ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2026 р. Справа № 910/9323/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Андрієнка В.В.

секретар Місюк О.П.

за участю

представників: позивача - Фурда К.М., Гінзбург І.В.;

відповідача - не з`явилися

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2025 (повне рішення складене 19.12.2025)

у справі №910/9323/25 (суддя - Курдельчук І.Д.)

за позовом ОСОБА_1

до Громадської організації «Асоціація джиу-джитсу України»

про поновлення на посаді та зобов`язання вчинити дії.

ВСТАНОВИВ:

У липні 2025 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Громадської організації «Асоціація джиу-джитсу України» про:

- поновлення його на посаді технічного директора Громадської організації «Асоціація джиу-джитсу України»;

- зобов`язання Громадської організації «Асоціація джиу-джитсу України» надати позивачу доступ до електронних адрес ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також веб-сайту https://www.sportsid.org, який використовується для обміну інформацією щодо змагань з Міжнародною федерацією джиу-джитсу (JJIF, Ju-Jitsu International Federation) та іншими спортивними організаціями.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після зміни очільника організації, з боку осіб, що мають керівні повноваження, було вчинено дії, які обмежують корпоративні права позивача в управлінні юридичною особою. До таких дій позивач, зокрема, відносить створення нового веб-сайту організації - https://jjau.com.ua, який не містить інформації про позивача, як члена правління. Також позивач вказав на те, що його було виключено зі складу правління, відсторонено від посади та в подальшому позбавлено доступу до електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_2 , через яку здійснюється реєстрація спортсменів на чемпіонат Європи та Кубок Світу, які мали відбутися у серпні 2025 року, та інша комунікація по заходах, у яких Громадська організація «Асоціація джиу-джитсу України» приймає участь.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.08.2025 відкрито провадження у справі №910/9323/25, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.09.2025 задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову та заборонено конгресу Громадської організації «Асоціація джиу-джитсу України» вирішувати питання про виключення ОСОБА_1 з членів правління та асоціації, як наслідків діяльності/роботи/виконання посадових обов`язків у сфері управлінської діяльності, як члена правління (технічного директора, віце-президента).

У судовому засіданні прокольною ухвалою від 18.12.2025 суд відмовив позивачеві у задоволенні клопотання про повернення на стадію підготовчого засідання для реалізації права на збирання і подання доказів.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.12.2025 (повне рішення складене 19.12.2025) у справі №910/9323/25 у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставин, що мають значення для справи, викладені в ньому висновки не відповідають обставинам справи, а також є недоведеними ті обставини, які судом визнані встановленими, порушено норми матеріального та процесуального права.

Ключові аргументи позивача зводяться до наступного:

- при завантаженні через електронний кабінет ЄСІТС позовної заяви з усіма додатками попереднім представником позивача не було завантажено файл, який містив відсканований статут відповідача, а посилання на нього як на доказ, який додається до позовної заяви, було вказано в позовній заяві в переліку додатків, і який являвся основним доказом, на якому ґрунтувались позовні вимоги позивача. Даний факт при відкритті провадження всупереч вимогам ст. ст. 162 та 174 ГПК України суддею не був досліджений, що в подальшому обмежило позивача в процесуальних можливостях усунути цей недолік. Таким чином, суддя мав би повернути позовну заяву без розгляду або залишити її без руху (з наданням строку для усунення недоліків), що дало би можливість позивачу виправити недоліки на стадії підготовчого провадження;

- суд, відхиливши клопотання позивача про повернення до стадії підготовчого провадження, не надав позивачу доступу до правосуддя;

- 21.10.2025 суд першої інстанції постановив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті. Проте, під час судового засідання 18.12.2025 під час розгляду справи по суті суд першої інстанції запропонував апелянту залишити позов без розгляду, хоча такої процесуальної можливості у апелянта вже не було, оскільки процесуальний закон чітко регламентує можливість позивачу подати заяву про залишення позову без розгляду тільки до початку розгляду справи по суті. При цьому, суд першої інстанції не роз`яснив, ні яким чином можна подати заяву про залишення позову без розгляду на стадії розгляду по суті, ні які процесуальні наслідки настануть для позивача;

- під час судового засідання 18.12.2025 після надання суддею короткочасної перерви в судовому засіданні для узгодження позиції позивача з його представником, представник позивача не змогла повторно приєднатися до судового розгляду в режимі відеоконференції з технічних причин, у зв`язку з чим в телефонному режимі просила про перенесення судового засідання на іншу дату, адже терміни судового розгляду дозволяли це, проте суддя не надав такої можливості і відразу повідомив позивача, що оголошує рішення у справі, чим не надав можливості здійснення ефективного захисту представнику позивача свого довірителя;

- суд першої інстанції визнав «законним фактом» рішення правління від 25.09.2025, яке прийняте всупереч чинній ухвалі суду про забезпечення позову і не повинно було породжувати правових наслідків, тобто це свідчить про вибірковий та упереджений підхід суду до розгляду справи.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 08.01.2026 апеляційну скаргу у справі №910/9323/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Демидова А.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2026 відкрито апеляційне провадження у справі №910/9323/25, призначено її до розгляду на 03.02.2026, а також встановлено відповідачу строк на подання відзиву.

Водночас, Громадська організація «Асоціація джиу-джитсу України» у встановлений процесуальний строк не скористалася правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, що відповідно до ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

До суду 28.01.2026 від представника позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, яку ухвалою від того ж дня задоволено.

29.01.2026 від Гінзбурга І.В. надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, яке ухвалою від того ж дня задоволено.

02.02.2026 представником позивача подано клопотання про долучення до апеляційної скарги додаткових письмових пояснень на підставі ч. 1 ст. 266 ГПК України.

В судове засідання 03.02.2026 в режимі відеоконференції з`явилися позивач та його представник. Натомість, представник відповідача не з`явився, хоча про дату, час та місце судового розгляду Громадська організація «Асоціація джиу-джитсу України» повідомлена належним чином.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.02.2026, враховуючи, що незадовго до початку судового засідання в місті Києві була повітряна тривога, що могло суттєво вплинути на можливість прибуття до суду, а також проблеми зі зв`язком у ОСОБА_1 , розгляд справи №910/9323/25 відкладено до 05.03.2026.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду №09.1-08/813/26 від 04.03.2026 у зв`язку з перебуванням судді Демидової А.М. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/9323/25.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2026 апеляційну скаргу у справі №910/9323/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2026 справу №910/9323/25 прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.

04.03.2026 представником позивача подано клопотання про долучення до апеляційної скарги додаткових письмових пояснень з додатками на підставі ч. 1 ст. 266 ГПК України.

Також 05.03.2026 представником позивача подано клопотання про покладення на відповідача витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

У призначене судове засідання 05.03.2026 в режимі відеоконференції з`явилися позивач та його представник. Натомість, представник відповідача не з`явився, хоча про дату, час та місце судового розгляду Громадська організація «Асоціація джиу-джитсу України» повідомлена належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа до електронного кабінету від 04.02.2026.

Згідно з ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

При цьому, відповідно до ч. 11 вказаної статті суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Разом з цим, відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи та, у свою чергу, не повідомив суд про причини неявки у судове засідання уповноваженого представника. Отже, неявка у судове засідання представника Громадської організації «Асоціація джиу-джитсу України» не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті.

Суд, розглянувши подані представником позивача 02.02.2026 та 04.03.2026 клопотання про долучення до апеляційної скарги додаткових письмових пояснень на підставі ч. 1 ст. 266 ГПК України, протокольною ухвалою залишив їх без розгляду з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 266 ГПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження. У разі доповнення чи зміни апеляційної скарги особа, яка подала апеляційну скаргу, повинна подати докази надсилання копій відповідних доповнень чи змін до апеляційної скарги іншим учасникам справи з урахуванням положень ст. 42 цього кодексу. В іншому разі суд не враховує такі доповнення чи зміни.

Зі змісту поданих клопотань вбачається, що скаржник, фактично, доповнює свою апеляційну скаргу новими доводами, що не заявлялися в суді першої інстанції та не були відображені в апеляційній скарзі. До доповнень також додано нові докази, що не подавалися позивачем до суду першої інстанції.

Суд наголошує на тому, що строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2025, повний текст якого складений 19.12.2025, закінчився ще 08.01.2026. Водночас, доповнення до апеляційної скарги подані до суду 02.02.2026 та 04.03.2026, тобто з пропуском строку, передбаченого ч. 1 ст. 266 ГПК України.

Статтею 118 ГПК України встановлено, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим кодексом.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Також згідно з ч. 4 зазначеної статті одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

З аналізу вказаних процесуальних норм убачається, що пропущений процесуальний строк може бути поновлено виключно за заявою учасника справи, а не з ініціативи суду. Разом з цим, позивачем не подано до суду апеляційної інстанції заяви про поновлення строку на подання доповнень до апеляційної скарги та доданих до таких доповнень доказів, а тому доповнення залишаються без розгляду на підставі ст. 118 ГПК України.

Надалі судом розпочато розгляд апеляційної скарги по суті, заслухано пояснення позивача та його представника, досліджено докази та заслухано виступи в судових дебатах.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення позивача та його представника, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 вказував на те, що він є членом Громадської організації «Асоціація джиу-джитсу України» та користується повагою і підтримкою багатьох її членів, внаслідок чого конгресом його було обрано до правління і він займав посади технічного директора, віце-президента та відповідального секретаря організації. Водночас, наприкінці 2023 року відбулася кардинальна зміна в структурі управління Громадської організації «Асоціація джиу-джитсу України», а саме зміна керівника з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 . Після зміни очільника організації, з боку осіб, що мають керівні повноваження, було вчинено дії, які обмежують корпоративні права позивача в управлінні юридичною особою. До таких дій позивач, зокрема, відносить створення нового веб-сайту організації - https://jjau.com.ua, який не містить інформації про позивача, як члена правління.

Також позивач повідомив, що його було виключено зі складу правління, відсторонено від посади та в подальшому позбавлено доступу до електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_2, через яку здійснюється реєстрація спортсменів на чемпіонат Європи та Кубок Світу, що мали відбутися у серпні 2025 року, та інша комунікація по заходах, у яких відповідач приймає участь. На підтвердження даних тверджень позивачем до позовної заяви додано скріншот листування з месенджера Viber та знімки з екрану комп`ютера.

Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду для поновлення своїх прав, які, на його переконання, не визнаються та порушуються членами Громадської організації «Асоціація джиу-джитсу України».

Відповідач під час розгляду спору в суді першої інстанції не скористався своїм правом на подання відзиву на позов та не висловив своєї правової позиції.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про громадські об`єднання» громадське об`єднання - це добровільне об`єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів.

Згідно з ч. 2 ст. 1 Закону України «Про громадські об`єднання» громадське об`єднання за організаційно-правовою формою утворюється як громадська організація або громадська спілка.

Громадська організація - це громадське об`єднання, засновниками та членами (учасниками) якого є фізичні особи (ч. 3 ст. 1 Закону України «Про громадські об`єднання»).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадські об`єднання» громадські об`єднання утворюються і діють на принципах: 1) добровільності; 2) самоврядності; 3) вільного вибору території діяльності; 4) рівності перед законом; 5) відсутності майнового інтересу їх членів (учасників); 6) прозорості, відкритості та публічності.

Самоврядність передбачає право членів (учасників) громадського об`єднання самостійно здійснювати управління діяльністю громадського об`єднання відповідно до його мети (цілей), визначати напрями діяльності, а також невтручання органів державної влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування в діяльність громадського об`єднання, крім випадків, визначених законом (ч. 3 ст. 3 Закону України «Про громадські об`єднання»).

Як було зазначено вище, ОСОБА_1 повідомив суд, що він є членом Громадської організації «Асоціація джиу-джитсу України» та займав посаду члена правління, технічного директора та віце-президента. Обставина зайняття ним вказаних посад підтверджувалася інформацією на веб-сайті https://jj.ua/, який, за поясненнями позивача, використовувався Громадською організацією «Асоціація джиу-джитсу України».

За доводами позивача, ОСОБА_4 (член правління, голова дисциплінарного комітету, віце-президент) та ОСОБА_5 (член правління, голова атестаційного комітету, віце-президент) створили веб-сайт https://jjau.com.ua, який містить інформацію про наступних членів правління Громадської організації «Асоціація джиу-джитсу України»: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Проте, на переконання ОСОБА_1 , відсутність на веб-сайті https://jjau.com.ua інформації про нього, як члена правління, обмежує його корпоративні права в управлінні юридичною особою.

Водночас, як вірно встановлено місцевим господарським судом, відображення інформації на веб-сайті, як інформаційному ресурсі певної організації, не є підставою набуття прав та обов`язків члена організації або її посадової особи. Натомість, набуття прав та обов`язків в системі управління організації здійснюється на підставі рішень членів цієї організації та/або керівних органів.

Отже, відображення або не відображення на веб-сайті https://jjau.com.ua організації певної інформації не є підставою набуття або втрати прав та обов`язків, як члена організації та як посадової особи, що виконує керівні функції.

Належними доказами набуття прав та обов`язків члена організації та/або зайняття керівних посад в організації є документи, які надають можливість встановити волевиявлення членів організації та/або керівництва організації щодо вирішення такого питання, зокрема, така інформації може бути зафіксована в статуті організації, в рішеннях зборів та керівних органів.

Позивачем до позову не надано жодного належного доказу, який підтверджує викладені ним обставини щодо його членства в Громадській організації «Асоціація джиу-джитсу України» та зайняття посад члена правління, технічного директора та віце-президента або відсторонення його від вказаних посад.

Апеляційний суд також наголошує на тому, що не є таким доказом і наданий позивачем скріншот з месенджера Viber (а. с. 14), зі змісту якого неможливо достеменно встановити факт звільнення чи відсторонення позивача з займаної посади члена правління.

Водночас, при поданні заяви про забезпечення позову (надійшла до суду першої інстанції 24.09.2025) позивачем додано до матеріалів справи копію рішення правління Асоціації Джиу-Джитсу України від 16.09.2025 про скликання засідання правління для розгляду питання щодо виключення ОСОБА_1 з членів асоціації.

Окрім цього, при поданні іншої заяви про забезпечення позову (надійшла до суду 04.12.2025) позивачем додано до матеріалів справи копію рішення правління Асоціації джиу-джитсу України від 25.09.2025, відповідно до якого правління у складі: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4, ОСОБА_3 вирішили, зокрема, виключити ОСОБА_1 зі складу членів Асоціації Джиу-Джитсу України та припинити з моменту прийняття цього рішення всі його права, повноваження та обов`язки, пов`язані з членством в асоціації, у тому числі повноваження члена правління і технічного директора.

Окремо в розрізі прийняття правлінням Асоціації джиу-джитсу України рішення від 25.09.2025 в частині виключення ОСОБА_1 зі складу членів асоціації, суд першої інстанції зазначив, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.09.2025 було забезпечено позов шляхом заборони конгресу Асоціація джиу-джитсу України вирішувати питання про виключення ОСОБА_1 з членів правління та асоціації, як наслідків діяльності/роботи/виконання посадових обов`язків у сфері управлінської діяльності, як члена правління (технічного директора, віце-президента). Водночас, в матеріалах справи відсутні докази щодо вжиття позивачем своєчасних заходів щодо виконання вказаної ухвали суду, а з рішення правління щодо виключення із організації не вбачається, що останнє прийнято на підставі наслідків діяльності/роботи/виконання посадових обов`язків позивача у сфері управлінської діяльності.

Отже, позивачем не доведено належними доказами обставину неправомірного відсторонення його від посади технічного директора та виключення його з числа членів правління відповідача.

Однак, наведені вище докази підтверджують обставину прийняття керівним органом (правлінням) Громадської організації «Асоціація джиу-джитсу України» рішення про виключення ОСОБА_1 з членів вказаної організації.

В даному контексті варто зазначити, що на засіданні правління 25.09.2025 вирішено питання припинення повноважень ОСОБА_1 саме як члена організації в цілому, а припинення повноважень члена правління та технічного директора є похідним наслідком виключення з організації, оскільки зі змісту положень Закону України «Про громадські об`єднання» вбачається, що особа, яка не є членом громадського об`єднання, не може мати повноваження щодо управління діяльністю громадського об`єднання, а, відповідно, і займати керівні посади, зокрема, члена правління, технічного директора та віце-президента.

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що відповідно до ч. 3 ст. 46 ГПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Предмет позову - це частина позову, яка складає матеріально-правову вимогу позивача до відповідача.

Підстава позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Підставу позову становлять фактична й правова підстава. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача.

Проте, позивач у визначений положеннями ч. 3 ст. 46 ГПК України строк не звертався до суду першої інстанції з заявою про зміну підстав або предмета позову та не заявляв вимогу про визнання недійсними рішень правління Асоціації джиу-джитсу України від 25.09.2025, якими останнього виключено зі складу членів асоціації та припинено всі його права, повноваження та обов`язки, пов`язані з членством в асоціації, у тому числі повноваження члена правління і технічного директора.

Відповідно до ч. 2 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Отже, як вірно зазначено місцевим господарським судом, правомірність/неправомірність рішення про виключення ОСОБА_1 з членів Громадської організації «Асоціація джиу-джитсу України» не є предметом та підставою позову у цій справі.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позовна вимога про поновлення ОСОБА_1 на посаді технічного директора Громадської організації «Асоціація джиу-джитсу України» є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не доведено факту порушення його прав та охоронюваних законом інтересів шляхом його відсторонення від посади чи звільнення з посади саме станом на день подання позову.

Також, вимога про зобов`язання вчинити певні дії повинна обґрунтовуватись наявністю законного права у позивача на очікування вчинення з боку відповідача таких дій, наявністю обставини порушення відповідачем такого права та ефективністю захисту такого права, визначеного позивачем.

Однак, враховуючи обставину виключення ОСОБА_1 з числа членів Громадської організації «Асоціація джиу-джитсу України», відповідач не зобов`язаний надавати ОСОБА_1 доступ до електронних адрес ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також веб-сайту https://www.sportsid.org, а тому вказана позовна вимога, як похідна від вимоги про поновлення на посаді, також не підлягає задоволенню.

Таким чином, апеляційний суд вважає правомірними висновки суду першої інстанції про відмову в задоволенні заявленого позову.

Щодо аргументів скаржника, викладених ним в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. п. 5 та 8 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити:

- виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову;

- перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Згідно з ч. 1 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 162, 164, 172 цього кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Колегія суддів наголошує на тому, що зміст позовної заяви свідчить про те, що у ній зазначено посилання на статут як доказ, без конкретизації та посилання на окремі положення, а також вказано про копію статуту у якості додатку до позовної заяви. Тобто, позивачем при зверненні до суду дотримані положення ст. 162 ГПК України, що мало своїм наслідком постановлення ухвали про відкриття провадження у справі.

Водночас, вказаний доказ не завантажено представником позивача до електронного кабінету, що підтверджується переліком додатків, який міститься після дати позовної заяви та імені і прізвища її підписанта.

Суд зауважує на тому, що відповідальність за правильність оформлення позовної заяви та переліку додатків до неї покладається виключно на особу, яка її подала. У даному випадку з паперового примірника позовної заяви, що міститься в матеріалах справи, очевидно вбачається, що при її завантаженні через електронний кабінет представником позивача не було додано копію статуту. При цьому, представник позивача, не проявивши розумну обачність, на зазначене уваги не звернув, хоча такий недолік є очевидним.

Водночас, колегія суддів вказує на те, що цей недолік не є підставою для залишення апеляційної скарги без руху на підставі ч. 1 ст. 174 ГПК України або, тим більше, для її повернення.

Отже, наведений аргумент скаржника апеляційний суд відхиляє.

Як зазначає позивач та вбачається з матеріалів справи, 27.11.2025 представником позивача подано до суду клопотання про повернення до розгляду справи на стадію підготовчого провадження. Клопотання обґрунтоване тим, що при ознайомленні представником позивача з матеріалами справи, які наявні у позивача, виявилось, що існують додаткові обставини, які підлягають дослідженню судом, але не були пред`явлені суду, адже відповідач не надав жодної відповіді на адвокатські запити представника позивача від 05.07.2025, 02.08.2025 та 06.08.2025. Зокрема, в адвокатських запитах просилося повідомити про події проведення засідання правління у 2021 році, в ході якого ОСОБА_5 (голова атестаційного комітету) запропонував змінити відповідального секретаря - відсторонення ОСОБА_7 (який на той час обіймав дану посаду) та призначення ОСОБА_1 , повідомити про вжиті заходи, які мали бути направлені на забезпечення виконання рішень конгресу, якими ОСОБА_1 було обрано до складу правління та продовжено його повноваження, також витребовувалася копія наказу чи іншого розпорядчого документу, на підставі якого ОСОБА_1 відсторонили від виконання покладених на нього конгресом повноважень та/або наказ чи інший розпорядчий документ, на підставі якого обов`язки відповідального секретаря виконуються іншою особою. Однак, жодної відповіді на ці запити отримано не було. У зв`язку з цим, виникла необхідність повернення до розгляду справи на стадію підготовчого провадження з метою долучення до матеріалів справи доказів, необхідних для справедливого та неупередженого вирішення спору.

Вказане клопотання було розглянуто судом першої інстанції у судовому засіданні 18.12.2025 шляхом постановлення протокольної ухвали, якою відмовлено у його задоволенні. В обґрунтування таких висновків судом зазначено, що позивачем та його представниками самостійно обрана стратегія і тактика судового захисту, заяв щодо збирання/забезпечення судом доказів у справі не подано, на час засідання докази позивачем не зібрані, не оформлені і не подані, тобто відсутні. Отже, 60 днів підготовчого провадження та майже 60 днів судового розгляду справи по суті є достатнім строком для формування позиції, її обґрунтування та забезпечення доказами.

Апеляційний суд погоджується з наведеними висновками та окремо звертає увагу на ту обставину, що матеріали справи, по-перше, не містять адвокатські запити від 05.07.2025, 02.08.2025 та 06.08.2025, на які посилається представник позивача, по-друге, позивач взагалі до моменту подання клопотання про повернення на стадію підготовчого провадження не заявляв суду про неможливість подання доказів, не просив надати додатковий строк на подання доказів, а також не подавав клопотань про витребування доказів судом.

Отже, аргументи скаржника в цій частині також є необґрунтованими.

З приводу того, що суд першої інстанції не роз`яснив, ні яким чином можна подати заяву про залишення позову без розгляду на стадії розгляду по суті, ні які процесуальні наслідки настануть для позивача, колегія суддів звертає увагу на те, що скаржником взагалі не обґрунтовано, яким чином це вплинуло на правильність ухвалення судового рішення.

Аргумент з приводу того, що представник позивача після надання суддею короткочасної перерви в судовому засіданні не змогла повторно приєднатися до судового розгляду в режимі відеоконференції з технічних причин, є також безпідставним, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 197 ГПК України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, його представник, який подав відповідну заяву, крім випадку коли суд після призначення судового засідання чи під час такого засідання втратив технічну можливість забезпечити проведення відеоконференції.

Зазначене було відображено судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні та протоколі судового засідання від 18.12.2025. При цьому, суд зазначив, що переривання зв`язку виникло не через втрату судом технічної можливості забезпечити проведення відеоконференції. Наведені твердження суду скаржником в апеляційній скарзі не спростовані.

Позивач також вказує на те, що суд першої інстанції визнав «законним фактом» рішення правління від 25.09.2025, яке прийняте всупереч чинній ухвалі суду про забезпечення позову і не повинно було породжувати правових наслідків.

В даному контексті суд зауважує на тому, що обставина прийняття рішення правління від 25.09.2025 не була та не могла бути покладена в основу заявленого позову, оскільки відбулася пізніше. При цьому, таке рішення правління є чинним, не дивлячись на існування заборони, встановленої ухвалою суду про забезпечення позову, допоки не буде доведено зворотнього в судовому порядку, або ж таке рішення не буде самостійно скасоване правлінням відповідача. Знову ж таки, скаржником не обґрунтовано, яким чином це вплинуло на правильність ухвалення судового рішення.

Підсумовуючи висновки щодо необґрунтованості аргументів скаржника, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. ч. 2 та 3 ст. 277 ГПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: 1) справу розглянуто неповноважним складом суду; 2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими, якщо апеляційну скаргу обґрунтовано такою підставою; 3) справу (питання) розглянуто господарським судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою; 4) суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі; 5) судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у рішенні; 6) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглядала справу; 7) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Водночас, позивачем не доведено того, що судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи або які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76 та 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2025 у справі №910/9323/25 ухвалене з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2025 у справі №910/9323/25 залишити без змін.

3. Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на ОСОБА_1 .

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк двадцять днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 11.03.2026.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді С.І. Буравльов

В.В. Андрієнко