ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Закарпатської області
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХвала

"24" лютого 2026 р. м. Ужгород Справа №907/864/24

Суддя Господарського суду Закарпатської області Пригара Л.І.

при секретарі судового засідання Мартон М.М.,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю САТ Україна, м. Хуст Закарпатської області про визнання таким, що не підлягає виконанню наказу Господарського суду Закарпатської області від 22.10.2025 та зупинення виконання виконавчого документу до розгляду заяви про визнання таким, що не підлягає виконанню наказу Господарського суду Закарпатської області від 22.10.2025 у справі №907/864/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Максігран, м. Київ до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю САТ Україна, м. Хуст Закарпатської області про стягнення 10 685 542,78 грн, у тому числі 10 000 000 грн заборгованості за Договором безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №30/12-3 від 30.12.2021, 519 149,34 грн інфляційних нарахувань та 166 393,44 грн трьох процентів річних (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог),

з участю представників сторін:

від заявника (боржника) (в режимі відеоконференції)

від позивача (стягувача) (в режимі відеоконференції)

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Господарського суд Закарпатської області від 15.05.2025 закрито провадження у справі №907/864/24, присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю САТ Україна, вул. Духновича, будинок 2, м. Хуст, Закарпатська область, 90400 (код ЄДРЮОФОПтаГФ 35612320) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Максігран, вул. М. Максимовича, будинок 6, кімната 22, м. Київ, 03022 (код ЄДРЮОФОПтаГФ 38684795) суму 128 226,51 грн (Сто двадцять вісім тисяч двісті двадцять шість гривень 51 коп) на відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

На примусове виконання ухвали суду від 15.05.2025 у справі №907/864/24 Господарським судом Закарпатської області 22.10.2025 видано відповідний наказ.

Поданою через підсистему Електронний суд заявою вих. №30.01.2026 вих.№3001-сат від 30.01.2026 (вх. №02.3.1-02/814/26 від 30.01.2026) представник Товариства з обмеженою відповідальністю САТ Україна (боржника) просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, наказ Господарського суду Закарпатської області від 22.10.2025, виданий на примусове виконання ухвали 15.05.2025 у справі №907/864/24, а до моменту розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню просить зупинити виконання за таким наказом.

В обґрунтування поданої заяви представник заявника (боржника) покликається на те, що в межах виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Закарпатської області від 22.10.2025 у справі №907/864/24 приватним виконавцем Лукечею О.В. було стягнуто кошти на загальну суму 3443,54 грн, а на залишку суми судового збору, який складає 125 405,11 грн звернуто стягнення на підставі ухвали Господарського суду міста Києва від 19.01.2026 у справі №910/12684/24 в порядку ст. 336 Господарського процесуального кодексу України як на кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Як зазначає представник заявника (боржника), ухвала Господарського суду міста Києва від 19.01.2026 у справі №910/12684/24 була постановлена за результатами вирішення відповідної заяви приватного виконавця Гненного Д.А., на виконанні у якого перебуває зведене виконавче провадження, до складу якого входять ВП №79075985 від 10.09.2025 з примусового наказу Господарського суду міста Києва від 20.06.2025 у справі №910/12684/24 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Максігран на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Синергія ОІЛ за невиконання зобов`язань коштів в розмірі попередньої оплати (авансованого платежу) 50 000 000 грн та ВП №79076192 від 10.09.2025 з примусового виконання наказу Господарським судом міста Києва від 20.06.2025 у справі №910/12684/24 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Максігран на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Синергія ОІЛ судового збору у розмірі 600 000 грн.

З покликанням на положення ч. 9 ст. 336 Господарського процесуального кодексу України представник заявника (боржника) вказує, що звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, є підставою для визнання виконавчого документа, за яким боржник виступає стягувачем, таким, що не підлягає виконанню в розмірі стягнутої суми.

За доводами представника заявника (боржника), у ч. 9 ст. 336 Господарського процесуального кодексу України визначено лише одну із підстав для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, тоді як у ч. 1, 2 ст. 328 Господарського процесуального кодексу України визначено порядок вчинення зазначених дій та обумовлено окремі підстави для їх вчинення, а тому ч. 9 ст. 336 Господарського процесуального кодексу України не нівелює визначений ст. 328 Господарського процесуального кодексу України порядок визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого документа, а підлягає застосуванню з урахуванням та в контексті приписів ст. 328 ГПК України, якими визначено, що наказ може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню за заявою боржника або стягувача.

Враховуючи, списанням коштів в рамках виконавчого провадження у сумі 3443,54 грн та постановлення ухвали Господарського суду міста Києва від 19.01.2026 у справі №910/12684/24 про зверненням коштів на залишок заборгованості у розмірі 125 405,11 грн, представник заявника (боржника) на підставі ч. 1, 2 ст. 328, ч. 9 ст. 336 Господарського процесуального кодексу України, просить наказ від 22.10.2025 на примусове виконання ухвали Господарського суду Закарпатської області у справі №907/864/24 визнати таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 06.02.2026 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю САТ Україна (боржника) про визнання таким, що не підлягає виконанню наказу Господарського суду Закарпатської області від 22.10.2025, виданого на примусове виконання ухвали 15.05.2025 у справі №907/864/24, призначено до розгляду в судовому засіданні на 17.02.2026 без виклику уповноважених представників сторін та зупинено виконання наказу Господарського суду Закарпатської області від 22.10.2025 у справі №90/864/24 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю САТ Україна, вул. Духновича, будинок 2, м. Хуст, Закарпатська область, 90400 (код ЄДРЮОФОПтаГФ 35612320) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Максігран, вул. М. Максимовича, будинок 6, кімната 22, м. Київ, 03022 (код ЄДРЮОФОПтаГФ 38684795) суми 128 226,51 грн (Сто двадцять вісім тисяч двісті двадцять шість гривень 51 коп) на відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору до розгляду заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю САТ Україна, м. Хуст Закарпатської області про визнання таким, що не підлягає виконанню наказу Господарського суду Закарпатської області від 22.10.2025 у справі №907/864/24.

Поданими через електронний суд запереченнями б/н від 13.02.2026 (вх. №02.3.1-02/1331/26 від 13.02.2026) представник стягувача (позивача) заяву боржника про визнання наказу Господарського суду Закарпатської області від 22.10.2025 у справі №907/864/24 таким, що не підлягає виконанню, вважає безпідставною та такою, що не підлягає до задоволення.

Зокрема, представник стягувача (позивача) вказує, що у межах виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Закарпатської області від 22.10.2025 у справі №907/864/24 приватним виконавцем було частково стягнуто з боржника 3443,54 грн, у зв`язку з чим залишок заборгованості становить 125 405,11 грн.

Аналізуючи положення ст. 328 Господарського процесуального кодексу України представник стягувача (позивача) зазначає, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню, якщо його видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням (виконанням, зарахуванням, прощенням боргу тощо), а ключовою передумовою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є встановлення факту припинення зобов`язання боржника.

На переконання представника стягувача (позивача), сам по собі факт ухвалення судом рішення про звернення стягнення на грошові кошти третьої особи, яка має заборгованість перед боржником, не свідчить про припинення зобов`язання боржника перед стягувачем. Таке припинення можливе виключно у разі фактичного виконання відповідного судового рішення та реального надходження коштів у рахунок погашення заборгованості.

За доводами представника стягувача (позивача), станом на момент розгляду заяви, докази фактичного виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 19.01.2026 та перерахування коштів у сумі 125 405,11 грн відсутні, з огляду на що, відсутні підстави для задоволення заяви про визнання таким, що не підлягає виконанню наказу Господарського суду Закарпатської області від 22.10.2025 у справі №907/864/24.

Також представник стягувача (позивача) вказує, що часткове стягнення суми 3443,54 грн у межах виконавчого провадження не є підставою для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, оскільки виконання рішення в межах виконавчого провадження є підставою для його закінчення відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження, а не для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

З покликанням на правові позиції Верховного Суду, представник стягувача (позивача) зазначає, що у межах розгляду заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, суд встановлює виключно наявність або відсутність факту припинення обов`язку боржника, а оскільки зобов`язання боржника (відповідача) перед ТОВ Максігран не припинене, наказ виданий правомірно та не виконаний у повному обсязі, підстави, передбачені статтею 328 ГПК України, для визнання його таким, що не підлягає виконанню, відсутні.

Представник заявника (боржника) через підсистему Електронний суд подав додаткові пояснення вих. №16.02.2025 від 17.02.2026 (вх. № 02.3.1-02/1454/26 від 17.02.2026), якими зазначає, що в силу імперативних положень ч. 9 ст. 336 Господарського процесуального кодексу України звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, є підставою для визнання виконавчого документа, за яким боржник виступає стягувачем, таким, що не підлягає виконанню в розмірі стягнутої суми.

За доводами представника заявника (боржника), у зв`язку з набранням законної сили ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.01.2026 у справі №910/12684/24 про звернення стягнення на грошові кошти залишок заборгованості у розмірі 125 405,11 грн, виникли обставини, які обумовлюють визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Із покликанням на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 22.07.2021 у справі №905/1642/19 представник заявника (боржника) зазначає, що подана в порядку ст. 336 Господарського процесуального кодексу України виконавцем чи стягувачем заява про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, є по суті вимогою про стягнення коштів з такої особи з визначених законом підстав, що у разі її задоволення судом має відповідати та забезпечувати досягнення мети виконавчого провадження - реальне виконання судового рішення, шляхом стягнення грошових коштів з особи, яка має заборгованість перед боржником.

Як наголошує представник заявника (боржника), щодо застосування зазначених вище норм Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 у справі №910/7023/19 сформовано правовий висновок за яким, особа, яка має заборгованість перед боржником, що не оспорюється нею або підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили, набуває статусу боржника саме у виконавчому провадженні, розпочатому виконавцем на виконання судового рішення, в силу ухвали суду про задоволення заяви стягувача, а не в межах окремих майнових відносин між стягувачем та такою особою; подібний висновок викладено у Постанові Верховного Суду від 21.07.2025 у cправі №905/36/23.

У судовому засіданні 17.02.2026 по розгляду заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю САТ Україна (боржника) про визнання таким, що не підлягає виконанню наказу Господарського суду Закарпатської області від 22.10.2025 у справі №907/864/24, за участю уповноважених представників учасників спору у режимі відеоконференції оголошувалася перерва до 24.02.2026.

Представник заявника (боржника) через підсистему Електронний суд надіслав суду додаткові пояснення вих. №2302 від 23.02.2026 (вх. №02.3.1-02/1698/26 від 23.02.2026), якими зазначив про те, що згідно квитанції до платіжної інструкції №722Т004Z50 від 20.02.2026 боржником на виконання вимоги приватного виконавця від 26.01.2026 та ухвали Господарського суду міста Києва від 19.01.2026 у справі №910/12684/24 здійснено перерахування грошових коштів у сумі 125 405,11 грн.

Із покликанням на факт списанням коштів в рамках виконавчого провадження у сумі 3443,54 грн та сплату суми 125 405,11 грн, на яку ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.01.2026 було звернуто стягнення, представник заявника (боржника) відповідно до ч. 1, 2 ст. 328 Господарського процесуального кодексу України та імперативної норми ч. 9 ст. 336 Господарського процесуального кодексу України просить визнати таким, що не підлягає виконанню наказ Господарського суду Закарпатської області від 22.10.2025 у справі №907/864/24.

В свою чергу, надісланими через Електронний суд додатковими поясненнями б/н від 23.02.2026 (вх. №02.3.1-02/1704/26 від 24.02.2026), представник стягувача (позивача), у зв`язку із зарахуванням на депозитний рахунок приватного виконавця грошових коштів у сумі 125 405,50 грн від ТОВ Сат Україна та, як наслідок, повного виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 19.01.2026 у справі №910/12684/24 про звернення стягнення на грошові кошти боржника, які знаходяться у інших осіб, не заперечує проти часткового задоволення заяви ТОВ Сат Україна про визнання таким, що не підлягає виконанню наказу Господарського суду Закарпатської області від 22.10.2025 у справі №907/864/24 в частині стягнення суми 125 405,50 грн.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю САТ Україна, м. Хуст Закарпатської області про визнання таким, що не підлягає виконанню наказу Господарського суду Закарпатської області від 22.10.2025 у справі №907/864/24, суд дійшов до висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

За змістом ч. 1, 2, 3, 4, 5 ст. 328 ГПК України визначено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Суд розглядає заяву у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання. Про виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом. Ухвала суду за результатами розгляду заяви може бути оскаржена у порядку, встановленому цим Кодексом.

Системний аналіз наведених процесуальних норм дає підстави для висновку, що коло підстав, з яких наказ господарського суду може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, пов`язується саме з відсутністю у боржника обов`язку сплатити борг за таким наказом у зв`язку з тим, що його видано помилково, або у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням, або з інших причин.

Під помилковістю видання наказу розуміється видача виконавчого документу внаслідок помилки суду. Під відсутністю обов`язку слід розуміти, що обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою. Під іншими причинами слід розуміти відсутність правових підстав у стягувача на здійснення будь-яких дій відносно боржника (стягнення, зобов`язання вчинити ті чи інші дії або утриматися від вчинення тощо), наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково.

Загалом підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого документа, зокрема: видача виконавчого документа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий документ виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого документа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого документа; помилкової видачі виконавчого документа, якщо вже після видачі виконавчого документа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого документа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого документа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого документа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього документа до виконання (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 13.03.2019 у справі №755/388/15-ц).

Водночас перелік підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

Верховний Суд, аналізуючи ч. 2 ст. 328 ГПК України, у постанові від 19.12.2019 у справі №548/391/18 зазначив, що закон передбачає можливість визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак, наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Сутність процедури визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність установлення питань виконання судового рішення.

Отже відсутність обов`язку боржника відшкодувати стягувачу заборгованість та його витрати на сплату судового збору, що виник на підставі рішення суду, внаслідок його добровільного виконання, є підставою для визнання таким, що не підлягає виконанню відповідного виконавчого документа, що виданий на примусове виконання такого судового рішення.

Як вбачається із матеріалів справи, згідно наказу Господарського суду Закарпатської області від 22.10.2025 у справі №907/864/24 стягненню із Товариства з обмеженою відповідальністю САТ Україна на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Максігран підлягає сума 128 226,51 грн на відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

В ході примусового виконання вищезазначеного наказу приватним виконавцем Лукечею О.В. було стягнуто кошти на загальну суму 3443,54 грн, в тому числі 2443,54 грн на підставі платіжної інструкції №66452 від 05.11.2025 та 1000 грн на підставі платіжної інструкції №72578 від 01.12.2025.

На залишок суми, що підлягає стягненню за наказом Господарського суду Закарпатської області від 22.10.2025 у справі №907/864/24, який складає 125 405,11 грн, ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.01.2026 у справі №910/12684/24 звернуто стягнення в порядку ст. 336 Господарського процесуального кодексу України на кошти у розмірі 125 405,11 грн на рахунках, що належні Товариству з обмеженою відповідальністю САТ Україна, яке має заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю Максігран, в рахунок задоволення вимог стягувача по виконавчим провадженням №79075985 та №79076192 з примусового виконання виконавчих документів, а саме наказів №910/12684/24 від 20.06.2025, виданих Господарським судом міста Києва.

Вказана ухвала Господарського суду міста Києва від 19.01.2026 у справі №910/12684/24 була постановлена за результатами вирішення заяви приватного виконавця Гненного Д.А., на виконанні у якого перебуває зведене виконавче провадження, до складу якого входять ВП №79075985 від 10.09.2025 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 20.06.2025 у справі №910/12684/24 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Максігран на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Синергія ОІЛ за невиконання зобов`язань коштів в розмірі попередньої оплати (авансованого платежу) 50 000 000 грн та ВП №79076192 від 10.09.2025 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 20.06.2025 у справі №910/12684/24 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Максігран на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Синергія ОІЛ судового збору у розмірі 600 000 грн.

Як встановлюють положення ч. 1, 8, 9 ст. 336 Господарського процесуального кодексу України, суд що розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою стягувача або державного чи приватного виконавця звернути стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили. У разі задоволення заяви судове рішення може бути виконано шляхом звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі в межах заборгованості такої особи перед боржником. Звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, є підставою для визнання виконавчого документа, за яким боржник виступає стягувачем, таким, що не підлягає виконанню в розмірі стягнутої суми.

Оскільки заявником Товариством з обмеженою відповідальністю САТ Україна до матеріалів даної справи подано відповідні докази про те, що в ході примусового виконання наказу Господарського суду Закарпатської області від 22.10.2025 у справі №907/864/24 було стягнуто кошти на загальну суму 3443,54 грн, та докази сплати коштів у сумі 125 405,11 грн, на які було звернуто стягнення ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.01.2026 у справі №910/12684/24, суд доходить висновку, що у відповідності до положень ст. 328, 336 Господарського процесуального кодексу України наявні підстави для визнання таким, що не підлягає виконанню наказу Господарського суду Закарпатської області від 22.10.2025 у справі №907/864/24.

За наведених обставин, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю САТ Україна, м. Хуст Закарпатської області про визнання таким, що не підлягає виконанню наказу Господарського суду Закарпатської області від 22.10.2025 у справі №907/864/24 належить задоволити.

Керуючись ст. 234, 328, 336 Господарського процесуального кодексу України

СУД ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю САТ Україна, м. Хуст Закарпатської області вих. №30.01.2026 вих. №3001-сат від 30.01.2026 (вх. №02.3.1-02/814/26 від 30.01.2026) про визнання таким, що не підлягає виконанню наказу Господарського суду Закарпатської області від 22.10.2025 у справі №907/864/24, задовольнити.

2. Визнати наказ Господарського суду Закарпатської області від 22.10.2025 у справі №907/864/24 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю САТ Україна, вул. Духновича, будинок 2, м. Хуст, Закарпатська область, 90400 (код ЄДРЮОФОПтаГФ 35612320) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Максігран, вул. М. Максимовича, будинок 6, кімната 22, м. Київ, 03022 (код ЄДРЮОФОПтаГФ 38684795) суму 128 226,51 грн (Сто двадцять вісім тисяч двісті двадцять шість гривень 51 коп) на відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору таким, що не підлягає виконанню.

3. На підставі ст. 235 Господарського процесуального кодексу України ухвала господарського суду, постановлена в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Апеляційна скарга на ухвалу суду згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без участі учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ухвали). Ухвала може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду.

4. Ухвалу надіслати сторонам у справі.

5. Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повна ухвала складена та підписана 09.03.2026.

Суддя Л.І. Пригара