ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2026м. ДніпроСправа № 904/6870/25 (904/6881/25)

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Соловйової А.Є., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

За позовом Відділу освіти, культури, молоді та спорту Галицинівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, с. Галицинове, Миколаївський р-н, Миколаївська обл.

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лівайн Торг», м. Дніпро

про стягнення заборгованості в сумі 230 169,87 грн

Без виклику учасників справи

СУТЬ СПОРУ:

Відділ освіти, культури, молоді та спорту Галицинівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Лівайн Торг про стягнення суми заборгованості в сумі 230169,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем обов`язку щодо відпуску пального за договором про постачання товару №60/05-1Т від 24.05.2021.

Ухвалою від 09.12.2025 позовну заяву залишено без руху.

11.12.2025 від позивача через систему "Електронний суд" надійшла заява про усунення недоліків, в якій він уточнив прохальну частину позову та просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість, яка складається з: суми заборгованості - 131 740,00 грн з ПДВ; 20 відсотків вартості договору 52 276,00 грн, інфляційні втрат - 34 622,11 грн; 3% річних - 11 531,76 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2025 (суддя Назаренко Н.Г.) відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

Судом встановлено що 23 грудня 2025 року ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області (суддя Соловйова А.Є.) відкрито провадження у справі №904/6870/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" (49000, м. Дніпро, вул. Мандриківська, будинок 47, офіс 503, ); введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Миговського Михайла Леонідовича.

Повідомлення про порушення справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" опубліковано 23.12.2025.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником.

21.10.2019 набув чинності Кодекс України з процедур банкрутства. Однією з ключових новел Кодексу є повна концентрація майнових спорів за участю боржника саме у справі про банкрутство за правилами ГПК України.

Так, відповідно до частин 1, 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Ухвалою суду від 21.01.2026 постановлено передати матеріали справи №904/6881/25 за позовом Відділу освіти, культури, молоді та спорту Галицинівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області до Товариства з обмеженою відповідальністю Лівайн Торг про стягнення заборгованості до Господарського суду Дніпропетровської області, в провадженні якого перебуває справа №904/6870/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" (49000, м. Дніпро, вул. Мандриківська, будинок 47, офіс 503, ), для розгляду спору по суті в межах цієї справи.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 22.01.2026, на підставі положень частини 3 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства матеріали справи №904/6870/25(904/6881/25) передані до розгляду судді Соловйовій А.Є.

Ухвалою суду від 28.01.2026 прийняті матеріали справи №904/6870/25(904/6881/25) до свого провадження. Розгляд справи постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Також, у частині 7 статті 6 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Так, судом встановлено, що ухвалою суду від 28.01.2026 зокрема, було роз`яснено відповідачу, що відповідно до ст. 178 ГПК України він має право надати відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 165 ГПК України протягом 15 днів з дня отримання ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі. У разі ненадання відзиву на позовну заяву, додаткових доказів у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За змістом пункту 2 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Враховуючи вказане, з урахуванням положень частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України ухвала суду від 28.01.2026 була отримана відповідачем 28.01.2026, що підтверджується Довідкою Господарського суду Дніпропетровської області про доставку електронного листа до електронного кабінету ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЛІВАЙН ТОРГ".

Станом на 16.03.2026 відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України 16.03.2026 судом прийнято рішення у справі.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

24.05.2021 між товариством з обмеженою відповідальністю «Лівайн Торг» (далі - Постачальник) та відділом освіти, культури, молоді та спорту Галицинівської сільської ради (далі - Замовник) був укладений Договір про постачання товару № 60/05-1Т (далі - Договір).

Відповідно до умов пункт 1.1. розділу 1 Договору постачальник зобов`язувався з дати укладання договору протягом 2021 року поставити Замовнику товар, зазначений у Специфікації (додаток 1 до договору) (надалі за текстом - «Товар»), а Замовник - прийняти і оплатити Товар, який постачається згідно з умовами цього договору. Термін дії товару, що закуповується у вигляді талонів або карток (або еквівалент) протягом не менше як до 31.12.2022 року. Найменування (код класифікатора, номенклатура, асортимент) та кількість товару: Бензин А-95 євро 5, дизельне паливо євро 5 (код ДК 021:2015 - 09130000-9 - Нафта і дистиляти) (пункт 1.2. розділу 1 Договору).

Згідно пункту 1.3. розділу 1 Договору кількість товару що закуповується: Бензин А-95 євро 5 - 1120 л, дизельне паливо євро 5 - 8215 л, ціна товару за одиницю конкретизована в Специфікації від 24.05.2021 до Договору (Додаток 1 до Договору), а саме: Бензин А-95 євро 5 - по 28,00 грн. з ПДВ за 1 л, всього бензину на 31360,00 грн. з ПДВ вартості договору; дизельне паливо євро 5 - по 28.00 грн. з ПДВ за 1 л, всього дизельного палива на 230020,00 грн. з ПДВ вартості договору, а разом загальна сума договору 261380,00 грн. з ПДВ. (пункт 3.1. розділу 3 Договору і Специфікація від 24.05.2021 (Додаток 1 до Договору).

Постачальник зобов`язується з дати укладання договору протягом 2021 року поставити Замовнику товар, зазначений у Специфікації (додаток 1 до договору), а Замовник - прийняти і оплатити Товар, який постачається згідно з умовами цього договору. Термін дії товару, що закуповується у вигляді талонів або карток (або еквівалент) протягом не менше як до 31.12.2022 року (пункт 1.1. розділу 1 Договору).

Постачальник повинен відпуск Товару з АЗС здійснювалися за довірчими документами на отримання товару (скетч-картками) відповідно «Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1442 від 20.12.1997.

Кількість Товару за даним Договором вказано в пункті 1.3. розділу 1 Договору, а саме: Бензин А-95 євро 5 - 1120 л, дизельне паливо євро 5 - 8215 л.

Ціна товару є незмінною протягом дії договору, крім випадків, передбачених чинним законодавством. Найменування (номенклатура, асортимент), кількість товару та ціна за одиницю товару, конкретизовано у Специфікації, яка є невід`ємною частиною договору (додаток 1 до договору).

Викуплені талони або картки (або еквівалент) не можуть змінювати вартість за 1 літр та/або кількість фактичних літрів до моменту їх заправлення в автотранспортні засоби Замовника.

В Специфікації до Договору (Додаток 1 до Договору) вказано: бензин А-95 євро 5 з ціною за одиницю (за 1л)- 28,00 грн. з ПДВ, на загальну суму - 31360,00 грн. з ПДВ, дизельне паливо євро 5 з ціною за одиницю (за 1л)- 28,00 грн. з ПДВ. на загальну суму 230020,00 грн з ПДВ.

Покупець згідно платіжних документів - платіжне доручення №1066 від 25.05.2021 року, здійснено часткову оплату Товару за Договором на суму - 31360,00 грн. (тридцять одна тисяча триста шістдесят грн. 00 коп.) з ПДВ., платіжне доручення №1067 від 25.05.2021 року, здійснено часткову оплату Товару за Договором на суму - 230020,00 грн. (двісті тридцять тисяч двадцять грн. 00 коп.) з ПДВ.

Постачальник згідно видаткової накладної № 0108/0001750 від 24.05.2021, здійснив видачу скетч-карт (довірчих документів на отримання Товару) Покупцю на загальну суму 261380,00 грн з ПДВ, на виставлений від Постачальника рахунок-фактуру №0108/0001695 від 24.05.2021 на загальну суму 261380,00 грн, але відпуск із АЗС всього Товару (самого бензину марки А-95 і дизпалива) Покупцю так і не здійснив станом на даний час в повній мірі, хоча, великий перелік АЗС вказано в Додатку 2 до Договору, які мали право заправити автомобілі і автобуси Замовника.

Отже, Покупцем недоотримано Товару на загальну суму 131740,00 грн з ПДВ, та недоотриману кількість товару - 4705 л дизпалива, за 28,00 з ПДВ.

Під час розгляду справи Відповідач доказів повернення передоплати не надав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з таких підстав.

У відповідності зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування (стаття 632 Цивільного кодексу України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (стаття 638 Цивільного кодексу України).

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частини першої, другої статті 712 Цивільного кодексу України).

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до вимог статті 669 Цивільного кодексу України, кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

Відповідно до частини 1 статті 670 Цивільного кодексу України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, -вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

В абзаці п`ятому пункту 6.3. розділу 6 Договору чітко передбачено зобов`язання Постачальника - зберігати нафтопродукти та нести за них матеріальну відповідальність в повній вартості пропорційно кількості до моменту фактичного заправлення (відпуску) на АЗС/АЗК Постачальника або партнерів передбачених в Додатку 2 до договору. У разі не наявності тих літрів, які було викуплено згідно сплаченої накладної за картки/талони (або еквівалент) по 31.12.2022 включно, вартість за відсутні літри мають бути відшкодовано Постачальником Замовнику протягом 7 робочих днів на розрахунковий рахунок Замовника, який може бути зазначено додатково, згідно їх вартості за сплаченою накладною, та додатково до суми ненаданих літрів нафтопродукту за цим договором враховуючи всі супутні штрафні санкції і банківські послуги передбачені чинним законодавством України.

З огляду на пункт 7.1. розділу 7 Договору - у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором Сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та чинним в Україні законодавством. Порушення зобов`язання є невиконання або неналежне виконання, тобто з порушенням умов, визначених цим договором.

Пунктом 7.4. розділу 7 Договору визначено, що у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань при закупівлі товарів за бюджетні кошти Постачальник сплачує Замовнику штрафні санкції (неустойка, штраф, пеня) у розмірі 0,1 % від вартості непоставленого товару за кожен день прострочення.

Згідно пункту 7.5. розділу 7 Договору - Сплата штрафних санкцій та штрафів не звільняє Постачальника від обов`язку поставити Товар відповідно до умов договору, або повернути фактично сплачену вартість товару.

Окрім того, пунктом 7.7. розділу 7 Договору встановлено, що Замовник має право застосовувати оперативно-господарські санкції, відповідно ст.217, 235, 236-237 Господарського кодексу України, в тому числі відповідно п. 4 ч. 1 ст. 236 Господарського кодексу України.

В разі порушення Постачальником виконання зобов`язань за договором, що призвело до розірвання договору, Замовник залишає за собою право відмовляти від встановлення на майбутнє господарських відносин із стороною, яка порушує зобов`язання.

Згідно пункту 7.8. розділу 7 Договору - у разі не надання протягом терміну дії - до 31.12.2022, відповідних викуплених за картками/талонами (або еквівалент) літрів нафтопродуктів, Постачальник сплачує Замовнику додатково окрім вартості самих фактично сплачених літрів відповідного нафтопродукту додатково 20 відсотків вартості договору.

Позивачем було направлено претензії №1 від 11.07.2025, №2 від 21.07.2025 до відповідача, стосовно невиконання відповідачем договірних зобов`язань, та щодо користування відповідачем вже тривалий час без повернення отриманих коштів за договором.

Відповідей на вище вказані претензії зі сторони відповідача не надходило, так само як і їх виконання не проводилося, що змусило позивача звернутися за захистом своїх порушених прав та відшкодувати суми за непоставлений товар позивачу з інфлаційними витратами та штрафними санкціями.

Крім того, варто зазначити, що на період дії воєнного стану в Україні було припинено накладення пені і штрафних санкцій, та строк позовної давності призупинявся (пункт 18, 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України: пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України: У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також: від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Пункт 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України: У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Даний пункт 19 скасовано згідно Закону України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» від 14 травня 2025 року № 4434-ІХ. Тому, поновлено можливість звернення до суду за захистом майнових прав щодо справ цивільно-правового характеру.

Керуючись статтею 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно пункту 1 частини 2 статті 258 Цивільного кодексу України спеціальна позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно пункту 10.2. Договору цей Договір набирає чинності з моменту його укладання і діє до 31.12.2021, у відносинах що стосуються строку використання карток/талонів (або еквівалент) на нафтопродукти за цим договором, які підлягають обміну на відповідні літри відповідного нафтопродукту та відповідальності за невиконання взятих на себе зобов`язань Постачальника щодо фактичного обміну на літри і зберігання ним товару до фактичного відпуску нафтопродуктів - до 31.12.2022 включно.

Закінчення строку Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії Договору. Крім, того, ТОВ «Лівайн Торг» не зверталося до позивача будь-яким чином щодо зміни бланків скретч-карток на пальне, не повідомляло про дострокове розірвання договірних відносин, про будь-які обставини непереборної сили, про якісь повернення коштів за неможливість фактичного передання пального, що вже викуплене за вище вказаним Договором.

Керуючись статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також: три проценти річних від простроченої суми,якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до пунктів 5.4.- 5.6. розділу 5 Договору, передбачено, що згідно норм чинного законодавства поставка товару здійснюється спеціальними автозаправними станціями/автозаправними колонками Постачальника, або партнерів. Що надаються в переліку до цього договору (Додаток 2 до Договору). Товар поставляється в повній мірі на умовах цього Договору. Поставка товару повинна підтверджуватися накладною, рахунком на оплату (пункт 5.5. розділу 5 Договору). Транспортування товару, навантажувально-розвантажувальні роботи, послуги із заправлення, послуги із зберігання нафтопродуктів до моменту їх фактичного відпуску(заправленні) Постачальник здійснює власними силами (пункт 5.6. розділу 5 Договору).

Згідно пункту 5.3. розділу 5 Договору право власності на товар переходить до Замовника з моменту приймання товару у вигляді катрок/талонів (або еквіваленту) Замовником за видатковою накладною, та ризик випадкової загибелі товару (самих нафтопродуктів) не переходить до Замовника з моменту приймання товару у вигляді катрок/талонів (або еквіваленту) Замовником за видатковою накладною лише після його фактичного отримання на АЗС/АЗК.

Отже, згідно пункту 2.3. розділу 2 Договору Постачальник гарантує якість товару упродовж терміну встановленого виробником і зазначеного товару. Термін дії товару, що закуповується у вигляді талонів або карток (або еквівалент) протягом не менше як до 31.12.2022 року.

Якщо упродовж гарантійного терміну придатності виявиться, що товар не відповідає умовам цього договору, або картики/талони (або еквівалент) втратять свою актуальність, без будь-якої додаткової оплати з боку Замовника, Постачальник, відповідно до письмової заявки Замовника, у разі необхідності (обмін бланків старого зразку на бланки нового зразку, закінчення терміну дії, тощо) забезпечує протягом 7 (семи) робочих днів безкоштовний обмін скретч-карток/талонів (або еквіваленту) рівнозначного номіналу без врахування коливання ціни, як протягом дії Договору так і впродовж не менше одного року та більше з дня постачання скретч-карток/талонів (або еквіваленту). Отже, скретч-карта є підставою для видачі (заправки) Товару з АЗС Постачальника або його партнерів. А, отже, товар за цим договором був попередньо сплачений до моменту фактичного його отримання на АЗС Постачальника. Тому, на дію цих зобов`язань розповсюджуються умови грошових зобов`язань Постачальника перед Замовником. Як зазначено в пункті 4.1 Договору - розрахунки за поставлений товар проводяться шляхом оплати Замовником після пред`явлення Постачальником рахунка на оплату товару (згідно п.7 ст.51 Бюджетного кодексу України - за фактом поставки товару). А поставляються за даним Договором (пункт 5.1. розділу 5 Договору) скреч-картки - поставка товару у вигляді скреч-карток/талонів (або еквівалент) проводиться згідно заявок закладів освіти до 30.06.2021. А, отже, скреч-картки це дозвіл на фактичне отримання товару - як оферта, а оплата за товар по факту є попередньою оплатою, і. Постачальник користується коштами сплаченими Замовником попередньо, тому, у разі здійснення попередньої оплати Постачальник, крім сплати зазначених штрафних санкцій, повертає Покупцю кошти з урахуванням індексу інфляції.

Керуючись положеннями статті 625 Цивільного кодексу України, на дату підписання даної позовної заяви, Постачальник заборгував Покупцеві суму 131740,00 грн. вартості неотриманого Товару.

Формулювання статті 625 Цивільного кодексу України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки, виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (Керуючись Постановою Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 року №127/15672/16-ц (Провадження № 14-254цс19).

У частині першій статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі статтею 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (ч.1); особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч. 2); волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3); правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5).

Відповідно до частин першої, третьої статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Даний договір не визнано недійсним і щодо нього частково виконувались зобов`язання.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 Цивільного кодексу України).

Положеннями статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності ЇЇ вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 617 Цивільного кодексу України встановлено підстави звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, а саме: особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Норми статей 614, 617 Цивільного кодексу України, згідно з якими учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Керуючись пунктом 7.8. розділу 7 Договору передбачено: у разі не надання протягом терміну дії - до 31.12.2022, позивачем здійснено нарахування 20% відсотків на суму 52 276,00 грн (261380,00 :100 х 20).

Також, згідно зі ст. 625 ЦК України, позивачем нараховано інфляційні втрати на суму 34 622,11 грн (Розрахунок здійснюється за формулою ПС = ( III : 100 ) х ( 112 : 100) х ( 113 : 100 ) х ( 112 : 100 ) III - індекс інфляції за перший місяць прострочення, 112 - індекс інфляції за останній місяць прострочення. Останній період Пс (100,80 : 100) х (100,70 : 100) х (101,50 : 100) х (100,20 : 100) х (100,50 : 100) х (100,80 : 100) х (99,40 : 100) х (98,60 : 100) х (100,50 : 100) х (100,80 : 100) х (100,50 : 100) х (100,70 : 100) х (100,40 : 100) х (100,30 : 100) х (100,50 100) х (100,20 : 100) х (100,60 : 100) х (102,20 : 100) х (100,00 : 100) х (100,60 100) х (101,50 : 100) х (101,80 : 100) х (101,90 : 100) х (101,40 : 100) х (101,20 100) х (100,80 : 100) х (101,50 : 100) х (100,70 : 100) х (101,30 : 100) х (100,80100) х (99,80 : 100) х (99,80 : 100) х (100,30 : 100) х (100,90 : 100) = 1.26280632, Інфляційне збільшення: 131 740,00 х 1.26280632 - 131 740,00 = 34622,11 грн).

Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України, позивачем нараховано 3% річник у сумі 11 531,76 грн - 3% річних від фактичного боргу за 35 місяців (1066 днів) користування заборгованими коштами.

З урахуванням встановлених обставин, перевіривши правильність нарахувань відсотків за договором, інфляційних втрат та 3% річних, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог Відділу освіти, культури, молоді та спорту Галицинівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІВАЙН ТОРГ" стягнення заборгованості в загальній сумі 230 169,87 грн (131 740,00 грн заборгованість за непоставлений товар за договором про постачання товару № 60/05-1Т від 24.05.2021, 20% вартості договору 52 276,00 грн, 34 622,11 грн -інфляційні встати, 11 631,76 грн - 3 % річних).

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

Відповідно до частини першої статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина друга статі 2 ГПК України).

Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1 рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004).

Щодо надання оцінки доводам кожної зі сторін, суд зазначає, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, суди мають також враховувати практику Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, у справах "Проніна проти України" (рішення від 18.07.2006), "Трофимчук проти України" (рішення від 28.10.2010), де Суд зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 252, 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Відділу освіти, культури, молоді та спорту Галицинівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області (57286, Миколаївська область, Миколаївський район, с. Галицинове, вул. Центральна 1, 2) до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІВАЙН ТОРГ" (49000, м. Дніпро, вул. Мандриківська, будинок 47, офіс 503, ) про стягнення заборгованості в сумі 230 169,87 грн задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІВАЙН ТОРГ» (49000, м. Дніпро, вул. Мандриківська, будинок 47, офіс 503, ) на користь Відділа освіти, культури, молоді та спорту Галицинівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області (57286, Миколаївська область, Миколаївський район, с. Галицинове, вул. Центральна 1, 2) 131 740,00 грн заборгованість за непоставлений товар за договором про постачання товару № 60/05-1Т від 24.05.2021, 20% вартості договору 52 276,00 грн, 34 622,11 грн -інфляційні встати, 11 631,76 грн - 3 % річних, 3 028,00 грн - судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядки та строки, встановлені ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено - 16.03.2026.

Суддя А.Є. Соловйова