо" за договором іпотеки від 21.03.2008 року відсутня.

Суд першої інстанції не врахував висновки Північно-західного апеляційного господарського суду у справі № 918/98/25 за постановою від 23.09.2025 року, у яких акцентувалась увага на тому, що не виключається можливість перебування майна в обтяженні відразу у декількох іпотекодержателей.

Також місцевий господарський суд не врахував правових висновків, які висвітлені у: рішенні Конституційного Суду України від 14.07.2020 року № 8-р/2020 у справі № 3-67/2019(1457/19), постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 року в справі №922/2416/17, постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.06. 2021 року у справі № 922/2416/17 (провадження № 14-44гс20). У вищезазначених судових рішеннях зазначено, що виключення відомостей про право іпотеки з відповідного державного реєстру не впливає на чинність іпотеки. Іпотека зберігає чинність незалежно від відсутності певний час відомостей про неї у відповідному державному реєстрі.

Апелянт наголошує, що загальна сума грошових вимог забезпеченого кредитора до майнового поручителя становить 58 078 456,60 грн (57 222 331,2 грн. + 785 758,76 грн. + 1519,66 грн. + 68 820,00 грн), що підтверджується рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 09.09.2014 у справі № 296/3139/12-ц , рішенням Господарського суду Житомирської області у справі № 6/5007/9/11 від 22.04.2011 року, наказом Господарського суду Житомирської області від 20.01.2014 року №906/1470/13.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та безпідставною. Боржник акцентує увагу, що остання перебуває у договірних відносинах з ОСОБА_4 , а ТОВ "Фінансова компанія Інвест-Кредо" не являється стороною ні в основному, ні в додатковому зобов`язанні. У підтвердженні права вимоги ТОВ "Фінансова компанія Інвест-Кредо" надало суду першої інстанції копії витягів з Державного реєстру речових прав, згідно яких зареєстровано іпотекодержателем на підставі судового рішення № 906/1478/23 від 23.10.2024 ТОВ "Фінансова компанія Інвест-Кредо" щодо майна ОСОБА_2 , а не ОСОБА_1 ..

Боржник звертає увагу, що у матеріалах справи № 918/98/25 відсутні договори (угоди), рахунки, платіжні документи, акти виконаних робіт тощо, які встановлюють підстави виникнення грошових вимог ТОВ "Фінансова компанія Інвест-Кредо" як кредитора до боржника ОСОБА_1

ОСОБА_1 зазначає, що навіть якщо і уявити її майновим поручителем перед АТ "Родовідбанк", то така майнова порука є давно припиненою згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України, адже кредитор не пред`явив позову до поручителя протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання, яке настало більше десяти років тому.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 113 КУзПБ провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Частиною другою статті 45 КУзПБ передбачено, що кредитор, за заявою якого відкрито провадження у справі, має право заявити додаткові грошові вимоги до боржника у межах строку, встановленого частиною першою цієї статті. Забезпечені кредитори зобов`язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення. Забезпечені кредитори можуть повністю або частково відмовитися від забезпечення. Якщо вартості застави недостатньо для покриття всієї вимоги, кредитор повинен розглядатися як забезпечений лише в частині вартості предмета застави. Залишок вимог вважається незабезпеченим.

У постанові Верховного Суду від 13.06.2023 у справі №905/2307/21 зазначено наступне:

"Норма статті 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" текстуально відтворена в Кодексі України з процедур банкрутства, а саме: частина восьма статті 45 встановлює, що розпорядник майна зобов`язаний окремо повідомити господарський суд про вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за відсутності таких заяв - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з відповідним державним реєстром.

Отже, з моменту введення в дію Кодексу України з процедур банкрутства правове регулювання статусу забезпеченого кредитора, зокрема в частині порядку набуття ним статусу учасника (сторони) у справі про банкрутство, не змінилося...

Тобто наявність забезпечення виконання грошового зобов`язання у вигляді застави/іпотеки надає такій особі (статус кредитора якої ще не підтверджено) певні особливості у статусі і обсязі протягом процедур банкрутства порівняно з іншими кредиторами боржника.

Наслідки, що настають з моменту порушення справи про банкрутство, полягають, зокрема, в обмеженні прав заставодержателя майна боржника вільно обирати способи та процедуру звернення стягнення на передане в заставу (іпотеку) майно, а також в особливостях задоволення вимог забезпечених кредиторів до боржника - лише в порядку, передбаченому КУзПБ (згідно частини шостої статті 64 КУзПБ, погашення вимог забезпечених кредиторів за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Кодексом, позачергово). Отже, вимоги кредиторів, які виникли за зобов`язаннями, що забезпечені заставою майна боржника, включаються до реєстру вимог кредиторів окремо, виходячи з обсягу забезпечення таких вимог, що визначається виходячи з тих доказів, які досліджуються у справі, та в межах провадження у справі про банкрутство".

Згідно ч. 3 ст. 133 КУзПБ вимоги кредиторів за зобов`язаннями боржника, забезпеченими заставою майна фізичної особи, задовольняються за рахунок такого майна.

У постанові Верховного Суду від 13.05.25 у справі № 902/1253/22 зазначено наступну правову позицію:

"Заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах 30-денного строку, визначеного частиною 1 статті 45 КУзПБ, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду.

Крім того, розпорядник майна зобов`язаний окремо повідомити господарський суд про вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за відсутності таких заяв - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з відповідним державним реєстром (частина 8 статті 45 КУзПБ).

З аналізу наведених приписів КУзПБ вбачається, що законодавець не встановив обов`язку забезпеченого кредитора подати заяву про визнання його грошових вимог, забезпечених заставою майна боржника, для їх задоволення у справі про банкрутство, проте передбачив для забезпеченого кредитора можливість подати таку заяву стосовно забезпечених вимог, а також право на заявлення грошових вимог, які не забезпечені заставою або за відмови від забезпечення, що у цих двох випадках мають бути заявлені кредитором та розглянуті судом за загальними правилами для конкурсних або поточних вимог до боржника.

Водночас у разі подання такої заяви забезпеченим кредитором саме ухвала про визнання його грошових вимог, забезпечених заставою майна боржника, є підставою для внесення остаточних відомостей щодо розміру цих вимог та предмета забезпечення до реєстру вимог кредиторів боржника, адже за змістом абзаців 4, 5 частини 6 статті 45 КУзПБ спеціальний закон, за загальним правилом, пов`язує внесення відомостей до реєстру вимог кредиторів саме з ухвалою про визнання (повністю або частково) вимог кредиторів за результатами розгляду їх заяв. Подібний за змістом висновок викладений, зокрема, у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 23.09.2021 у справі №904/4455/19".

Ураховуючи те, що станом на момент подання заяви ОСОБА_1 про неплатоспроможність у Державному реєстрі речових прав були відсутні відомості відносно ТОВ "Фінансова компанія Інвест-Кредо" як правонаступника ВАТ "Родовід Банк" і іпотекодержателя відносно майна, яке перебуває у власності ОСОБА_1 , ТОВ "Фінансова компанія Інвест-Кредо" подало заяву про визнання грошових вимог забезпеченого кредитора до майнового поручителя ОСОБА_1 , яка не є боржником у основному зобов`язанні на загальну суму 58 078 429, 56 грн.

Щодо поданого ТОВ "Інвест-Кредо" клопотання про долучення доказів, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Як убачається із поданого клопотання ТОВ "Інвест-Кредо "просить визнати поважними причинами неподання доказів, приєднати їх до матеріалів справи та врахувати під час розгляду справи, а саме: - скарги на дії та рішення державного реєстратора Бондарчук Р.С. від 07.12.2025 (зареєстрована МЮУ від 09.12.2025 № СК-5043-25); - лист МЮУ "Щодо розгляду листа" від 14.01.2026; - наказу МЮУ № 202/7 від 05.02.2026 року "Про відмову в задоволенні скарги" ОСОБА_1 від 09.12.2025 року № СК-5043-25; - Висновок комісії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Міністерства юстиції України від 21.01.2026.

Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу на сформовані висновки у постанові Верховного Суду від 28.07.2020 у справі №904/2104/19:

"Системний аналіз статей 80, 269 ГПК України свідчить про те, що докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, повинні існувати на момент звернення до суду з відповідним позовом, і саме на позивача покладено обов`язок подання таких доказів одночасно з позовною заявою. Єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у т.ч. апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого строку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії (наприклад, якщо стороні не було відомо про існування доказів), тягар доведення яких також покладений на учасника справи.

Проте, у поданій касаційній скарзі кредитор, стверджуючи про порушення судом апеляційної інстанції статті 269 ГПК України, посилається на докази, зокрема постанову Верховного Суду від 05.12.2019 у справі №824/131/19 (якою апеляційну скаргу ПАТ "ДМК" залишено без задоволення, а ухвалу Київського апеляційного суду від 20.09.2019 про надання дозволу на виконання Рішення МКАС - без змін), які датовані вже після прийняття рішення судом першої інстанції 14.11.2019, тобто докази, яких взагалі не існувало навіть на момент розгляду спору по суті судом першої інстанції.

Однак, така обставина (тобто відсутність доказів як таких на момент розгляду спору судом першої інстанції) взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 269 ГПК України не залежно від причин неподання позивачем таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів.

З урахуванням вищенаведеного, Суд відхиляє як безпідставні доводи касаційної скарги про порушення апеляційний судом приписів статті 269 ГПК України, оскільки така позиція суду відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 06.02.2019 у справі №916/3130/17".

Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу, що ухвала Господарського суду Рівненської області постановлена 25.11.2025, при цьому докази, які апелянт просить долучити до матеріалів справи та врахувати під час розгляду апеляційної скарги, були сформовані та датовані після ухвалення оскаржуваного судового рішення. Із урахуванням приписів ГПК України та сформованих висновків Верховного Суду, колегія суддів апеляційної інстанції відмовляє у задоволенні клопотання ТОВ "Інвест-Кредо" про долучення до матеріалів судової справи №918/98/25 доказів, як таких, що не існували на момент винесення оскаржуваного судового рішення.

Щодо незгоди ТОВ "Інвест-Кредо" із оскаржуваним судовим рішенням, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

У постанові Верховного Суду від 17.12.2025 у справі № 127/29963/24 зазначено наступне:

"Статтею 23 Закону про іпотеку визначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Іпотека є специфічним видом забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні його власника, який обмежений у правомочності самостійно розпоряджатися нерухомим майном. Особливістю цього виду забезпечення виконання зобов`язання є те, що обтяження майна іпотекою відбувається незалежно від зміни власника такого майна".

Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу, що 10.02.2025 року постановою Північно-західного апеляційного господарського суду у справі № 906/1478/23 за позовом ТОВ "Фінансова компанія Інвест-Кредо" до ОСОБА_1 (майновий поручитель та щодо якого відкрито провадження у справі про неплатоспроможність) треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про визнання майна предметом іпотеки, визнання прав іпотекодержателя та внесення запису про іпотеку та заборону в реєстрі, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 було залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Житомирської області у справі №906/1478/23 без змін.

У постанові Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.02.2025 у справі 906/1478/23 зазначено наступне:

"В силу норми ст.23 Закону України "Про іпотеку", особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки, навіть, якщо він є добросовісним набувачем і не знав про наявність іпотечного обтяження.

Якщо відсутні підстави для припинення іпотеки, передбачені у ст.17 Закону України "Про іпотеку", іпотека є дійсною навіть за відсутності запису про іпотеку у відповідних реєстрах та для нового власника майна у порядку ст.23 Закону України "Про іпотеку". Подібні правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 16.10.2020 у справі №922/1995/17, від 22.01.2020 у справі №646/4428/16-ц.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що станом на день подання позивачем позову власником спірного нерухомого майна, а відтак й іпотекодавцем за договором іпотеки від 21.03.2008, є відповідач у справі - ОСОБА_1 .

Отже, договір іпотеки від 21.03.2008 станом на день подання позову є чинним; основне зобов`язання за кредитним договором №60/СК-001.08.2 від 19.03.2008 не є припиненим, оскільки несплаченою лишається кредиторська заборгованість позичальника; предмет іпотеки за договором іпотеки від 21.03.2008 не був знищений, тому іпотека не припинилась; нові об`єкти нерухомості, що утворені внаслідок поділу іпотечного майна, є предметом іпотеки за даним договором іпотеки; відповідач разом з набуттям майна у власність набув і всі права та обов`язки іпотекодавця за вказаним договором іпотеки.

Таким чином, судом першої інстанції правомірно задоволено позовні вимоги про визнання приміщення в будівлі кафе з приміщеннями дозвілля літ."А", загальною площею 260м.кв., приміщення кафе з приміщеннями дозвілля та будівлею альтанки, загальною площею 209,6м.кв., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , а також земельних ділянок з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування будівель торгівлі, з кадастровими номерами :09:022:0021 площею 0,0177га, :09:022:0022 площею 0,0046га, :09:022:0023 площею 0,0174га, предметом іпотеки та визнання за позивачем прав іпотекодержателя на вказане нерухоме майно".

Отже, рішення Господарського суду Житомирської області у справі №906/1478/23 від 23.10.2024 щодо визнання майна ОСОБА_1 предметом іпотеки та визнання прав іпотекодержателя ТОВ "Фінансова компанія Інвест-Кредо" набрало законної сили 10.02.2025 року.

У справі № 906/1478/23 сторонами у справі були ТОВ "Фінансова компанія Інвест-Кредо" та ОСОБА_1 , а тому згідно ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Водночас суд апеляційної інстанції звертає увагу на правові висновки, які висвітлені у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 761/382/21 від 25.06.2025:

"Щодо особливостей правового статусу іпотекодавця.

У цьому блоці Велика Палата Верховного Суду проаналізувала правовий статус іпотекодавця та дійшла висновку, що залежно від його участі в основному зобов`язанні він може бути боржником або майновим поручителем.

За статтею 1 Закону України «Про іпотеку» у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

іпотекодавець - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання свого зобов`язання або зобов`язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель;

боржник - іпотекодавець або інша особа, відповідальна перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання;

майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов`язання іншої особи - боржника;

основне зобов`язання - зобов`язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов`язання, що виникає з інших підстав, виконання якого забезпечено іпотекою.

Отже, законодавець розрізняє статус іпотекодавця залежно від його зв`язку з основним зобов`язанням: якщо іпотекодавець є зобов`язаною особою за основним правовідношенням, то він є боржником, у разі якщо ж іпотекодавець передав нерухоме майно для забезпечення виконання зобов`язання іншої особи перед іпотекодержателем, то він є майновим поручителем...

Таким чином, обов`язки іпотекодавця, коли він є третьою особою в основному правовідношенні, мають виключно майновий характер, а не особистий. З цього слідує, що спадкоємці такого іпотекодавця успадковують не борг, а лише обтяження, яке слідує за цим майном.

У цьому й проявляється особливий статус майнового поручителя, який особисто не вступає у боргові зобов`язання, а гарантує належне виконання іншою особою - боржником цих зобов`язань своїм майном, яке він чітко визначає в іпотечному договорі, а звернення стягнення на це майно припиняє його подальшу участь у зазначених зобов`язаннях.

Наведене вище співвідноситься з нормами частини третьої статті 23 Закону України «Про іпотеку», за якими якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, то такий спадкоємець не несе відповідальності перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.

Насамперед, іпотекодержатель не є кредитором іпотекодавця, який не є стороною основного зобов`язання, позаяк, останній не є боржником [див. блок «Щодо особливостей правового статусу іпотекодавця» цієї постанови].

Слід звернути увагу, що в ситуації іпотечного поручительства зобов`язаним є майно, а не певна особа.

Отже, саме це майно, а не іпотекодавець [який цілеспрямовано визначив таку форму зобов`язання та конкретне майно] є гарантом виконання основного зобов`язання".

Колегія суддів апеляційної інстанції наголошує, що ОСОБА_1 не вступала в жодні договірні правовідносин ані з ВАТ "Родовід Банк", ані з ТОВ "Фінансова компанія Інвест-Кредо". Водночас майно, яке є наразі власністю боржника, є предметом іпотеки на підставі рішення Господарського суду Житомирської області від 23.10.2024 у справі №906/1478/23, а ТОВ "Інвест-Кредо" є іпотекодержателем даного майна.

Згідно ст. 1 КУзПБ:

- грошове зобов`язання (борг) це зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України;

- кредитор це юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника;

- забезпечені кредитори це кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника.

У постанові Верховного Суду від 13.06.2024 у справі № 914/1661/20 зазначено наступний правовий висновок:

"Відповідно до усталеної практики Верховного Суду (зокрема, викладеної в постановах від 26.02.2019 у справі №908/710/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17) у справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору.

Заявник сам визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги. Проте обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, який здійснює розгляд справи про банкрутство вимоги.

Під час розгляду заявлених грошових вимог суд користується правами та повноваженнями, наданими йому процесуальним законом. Суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора".

Як убачається із заяви ТОВ "Інвест-Кредо" останній обґрунтовує грошові вимоги як забезпеченого кредитора на підставі ухвалених судових рішень, які набрали законної сили і на підставі яких було стягнуто:

- 1 392 924,93 доларів США з поручителя ОСОБА_2 на підставі рішення Апеляційного суду Житомирської області від 09.09.2014 року у справі № 296/3139/12-ц;

- 19 127,20 доларів США, та державного мита 1519,66 грн. з боржника за кредитним договором ФОП Гринасевич Н.В. на підставі рішення Господарського суду Житомирської області від 22.04.2011 у справі № 6/5007/9/11;

- 68 820,00 грн. судового збору з боржника за кредитним договором ФОП Гринасевич Н.В. на підставі наказу Господарського суду Житомирської області від 20.01.2014 року у справі №906/1470/13.

Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу на правовий висновок, який висвітлено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №921/730/13-г:

"Оскільки у висновку колегії суддів Касаційного цивільного суду у постанові від 16 жовтня 2019 року у справі № 752/21064/15-ц не враховано положень частини п`ятої статті 82 ЦПК України (частини п`ятої статті 75 ГПК України) у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від цього висновку.

З огляду на приписи цих процесуальних норм, особа, що не брала участі у справі, у якій встановлені певні обставини щодо неї, які вона не визнає, вправі спростувати ці обставини у загальному порядку. Тобто таке рішення не буде мати преюдиційного значення для особи, яка не брала участі у справі.

Отже при розгляді справи про звернення кредитором стягнення на майно заставодавця (іпотекодавця, майнового поручителя) останній може заперечувати проти суми заборгованості за основним зобов`язанням, навіть якщо вона встановлена судовим рішенням у справі за позовом кредитора до боржника та/або поручителя, зокрема доводити, що сума боргу є меншою або відсутня взагалі. Рішення суду, яким вирішено спір між кредитором та боржником та/або поручителем щодо стягнення заборгованості, яким визначено розмір такої заборгованості, не має преюдиційного характеру для заставодавця (іпотекодавця, майнового поручителя) за основним кредитним зобов`язанням і за загальним правилом не може бути оскаржено в апеляційному порядку такою особою у разі її не залучення до участі у справі".

Згідно ч. 5 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Колегія суддів апеляційної інстанції враховує, що судові рішення, у яких визначено розмір грошових зобов`язань поручителя ОСОБА_2 та боржника за кредитним договором ФОП Гринасевич Н.В. перед ВАТ "Родовід Банк", були ухвалені без участі ОСОБА_1 як майнового поручителя. Також судом апеляційної інстанції враховується, що ОСОБА_1 не визнає заявлених ТОВ "Фінансова компанія "Інвест-Кредо" грошових вимог до неї, вона наголошує, що не була учасником правочинів, за якими стягується заборгованість. Отже, із урахуванням правових висновків, які висвітлені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №921/730/13-г та приписів ч. 5 ст. 75 ГПК України, рішення судів, якими вирішено спір між ОСОБА_2 як поручителя і ФОП ОСОБА_3 як боржником та ВАТ "Родовід Банк" як первісним кредитором щодо стягнення заборгованості і визначено розмір такої заборгованості, не мають преюдиційного характеру для майнового поручителя ОСОБА_1 у справі про неплатоспроможність.

Як наслідок колегія суддів апеляційної інстанції виснує, що наявність заявлених грошових зобов`язань має відбуватись шляхом дослідження первинних документів, які б підтвердили характер, розмір та момент виникнення грошових вимог, зокрема: кредитний договір, додаткові угоди до кредитного договору, графік погашення кредиту та відсотків, платіжні доручення або меморіальні ордери про видачу кредитних коштів, виписки з банківських рахунків щодо зарахування та руху коштів, касові документи про видачу готівки, виписка по кредитному рахунку, розрахунок заборгованості (тіло кредиту, відсотки, пеня, штрафи), довідка банку про стан заборгованості, акти звірки розрахунків, розрахунок відсотків та штрафних санкцій, повідомлення кредитора про відступлення права вимоги, рішення судів про стягнення заборгованості, судовий наказ або виконавчий лист, матеріали виконавчого провадження, вимоги кредитора до боржника про дострокове повернення кредиту та інші документи, що підтверджують наявність і розмір заборгованості, періоди усіх нарахувань, які заявлені до стягнення.

Суд апеляційної інстанції враховує, що апелянт акцентує увагу на правовому висновку, який висвітлено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2018 у справі № 902/492/17:

"Господарські суди, визначаючи розмір забезпечених кредиторських вимог та включаючи їх окремо до реєстру, повинні застосовувати положення статті 19 Закону України «Про заставу» та статті 7 Закону України «Про іпотеку» та встановити на підставі належних та допустимих доказів, які саме вимоги кредитора, зазначені в його заяві, забезпечені заставою майна, а також склад та розмір цих вимог".

Водночас матеріали справи не містять усіх первинно-облікових документів, які б у своїй сукупності надали суду апеляційної інстанції можливість визначити термін настання та розмір простроченої заборгованості.

До того ж колегія суддів апеляційної інстанції акцентує увагу, що згідно Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються АТ "Родовід Банк" для ТОВ "Фінансова компанія "Інвест-Кредо" та боржників за такими договорами від 20.10.2020, розмір заборгованості позичальника ФОП Гринасевич Н.В., яку банк відступив для нового кредитора становить:

- за основним зобов`язанням в валюті 129 999, 40 доларів США (у грн станом на 20.10.2020 - 3 688 888, 97 грн);

- розмір заборгованості за процентами в валюті становить 53 891, 43 доларів США (у грн станом на 20.10.2020 - 1 529 234 грн; том 1, а.с. 72 на звороті - 73).

У вказаному Реєстрі не вказано, що банк відступає для ТОВ "Фінансова компанія Інвест-Кредо" право вимоги на стягнення пені з ФОП Гринасевич Н.В. або ОСОБА_2 у сумі 9 614 213,65 грн., що у еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку (18.11.2013 року) складає 1 202 829, 18 доларів США. Тобто матеріали справи взагалі не містять доказів, які б підтвердили перехід права вимоги на суму 1 202 829, 18 доларів США, про яку зазначає апелянт. Зазначене у своїй сукупності додатково підтверджує відсутність достатніх та належних доказів, які б надали суду можливість повно та всебічно встановити наявність відповідного грошового зобов`язання боржника перед кредитором.

Колегія суддів також звертає увагу, що ОСОБА_1 набула всіх прав іпотекодавця і несе всі його обов`язки за іпотечним договором в обсязі та на умовах, що існували до набуття такою особою права власності на предмет іпотеки, яким забезпечене виконання саме ФОП Гринасевич Н.В. кредитного договору. У свою чергу, як вбачається з наданого апелянтом розрахунку, сума у розмірі 1 202 829, 18 доларів США пені є заборгованістю саме поручителя ОСОБА_2 за договором поруки. Апелянт стверджує, що дана сума стягнута з ОСОБА_2 солідарно з ФОП Гринасевич Н.В., однак з резолютивної частини рішення суду у справі № 295/3139/12-ц чітко вбачається, що це є заборгованістю лише ОСОБА_2 .. У свою чергу ОСОБА_1 не стала поручителем за договором поруки і не перебрала на себе всі грошові зобов`язання за цим договором. Тому сума, яка стягнута з ОСОБА_2 взагалі не може бути включеною до грошових вимог ТОВ "Інвест Кредо" до ОСОБА_1 ..

Також колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу апелянта, що розмір судових витрат не входить до розміру забезпечених заставою кредиторських вимог.

Суд апеляційної інстанції враховує, що боржником заявлялись вимоги про застосування строків позовної давності. Суд апеляційної інстанції акцентує увагу, що дослідження порушення кредитором строків позовної давності у справі про неплатоспроможність не є можливим, адже строки позовної давності застосовуються лише у разі наявності правових підстав для задоволення позовних вимог (визнання вимог кредитора).

Колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду у справі № 922/3109/24 від 04.06.2025:

"Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 ЦК України)...

Дослідивши та надавши оцінку наявним у матеріалах справи доказам, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції встановив, що ПАТ «Златобанк» (правонаступником якого є позивач) дізнався про порушене право (порушення боржником зобов`язань за договором кредиту) щонайменше 23.06.2014 (час звернення ПАТ «Златобанк» до суду з позовом про стягнення заборгованості). При цьому, ураховуючи те, що ухвалою Господарського суду Харківської області від 17.03.2020 у справі № 922/4800/15 (922/1521/18) ПАТ «Златобанк» відмовлено у задоволенні заяви про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки майно щодо якого заявлені вимоги, не належить особам, до яких заявлено вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що перебіг позовної давності не переривався та сплинув 23.06.2017, що свідчить про пред`явлення позивачем відповідного позову у справі, що розглядається, з пропуском позовної давності (03.09.2024)...

Ураховуючи наведене, а також обставини початку перебігу позовної давності за двома позовними вимогами, пред`явленими ТОВ «ФК «Ю-БЕЙС», суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про пропуск ТОВ «ФК «Ю-БЕЙС» позовної давності та відповідно про наявність підстав для застосування наслідків її спливу - відмови у задоволенні заявлених позовних вимог".

Однак, не маючи первинних документів та чітких розрахунків, колегія суддів позбавлена можливості встановити, що було стягнуто за рішеннями судів у справах № 6/5007/9/11 та №906/1470/13 з ФОП Гринасевич Н.В. (прострочені чергові платежі, вся сума неповернутого кредиту тощо).

Ураховуючи зазначене колегія суддів апеляційної інстанції виснує, що місцевий господарський суд правомірно задоволив частково заяву ТОВ "Інвест-Кредо" про визнання грошових вимог до фізичної особи Бондарчук Р.С. у розмірі 5 368 грн (черговість задоволення вимог друга, без права вирішального голосу на зборах кредиторів), а у решті вимог відмовив.

Із урахуванням зазначеного колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що доводи апелянта не віднайшли свого матеріально-правового підтвердження, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення

Керуючись ст.ст. 269, 270, 272, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест-Кредо" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 25.11.25 у справі №918/98/25 залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому ст.ст. 287-289 ГПК України.

3. Матеріали оскарження ухвали у справі 918/98/25 повернути до Господарського суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "09" березня 2026 р.

Головуючий суддя Розізнана І.В.

Суддя Саврій В.А.

Суддя Тимошенко О.М.