ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"12" березня 2026 р.м. Одеса Справа № 916/845/26

Господарський суд Одеської області у складі судді Смелянець Г.Є.

розглянувши заяву Керівника Київської окружної прокуратури м. Одеси

про забезпечення позову за вх.№2-462/26 від 10.03.2026

у справі №916/845/26

за позовом: Керівника Київської окружної прокуратури м. Одеси (65059, м. Одеса, вул. Краснова, 10, Код ЄДРПОУ/Умовний код: ) в інтересах держави в особі Одеської міської ради (65026, Одеська обл, м. Одеса, пл. Біржова, буд. 1, )

до відповідача: Приватного підприємства «Люкс КВ» (65015, Одеська обл., м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 45, корп. 1, кв. 55, )

про стягнення 2 597 757 грн.

В С Т А Н О В И В:

Керівник Київської окружної прокуратури м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з Приватного підприємства «Люкс КВ» збитків у сумі 2 597 757 грн. (257 499,46 грн за договором № 31 2025 на виконання робіт з розробки (проєктування та виготовлення) проєктно кошторисної документації та 2 340 257,54 грн за договором № 37-2025 від 08.12.2025 з урахуванням додаткової угоди № 1 від 15.12.2025), а також стягнення з відповідача судового збору за подання позовної заяви у сумі 31 173,08 грн. на користь Одеської обласної прокуратури.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланнями на понесення Одеською міською радою збитків внаслідок знесення самовільно збудованих нежитлових будівель ПП «Люкс-КВ» на землі комунальної власності м. Одеса за рішенням суду, що є прямим наслідком протиправної поведінки ПП «Люкс-КВ», яка виразилася у самочинному будівництві будівлі під літ. «Б» площею 197,5 кв. м на самовільно зайнятій земельній ділянці за адресою: м. Одеса, просп. Небесної Сотні (Маршала Жукова), 75/1, що підтверджується, зокрема, постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.03.2024 у справі №916/959/22.

Після звернення до господарського суду з вказаним позовом Керівником Чорноморської окружної прокуратури подано до Господарського суду Одеської області заяву про забезпечення позову (за вх.№2-462/26 від 10.03.2026), в якій заявлено про вжиття наступних заходів забезпечення позову:

- накласти арешт на грошові кошти, які належать Приватному підприємству «Люкс-КВ», як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, у тому числі інших держав, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову та належать ПП «ЛЮКС-КВ», у межах суми позовних вимог на загальну суму 2 597 757 грн.;

- накласти арешт на нерухоме майно, яке належить Приватному підприємству «Люкс-КВ», лише в межах різниці між сумою ціни позову (2 597 757 грн.) та арештованих грошових коштів у разі їх недостатності.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, Керівник Київської окружної прокуратури м. Одеси посилається на те, що згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПП «ЛЮКС-КВ» станом на 15.08.2025 зареєстровано, в процесі припинення не перебуває. Отже, ПП «ЛЮКС-КВ» продовжує вести господарську діяльність, витрачаючи кошти не для здійснення розрахунків з позивачем. Крім того, ПП «ЛЮКС-КВ» вже намагалося уникнути виконання постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.03.2024 у справі № 916/959/22.

При цьому Керівник Київської окружної прокуратури м. Одеси посилається на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 18.10.2021 у справі №910/7029/21, згідно з якою «умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення».

Також Керівник Київської окружної прокуратури м. Одеси посилається на правову позицію Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03.03.2023 у справі № 905/448/22, згідно з якою у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Керівник Київської окружної прокуратури м. Одеси зазначає, що виконання в майбутньому судового рішення у цій справі у разі задоволення позовних вимог безпосередньо залежить від тієї обставини, чи матиме відповідач необхідну суму грошових коштів, а отже застосування заходу забезпечення позову, обраного прокурором, безпосередньо пов`язано із предметом позову. Адекватність такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на грошові кошти відповідача у межах ціни позову полягає у тому, що такі дії забезпечать реальне виконання судового рішення у разі задоволення позову. Накладення арешту на кошти у межах спірної суми забезпечить збалансованість інтересів сторін, оскільки надасть можливість виконати рішення у разі задоволення позову та не призведе до втручання у господарську діяльність відповідача, а лише запровадить тимчасові обмеження щодо користування цими коштами відповідачем задля запобігання перешкод у виконанні рішення суду у разі задоволення позову.

Відповідно до ч.2 ст.136 ГПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.137 ГПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з п.2 ч.1 ст.138 ГПК України заява про забезпечення позову подається одночасно пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.01.2020 у справі №915/1912/19.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду або незабезпечення таким рішенням ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст.137 ГПК України). Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Як встановлено судом, предметом позову у даній справі є вимога майнового характеру про стягнення збитків у розмірі 2 597 757 грн.

В свою чергу, прокуратура, обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення посилається на те, що згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПП «ЛЮКС-КВ» станом на 15.08.2025 зареєстровано, в процесі припинення не перебуває. Отже, ПП «ЛЮКС-КВ» продовжує вести господарську діяльність, витрачаючи кошти не для здійснення розрахунків з позивачем. Крім того, ПП «ЛЮКС-КВ» вже намагалося уникнути виконання постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.03.2024 у справі № 916/959/22.

У постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.03.2023 у cправі № 905/448/22 наявний правовий висновок, згідно з яким у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

При цьому, заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову (аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 18.02.2022 у справі № 910/12404/21).

У постанові Верховного Суду від 06.10.2022 у справі №905/446/22 зазначено, що у разі звернення із позовом про стягнення грошових коштів, саме відповідач має доводити недоцільність чи неспівмірність заходів забезпечення, вжиття яких просить в суду позивач, зокрема і ту обставину, що застосовані заходи забезпечення позову створять перешкоди його господарській діяльності.

Окрім того, у постанові Верховного Суду від 02.02.2026 у справі №902/1281/25, щодо застосування положень ст.ст.136, 137 ГПК України зазначено наступне: «Суд вважає необґрунтованими доводи Скаржника щодо обов`язковості надання ТОВ "Куликів Ойл" конкретних доказів вчинення Відповідачами 2, 3 активних дій, спрямованих на відчуження нерухомого майна або грошових коштів.

Так, відсутність таких доказів не позбавляє правової підстави для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки загроза неефективного виконання майбутнього рішення випливає не лише з наявності фактів відчуження, а також з наявності у Відповідачів 2, 3 реальної, не обмеженої законом можливості вільно розпоряджатися своїми активами до моменту набрання рішенням законної сили, а відтак і беззаперечної можливості відчуження ними такого майна.»

Тотожна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.07.2025 у справі № 904/659/25.

При цьому, господарський суд наголошує на правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, згідно з якою під час вирішення тотожних спорів суди мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду (зазначена позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №755/10947/17).

Отже, із врахуванням заявлених прокуратурою позовних вимог майнового характеру про стягнення з відповідача збитків у розмірі 2 597 757 грн., приймаючи до уваги правовий висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22 та у постанові Верховного Суду від 02.02.2026 у справі №902/1281/25, господарський суд погоджується із прокуратурою, що накладення арешту на грошові кошти відповідача в межах суми позовних вимог та накладення арешту на нерухоме майно відповідача в межах різниці між сумою ціни позову та арештованих грошових коштів в разі їх недостатності забезпечить реальне виконання судового рішення у разі задоволення позову, оскільки виконання в майбутньому судового рішення у справі про стягнення грошових коштів, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язане з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості.

На думку господарського суду, заявлені прокуратурою заходи забезпечення позову є адекватними, співмірними та достатніми для запобігання порушенню прав позивача, дозволять виконати рішення суду в разі задоволення позовних вимог, в той час як відповідні заборони, вжиті судом, на думку господарського суду, не матимуть наслідком втручання в господарську діяльність відповідача.

Господарський суд також зауважує, що обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість повного розпоряджатися ним.

Можливість накладення арешту на майно, не обмежуючись грошовими коштами відповідача, в порядку забезпечення позову у спорі про стягнення грошових коштів є для позивача додатковою гарантією того, що рішення суду у разі задоволення позову буде реально виконане та позивач отримає задоволення своїх вимог.

Крім того, у разі задоволення позову у справі про стягнення грошових коштів боржник матиме безумовну можливість розрахуватися із позивачем, за умови наявності у нього грошових коштів у необхідних для цього розмірах, без застосування процедури звернення стягнення на майно боржника.

Аналогічні висновки про те, що у справах, де предметом спору є стягнення грошових коштів, накладення арешту на нерухоме майно є належним видом забезпечення позову, викладені також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене, господарський суд вважає обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню заяву Керівника Київської окружної прокуратури м. Одеси про забезпечення позову за вх.№2-462/26 від 10.03.2026 шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать ПП «ЛЮКС-КВ» у межах суми позовних вимог на загальну суму 2 597 757 грн. та накладення арешту на нерухоме майно, яке належить ПП «ЛЮКС-КВ» у межах ціни позову 2 597 757 грн., лише в межах різниці між сумою ціни позову та арештованих грошових коштів у разі їх недостатності.

Щодо зустрічного забезпечення, то законом не встановлено обов`язку суду вимагати від особи, яка звертається із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (ч. 1 ст. 141 ГПК України), відповідна вимога лише може висуватися судом з урахуванням обставин справи, але не визначається як неодмінна умова забезпечення позову.

Щодо вимог прокуратури про покладення на відповідача судових витрат за сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову, господарський суд зазначає, що питання щодо розподілу судових витрат у справі буде вирішено господарським судом за наслідками розгляду даної справи.

Керуючись ст. 136, ст. 137, ст. 140, ст.234 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1.Заяву Керівника Київської окружної прокуратури м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради про забезпечення позову за вх.№2-462/26 від 10.03.2026 у справі №916/845/26 задовольнити.

2.Накласти арешт на грошові кошти, які належать Приватному підприємству «Люкс-КВ» (65015, Одеська обл., м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 45, корп. 1, кв. 55, ), як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, у тому числі інших держав, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову та належать ПП «ЛЮКС-КВ», у межах суми позовних вимог на загальну суму 2 597 757 грн.;

3.Накласти арешт на нерухоме майно, яке належить Приватному підприємству «Люкс-КВ» (65015, Одеська обл., м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 45, корп. 1, кв. 55, ), лише в межах різниці між сумою ціни позову (2 597 757 грн.) та арештованих грошових коштів у разі їх недостатності.

Стягувачем за цією ухвалою є: Київська окружна прокуратура м. Одеси (65059, м. Одеса, вул. Краснова, 10, Код ЄДРПОУ/Умовний код: )

Боржником за цією ухвалою є: Приватне підприємство «Люкс-КВ» (65015, Одеська обл., м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 45, корп. 1, кв. 55, )

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом та виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала набирає законної сили 20.02.2026 та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складання повної ухвали.

Повну ухвалу складено 12.03.2026.

Суддя Смелянець Ганна Євгенівна