ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

17 березня 2026 року Справа № 922/814/26

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

розглянувши заяву Харківської обласної прокуратури (вх. № 814/26 від 12.03.2026) про вжиття заходів забезпечення позову, подану у справі

за позовом Харківської обласної прокуратури (адреса: 61001, м. Харків, вул. Богдана Хмельницького, буд. 4; ) в особі Харківської міської ради (адреса: 61003, м. Харків, м.-н, Конституції, буд. 7; )
до Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний Кооператив "Металіст 2016" (адреса: 61000,м. Харків, вул. Плеханівська, будинок 92А; )
про стягнення 2081417,90 грн

ВСТАНОВИВ:

Харківська обласна прокуратура звернулась до Господарського суду Харківської області з позовною заявою в інтересах держави в особі Харківської міської ради до Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний Кооператив "металіст 2016", в якій просить суд стягнути 2081417,90 грн,з яких:

1035087,03 грн розмір пайового внеску;

874595,45 грн інфляційне збільшення;

171735,42 грн 3 % річних.

Позов обґрунтовано з посиланням на не виконання відповідачем передбаченого законодавством зобов`язання щодо звернення до органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі, укладання договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту та сплати пайової участі.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 17.03.2026 відкрито провадження у справі; постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання; встановлено сторонам строк для подання заяв по суті спору.

Одночасно з позовною заявою Харківська обласна прокуратура звернулась до Господарського суду Харківської області з заявою про забезпечення позову (вх. № 814/26 від 12.03.2026), в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом встановлення ОК «ЖБК «МЕТАЛІСТ-2016» () заборони на відчуження нежитлового приміщення підвалу №1-:-43; 1-го поверху №1-:-8, 12-:-44, 47; 2-го поверху №1-:-28 в літ."Г-2", загальною площею 2212.9 кв.м, за адресою: місто Харків, вулиця Плеханівська (на цей час вул. Тарасенка Георгія), будинок 92-А (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101); нежитлового приміщення підвалу, 1-3, 5-16, технічного поверхів, машинного відділення загальною площею 5176,9 кв.м в літ."Б-16", за адресою: місто Харків, вулиця Плеханівська (на цей час вул. Тарасенка Георгія), будинок 92-А (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

Зазначена заява обгрунтована з посиланням на те, що зазнчене нерухоме майно є єдиним активом відповідача, тоді як останній має можливість у будь-який момент відчужити це майно, що надалі унеможливить виконання рішення суду та призведе до недосягнення цілей господарського судочинства щодо ефективного захисту порушених інтересів держави, оскільки істотно ускладнить або унеможливить виконання рішення суду, постановленого за позовом про стягнення грошових коштів, у разі задоволення позовних вимог.

При цьому прокурор звертає увагу суду на те, що заборона вчиняти буд-які реєстраційні дії щодо об`єктів нерухомого майна є тимчасовою та не має наслідком будь-якого перешкоджання господарській діяльності відповідача та/або її блокування, не порушує права інших осіб, в тому числі тих, які не є учасниками судового процесу тощо.

Розглянувши заяву прокурора (вх. № 814/26 від 12.03.2026) про вжиття заходів забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Близькі за змістом висновки щодо застосування статей 136, 137 ГПК України викладені, зокрема у постановах Верховного Суду від 21.01.2019 у справі №916/1278/18, від 25.01.2019 у справі №925/288/17, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19 та інших.

Згідно з ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб (п. 1); забороною відповідачу вчиняти певні дії (п. 2); забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання (п. 4); іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини (п. 10).

Згідно з ч. ч. 1, 3-6 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

На підставі змісту статтей 13, 74, 80 ГПК України особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивачів, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Правова позиція Верховного Суду в питаннях забезпечення позову зводиться до того, що господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина четверта статті 137 ГПК України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18).

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Отже, у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність реальної загрози ефективному захисту порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся/має намір звернутися до суду, а також наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, а також у постанові Верховного Суду від 22.07.2021 у справі № 916/585/18 (916/1051/20), умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є припущення, що майно (у тому числі грошові суми), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

У випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов, вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін (пункт 23 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.03.2023 у справі №905/448/22)

В даному випадку, предметом позову у даній справі є вимоги прокурора про стягнення з відповідача на користь позивача 2081417,90 грн,з яких 1035087,03 грн розмір пайового внеску, 874595,45 грн інфляційне збільшення та 171735,42 грн 3 % річних.

Саме даний позов прокурор просить забезпечити шляхом накладання заборони на відчуження на нерухоме майно яке належить відповідачу.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів територіальної громади міста Харкова (в інтересах якої діє прокурор) від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь прокурора, в тому числі, задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, як свідчать відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідач є власником нерухомого майна, розташованого за адресою: місто Харків, вулиця Плеханівська (на цей час вул. Тарасенка Георгія), будинок 92-А.

При цьому прокурором наведено обставини щодо відсутності у відповідача іншого майна, за рахунок якого може бути забезпечено виконання рішення суду, у випадку винесення судом рішення на користь прокурора.

Суд також враховує, що відповідач, як власник майна, має право вільно розпоряджатися належним йому майном, у тому числі здійснити його відчуження, що в такому випадку може призвести до утруднення або неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог прокурора.

Таким чином, такий спосіб забезпечення позову як заборона на відчуження нерухомого майна є співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки спір є реальним, власником спірного майна є відповідач, а відсутність обтяжень не перешкоджатиме зміні речових прав на нерухоме майно, що може стати дійсною перешкодою в ефективному захисті та поновленні прав, якщо факт їх порушення буде встановлений судом при вирішенні спору.

З огляду ж на викладене, існує прямий зв`язок між обраними прокурором заходами забезпечення позову і предметом позовних вимог.

З огляду на характер спірних правовідносин, розмір заявлених позовних вимог, а також з метою забезпечення ефективного захисту прав та інтересів держави, за захистом яких прокурор звернувся до суду, суд дійшов висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду.

За таких обставин суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви Харківської обласної прокуратури (вх. № 814/26 від 12.03.2026) про вжиття заходів забезпечення позову.

При цьому суд також враховує, що вжиття зазначених заходів забезпечення позову має тимчасовий характер, діє до набрання законної сили рішенням суду у даній справі та, не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки майно щодо якого накладено заборону фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Подібний висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22 та постановах Верховного Суду від 28.07.2023 у справі № 903/965/22, від 07.04.2023 у справі

№ 910/8671/22.

На підставі п. 6 ст. 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. ст. 73-74, 86, 136, 137, 140, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Харківської обласної прокуратури (вх. № 814/26 від 12.03.2026) про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити.

2. Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Обслуговуючому кооперативу "Житлово-будівельний Кооператив "Металіст 2016" (адреса: 61000,м. Харків, вул. Плеханівська, будинок 92А; ) відчуження:

- нежитлового приміщення підвалу №1-:-43; 1-го поверху №1-:-8, 12-:-44, 47; 2-го поверху №1-:-28 в літ."Г-2", загальною площею 2212.9 кв.м, за адресою: місто Харків, вулиця Плеханівська (на цей час вул. Тарасенка Георгія), будинок 92-А (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101);

- нежитлового приміщення підвалу, 1-3, 5-16, технічного поверхів, машинного відділення загальною площею 5176,9 кв.м в літ."Б-16", за адресою: місто Харків, вулиця Плеханівська (на цей час вул. Тарасенка Георгія), будинок 92-А (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

3. Ухвала набирає чинності негайно після її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в строки та порядку, передбаченому статтями 254-257 ГПК України з урахуванням п. 4 Прикінцевих положень ГПК України та п. 17.5перехідних положень ГПК України.

Ухвала з урахуванням п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України Про виконавче провадження має статус виконавчого документа. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

В силу ст. 124 Конституції України та ГПК України ця ухвала є обов`язковою для виконання всіма органами, організаціями та посадовими особами на всій території України.

Стягувачем за даною ухвалою є: Харківська обласна прокуратура (адреса: 61001, м. Харків, вул. Богдана Хмельницького, буд. 4; ).

Боржником за даною ухвалою є: Обслуговуючий кооператив "Житлово-будівельний Кооператив "Металіст 2016" (адреса: 61000,м. Харків, вул. Плеханівська, будинок 92А; );

СуддяО.І. Байбак

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://reyestr.court.gov.ua.