ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=================================================================
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

09 березня 2026 року Справа № 915/151/26

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Семенчук Н.О., розглянувши матеріали

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛАНТ ФАРМІНГ», вул. Олени Теліги, 23А, кв. 31, м. Київ, 04086,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОТОРГ», проспект Героїв України, 113, м. Миколаїв, 54025,

про: стягнення 250 000,00 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ПЛАНТ ФАРМІНГ» звернулося до Господарського суду Миколаївської області зі сформованою в системі «Електронний суд» позовною заявою б/н від 13.02.2026 (вх. № 2004/26 від 13.02.2025), в якій просить суд стягнути з ТОВ «ТЕХНОТОРГ» (30976452) на користь ТОВ «ПЛАНТ ФАРМІНГ» (41202448) кошти у розмірі 250 000 грн, а також здійснити розподіл судових витрат

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до аналізу банківських виписок ТОВ «Плант Фармінг» по руху коштів по банківському рахунку було встановлено, що ТОВ «Плант Фармінг» в 2020 році перерахувало на розрахунковий рахунок ТОВ «ТЕХНОТОРГ» кошти у розмірі 270000 грн, з призначенням платежу «часткова оплата за трактор, згідно рах. 3465 від 03.06.2020, дог 41/47 743 від 03.06.2020 р …». Позивач вказує, що аналіз первинної бухгалтерської документації показав, що у товариства відсутній договір 41/47 743 від 03.06.2020, рахунок, а також акт передачі або видаткова накладна, які підтверджують передачу трактора Беларусь-2022 у власність ТОВ «Плант Фармінг». Товариство вказує, що для з`ясування обставин справи на адресу відповідача була направлена вимога про направлення на електрону адресу ТОВ «Плант Фармінг» копії договору № 41/47 743 від 03.06.2020 і всіх додатків укладених до нього, копії рахунку № 3465 від 03.06.2020, копії акту або видаткової накладної по факту передачі трактора Беларусь-2022 у власність ТОВ «Плант Фармінг». За даними позивача, вимога була отримана відповідачем 18.12.2025, однак відповіді надано не було. Позивач на адресу відповідача направив другу вимогу про перерахування коштів в сумі 250 000 грн на розрахунковий рахунок ТОВ «Плант Фармінг». Як вказує позивач, на дату подання позову вимоги не виконані, що вказує на наявність зобов`язання відповідача перед позивачем, яке підлягає захисту в судовому порядку.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на приписи статей 530, 1212 Цивільного кодексу України.

17.02.2026, у зв`язку тим, що позивачем не дотримано вимог ст.ст. 162, 164 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд постановив ухвалу, якою позовну заяву залишив без руху та приписав позивачу усунути встановлені при поданні позовної заяви недоліки у 10-денний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, роз`яснивши позивачу, що при невиконанні вимог даної ухвали, позовна заява у відповідності до приписів ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України вважається неподаною та повертається заявнику.

Зокрема, вищевказаною ухвалою позивачу було вказано на такі недоліки позовної заяви та способи їх усунення:

«По-перше, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Зі змісту даної норми можна зробити висновок, що розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються (викладений в позовній заяві чи у вигляді окремого документа), є невід`ємною частиною позовної заяви.

Всупереч наведеному, позовна заява обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються, не містить.

Таким чином, позивачем оформлено позовну заяву без дотримання вимог п. 3 ч. 3 ст. 162 ГПК України.

З метою усунення вказаного недоліку позивачу слід надати суду обґрунтований розрахунок заявленої до стягнення суми у розмірі 250 000,00 грн.

По-друге, відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Разом із тим, за текстом позовної заяви позивачем не зазначено, якими доказами підтверджуються викладені в позові обставини щодо направлення на адресу відповідача, листом з трекінгом № 908 вимоги про направлення на електрону адресу ТОВ «Плант Фармінг» копії договору № 41/47 743 від 03.06.2020 і всіх додатків укладених до нього, копії рахунку № 3465 від 03.06.2020, копії акту або видаткової накладної по факту передачі трактора Беларусь-2022 у власність ТОВ «Плант Фармінг».

Таким чином, позивачем оформлено позовну заяву без дотримання вимог п. 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України.

З метою усунення вказаного недоліку позивачу слід здійснити виклад обставин та зазначення доказів, з урахуванням встановлених недоліків.

По-третє, відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити, зокрема, перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Всупереч наведеному, позовна заява не містить ні переліку доданих до неї документів, ні вказівки щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Таким чином, позивачем оформлено позовну заяву без дотримання вимог п. 8 ч. 3 ст. 162 ГПК України.

З метою усунення вказаного недоліку позивачу слід надати суду перелік документів та інших доказів, що додаються до позовної заяви, а також зазначити про наявність у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

По-четверте, приписами ч. 2 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Згідно з ч. 5 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки (ч. 1 ст. 61 ГПК України).

Підписання та/або подання до суду позовної заяви є процесуальною формою реалізації повноважень з представництва.

Приписами ч. 4 ст. 56 ГПК України унормовано, що держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника.

Особи, які можуть бути представниками, визначені ч. 1 ст. 58 ГПК України, а саме представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Частинами 1, 4 ст. 60 ГПК України визначено, що повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: 1) довіреністю фізичної або юридичної особи; 2) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів: 1) довіреністю; 2) ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України «Про безоплатну правничу допомогу».

Отже, процесуальне законодавство розмежовує такі юридичні категорії, як «представництво» і «самопредставництво».

Отже, підписувати від імені позивача позовну заяву можуть: представники-адвокати, повноваження яких мають підтверджуватись документами, визначеними в ч. 4 ст. 60 ГПК України, або в порядку самопредставництва керівник чи інша уповноважена особа, відповідно до документів, визначених в ч. 4 ст. 56 ГПК України.

Позовну заяву б/н від 23.10.2025 (вх. № 14972/25 від 24.10.2025) у даній справі було сформовано та підписано в системі «Електронний суд» представником позивача Заматовим Романом Валерійовичем.

До позовної заяви додано свідоцтва Заматова Романа Валерійовича про право на зайняття адвокатською діяльністю № 2030 від 26.10.2005, а також копію довіреності від 11.02.2026, зі змісту якої вбачається, що позивач уповноважив адвоката Заматова Романа Валерійовича представляти інтереси ТОВ «Плант Фармінг» в Господарському суді Миколаївської області, апеляційних судах і Верховному суді за позовом про стягнення з ТОВ «ТЕХНОТОРГ» коштів.

Разом із тим, суд зауважує, що за змістом вищевказаної довіреності від 11.02.2026 також зазначено, що для виконання цих повноважень адвокат Заматов Р.В. має всі права відповідача, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Суд також враховує правові висновки, викладені у п. 3.6 постанови Верховного Суду від 16.02.2022 у справі № 910/9150/21 щодо розмежування норм процесуального права, а саме положень ч. 1 та п. 1 ч. 5 ст. 174 ГПК України:

«Частина перша статті 174 ГПК України встановлює загальне правило, згідно з яким у випадку, якщо позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви суд першої інстанції постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Поряд з цим, відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

У постановах Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 13.07.2020 у справі № 905/2203/19 та від 13.08.2021 у справі № 910/21107/20 зазначено, що процесуальний закон допускає дві форми поведінки суду у разі встановлення порушень/недоліків щодо особи/повноважень особи, яка підписала позовну заяву/заяву/скаргу тощо, а саме: залишення без руху позовної заяви/заяви/скарги із наданням заявнику строку для усунення відповідних недоліків або повернення цієї заяви.

З огляду на наведені положення процесуального закону, суд має залишити позовну заяву/заяву/скаргу без руху, відповідно до частини першої статті 174 ГПК України, у разі наявності у суду сумніву у достовірності, достатності та належності доказів стосовно повноважень особи, що її підписала, надавши заявнику строк для усунення відповідних недоліків.

У протилежному випадку, зокрема за відсутності доказів повноважень особи, що підписала позовну заяву/заяву/скаргу, у суду відсутні підстави для залишення її без руху відповідно до положень частини першої статті 174 ГПК України, а суддя у цьому випадку, відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 174 цього Кодексу, повертає позовну заяву і додані до неї документи».

У даній справі, з огляду на викладене вище, у суду наявні сумніви щодо достатності доказів стосовно повноважень особи, що підписала позовну заяву, а, отже, позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 162, 164 ГПК України.

З метою усунення вказаного недоліку позивачу слід надати суду достатні та належні докази стосовно повноважень особи, що підписала позовну заяву.

По-п`яте, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя, від 14.05.1981 N R (81) 7: «В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати» (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України, що має беззаперечно виконуватись сторонами в разі необхідності реалізації цього права.

Приписами ч. 2 ст.123 ГПК України встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлено ставку судового збору в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання позовної заяви немайнового характеру 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» у 2026 році встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2026 року 3328 гривень.

Предметом позову у даній справі є майнова вимога позивача про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 250 000,00 грн.

За такого, та з урахуванням ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» щодо застосування коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору при поданні до суду процесуальних документів в електронній формі, судовий збір у даній справі повинен складати 3 000,00 грн (250 000,00 грн * 1,5% * 0,8 = 3 000,00 грн).

Позивачем до позову в якості доказів сплати судового збору надано квитанцію №R1TY-L618-1B1E від 13.02.2026 на суму 3 000,00 грн.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про судовий збір», судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Тобто, суд зобов`язаний перевірити надходження судового збору до спеціального фонду у межах кожної конкретної справи.

На виконання вказаних норм, суд здійснив перевірку зарахування судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви у справі №915/151/26, згідно квитанції №R1TY-L618-1B1E від 13.02.2026 на суму 3 000,00 грн.

Водночас, станом на дату постановлення даної ухвали, відповідні дані з Державної казначейської служби України щодо сплати судового збору у автоматизованій програмі «Діловодство спеціалізованого суду» відсутні. У зв`язку чим суд не може констатувати належне виконання позивачем вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України.

Враховуючи викладене, з метою усунення вказаного недоліку позивачу необхідно надати докази зарахування судового збору сплаченого згідно квитанції №R1TY-L618-1B1E від 13.02.2026 на суму 3 000,00 грн до спеціального фонду Державного бюджету України».

Копія вказаної ухвали була надіслана позивачу в його електронний кабінет. Документ доставлено до електронного кабінету 17.02.2026 о 20:20, що підтверджується наявною в матеріалах справи відповідною довідкою.

За змістом ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Враховуючи наведене, слід вважати, що копію ухвали Господарського суду Миколаївської області від 17.02.2026 у справі № 915/151/26 позивач отримав 18.02.2026.

Таким чином, процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви, встановлений ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 17.02.2026 у справі № 915/151/26 для позивача, з урахуванням вихідних днів, тривав до 02.03.2026 включно.

18.02.2026 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛАНТ ФАРМІНГ» надійшла сформована в системі «Електронний суд» заява б/н від 17.02.2026 (вх. № 2184/26 від 18.02.2026) про усунення недоліків, за змістом якої позивачем надано пояснення щодо обставин сплати судового збору згідно квитанції №R1TY-L618-1B1E від 13.02.2026 на суму 3 000,00 грн, а також вказано, що інших доказів про сплату судового збору не існує і судом також не вказано, який саме доказ позивач повинен надати додатково, щоб доказати оплату судового збору.

Товариство також зазначило, що позивачем належним чином виконано вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, оскільки судовий збір був сплачений через офіційний вебсайт Господарський суд Миколаївської області, що підтверджується квитанцією № R1TY-L618-1B1E, яка містить усі необхідні платіжні реквізити та відповідає реквізитам рахунку для зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. Позивач вважає, що відсутні правові підстави вважати, що позивач не виконав вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху, а тому недоліки позовної заяви слід вважати усунутими. У зв`язку з цим позивач просить суд визнати недоліки усунутими та відкрити провадження у справі в установленому процесуальним законом порядку.

Судом здійснено повторну перевірку зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України та встановлено, що згідно з випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, сформованою за допомогою механізму централізованого отримання виписок з Державної казначейської служби України щодо сплати судового збору у автоматизованій програмі «Діловодство спеціалізованого суду» (дата надходження виписки до суду: 18.02.2026), судовий збір, сплачений Товариством з обмеженою відповідальністю «ПЛАНТ ФАРМІНГ» за платіжним документом №R1TY-L618-1B1E від 13.02.2026 на суму 3 000,00 грн зараховано за звернення до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою у справі № 915/151/26.

Отже, за результатами оцінки наданих позивачем матеріалів, та з огляду на те, що станом на момент постановлення даної ухвали наявна інформація про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, суд констатує, що відповідний недолік позовної заяви, вказаний в ухвалі від 17.02.2026, усунуто.

Разом із тим, позивачем не усунуто та не надано суду жодних пояснень щодо таких недоліків позовної заяви, встановлених в ухвалі від 17.02.2026, як:

1) відсутність обґрунтованого розрахунку заявленої до стягнення суми у розмірі 250 000,00 грн;

2) відсутність зазначення доказів, що підтверджують стверджувані в позові обставини щодо направлення на адресу відповідача, листом з трекінгом № 908 вимоги про направлення на електрону адресу ТОВ «Плант Фармінг» копії договору № 41/47 743 від 03.06.2020 і всіх додатків укладених до нього, копії рахунку № 3465 від 03.06.2020, копії акту або видаткової накладної по факту передачі трактора Беларусь-2022 у власність ТОВ «Плант Фармінг»;

3) відсутність переліку документів та інших доказів, що додаються до позовної заяви, а також зазначення про наявність у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

4) відсутність достатніх та належних доказів стосовно повноважень особи, що підписала позовну заяву.

Таким чином, усунення позивачем лише частини недоліків із тих, що були зазначені в ухвалі Господарського суду Миколаївської області від 17.02.2026, тобто часткове їх виправлення, не може вважатись усуненням недоліків у розумінні ст. ст. 174, 176 Господарського процесуального кодексу України, оскільки такі недоліки повинні бути усунуті в повному обсязі.

Як свідчить прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

При цьому, слід враховувати, що право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. ч. 4, 6, 7 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою. Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.

Отже, недотримання позивачем вимог ст.ст. 162, 164 ГПК України та не усунення усіх вказаних судом недоліків у встановлений судом строк тягнуть за собою застосування наслідків, встановлених статтею 174 ГПК України повернення позовної заяви позивачу.

При цьому, у зв`язку із поданням Товариством з обмеженою відповідальністю «ПЛАНТ ФАРМІНГ» позовної заяви б/н від 13.02.2026 (вх. № 2004/26 від 13.02.2025) через систему «Електронний суд», суд не здійснює її фактичне повернення заявнику.

Суд також роз`яснює позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків (ч. 8 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись ч. 4 ст. 174, ст.ст. 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛАНТ ФАРМІНГ» б/н від 13.02.2026 (вх. № 2004/26 від 13.02.2025) у справі № 915/151/26 повернути позивачу.

Ухвала суду у відповідності до ч.2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Згідно ст.ст.254, 255 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу.

Ухвала господарського суду, у відповідності до п.6 ч. 1ст. 255 ГПК України, може бути оскаржена в апеляційному порядку в порядку та строки, передбачені ст.ст. 256-259 ГПК України.

Суддя Н.О.Семенчук