УХВАЛА

09 березня 2026 року

м. Київ

cправа № 910/10062/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Рогач Л. І. - головуючої, Мачульського Г. М., Краснова Є. В.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Приватного акціонерного товариства "Центрелеватормлинбуд"

на рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2025,

на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 31.03.2025 та

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.12.2025

у справі за позовом заступника керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі Київської міської ради

до Приватного акціонерного товариства "Центрелеватормлинбуд",

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: 1) Департамент охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), 2) Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву, 3) Благодійна організація "Фундація спадщини Терещенків",

про скасування державної реєстрації права власності та повернення майна,

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Київської міської прокуратури (далі - прокурор) в інтересах держави в особі Київської міської ради звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Центрелеватормлинбуд" (далі - відповідач, скаржник, ПрАТ "Центрелеватормлинбуд"), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: 1) Департаменту охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), 2) Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву, 3) Благодійної організації "Фундація спадщини Терещенків", в якому заявлено вимоги про скасування державної реєстрації права власності відповідача на нежитлові приміщення загальною площею 158,3 м2 по бульвару Тараса Шевченка, 34/13 у місті Києві та повернення територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради нежитлових приміщень загальною площею 158,3 м2 по бульвару Тараса Шевченка, 34/13 у місті Києві.

Господарський суд міста Києва рішенням від 04.03.2025, залишеним без змін у постанові Північного апеляційного господарського суду від 16.12.2025, позов задовольнив.

ПрАТ "Центрелеватормлинбуд" через підсистему "Електронний суд" 09.01.2026 вперше подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.12.2025, у якій просило відстрочити йому сплату судового збору за подання касаційної скарги до ухвалення судового рішення у справі, скасувати оскаржувані судові рішення та відмовити у задоволенні позову.

Водночас до Суду 26.01.2026 від скаржника надійшло клопотання про доповнення касаційної скарги на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.12.2025, у якій ПрАТ "Центрелеватормлинбуд" просило прийняти доповнення до розгляду та зазначило про наявність підстав для скасування ухвали суду апеляційної інстанції від 31.03.2025 про задоволення заяви про самовідвід суддів суду апеляційної інстанції.

Верховний Суд ухвалою від 26.01.2026 відмовив у відкритті касаційного провадження у справі № 910/10062/24 за касаційною скаргою ПрАТ "Центрелеватормлинбуд" на рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.12.2025 на підставі пункту 5 частини першої статті 293 ГПК України.

Водночас в ухвалі від 26.01.2026 Верховний Суд залишив без розгляду доповнення скаржника до касаційної скарги щодо скасування ухвали Північного апеляційного господарського суду від 31.03.2025. Суд виходив з такого: ухвала про задоволення заяви про самовідвід суддів суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню окремо від постанови суду апеляційної інстанції відповідно до пункту 3 частини третьої статті 287 ГПК України, а скарга на таку ухвалу включається до касаційної скарги на відповідне рішення чи постанову (стаття 304 ГПК України); відповідно до частини першої статті 298 ГПК України особа, яка подала касаційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на касаційне оскарження; строк на касаційне оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду від 16.12.2025 (повна постанова складена та підписана 19.12.2025 та доставлена в електронний кабінет скаржника 19.12.2025 о 17:54) сплив 12.01.2026, а згідно з приписами статті 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку, і заяви, скарги та документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду.

До Верховного Суду 11.02.2026 від ПрАТ "Центрелеватормлинбуд" вдруге надійшла касаційна скарга, у якій скаржник просить, зокрема, поновити пропущений строк на касаційне оскарження, скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.12.2025, рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2025 та ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 31.03.2025 у справі № 910/10062/24 з направленням справи на новий розгляд.

Колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Як уже зазначалося, Верховний Суд ухвалою від 26.01.2026 відмовив у відкритті касаційного провадження у справі № 910/10062/24 за касаційною скаргою ПрАТ "Центрелеватормлинбуд" на рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.12.2025.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї ж особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Приписами пункту 3 частини першої статті 293 ГПК України визначено процесуальне обмеження щодо повторної подачі касаційної скарги після відмови у відкритті касаційного провадження цієї особи на це саме судове рішення, яке є загальним для всіх суб`єктів та узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Разом з тим Суд зазначає про те, що правилами пункту 3 частини першої статті 293 ГПК України касаційному суду приписано імперативно відмовляти у відкритті касаційного провадження, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї ж особи без задоволення, або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Оскільки конструкцією вказаної норми встановлено імперативне правило щодо наслідків повторного подання касаційної скарги тією ж самою особою на те ж саме судове рішення, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї ж особи без задоволення, або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення, то відмова у відкритті касаційного провадження з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 293 ГПК України, не є реалізацією дискреції, а є виконанням судом процесуального обов`язку.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), справа "Меньшакова проти України" (CASE OF MENSHAKOVA v. UKRAINE) № 377/02, § 53, 08.04.2010), "Ашингдейн проти Сполученого Королівства" (Ashingdane v. the United Kingdom) серія А, № 93, § 57, 28.05.1985) Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 зазначеної Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускають з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави.

Виходячи з того, що Верховний Суд ухвалою від 26.01.2026 відмовив у відкритті касаційного провадження у справі № 910/10062/24 за касаційною скаргою ПрАТ "Центрелеватормлинбуд" на рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.12.2025, Касаційний господарський суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї ж особи на ці самі судові рішення на підставі пункту 3 частини першої статті 293 ГПК України.

Крім того, питання щодо оскарження ухвали Північного апеляційного господарського суду від 31.03.2025 також вирішено в ухвалі Верховного Суду від 26.01.2026.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження викладене у касаційній скарзі клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження Судом не розглядається.

Керуючись статтями 234, 235, пунктом 3 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 910/10062/24 за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Центрелеватормлинбуд" на рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2025, ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 31.03.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.12.2025.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуюча Л. Рогач

Судді Є. Краснов

Г. Мачульський