СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року м. Харків Справа № 917/1822/25

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Демідова П.В., суддя Склярук О.І., суддя Шутенко І.А., при секретарі судового засідання Курило Є.П., розглянувши в судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Гарант Ойл Групп (вх. №49 П) на рішення Господарського суду Полтавської області (суддя Киричук О.А.) від 17.12.2025 у справі №917/1822/25

за позовною заявою Комунального закладу Криничанський психоневрологічний інтернат Дніпропетровської обласної ради, с.Зелена Долина, Кам`янський р-н, Дніпропетровська область,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Гарант Ойл Групп, шлях Київ-Харків, Пирятинський р-н, Полтавська область,

про стягнення 260 366,49 грн,

Представники сторін:

від заявника: не з`явився;

від позивача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Комунальний заклад Криничанський психоневрологічний інтернат Дніпропетровської обласної ради звернувся до Господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ГАРАНТ ОЙЛ ГРУПП про стягнення 260 366,49 грн заборгованості за договором про закупівлю №72 від 06.11.2024року, в т.ч.: суми заборгованості в розмірі 211 440,00 грн; 3% річних у розмірі 4 223,00 грн; пені у розмірі 31 484,28 грн; інфляційних нарахувань в розмірі 13219,21грн.

Господарський суд Полтавської області (суддя Киричук О.А.) рішенням від 17.12.2025 позов задовольнив частково; стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю ГАРАНТ ОЙЛ ГРУПП на користь Комунального закладу Криничанський психоневрологічний інтернат Дніпропетровської обласної ради суму заборгованості в розмірі 211 440,00грн, а також витрати на оплату судового збору у розмірі 3171,60грн; в іншій частині позову відмовив.

Мотивуючи вказане рішення суд першої інстанції посилався на те, що з викладених обставин вбачається невиконання відповідачем умов договору щодо належної поставки товару та виникнення у нього зобов`язання із компенсації позивачу вартості талонів, що не були отоварені. При цьому, позивач не довів, що він звертався до відповідача до подання позову з вимогою про виконання відповідачем зобов`язання згідно з умовами договору чи повернення коштів за неотриманий товар та з наявних у справі обставин неможливо встановити, з якого часу та на який обсяг товару відбулося порушення відповідачем умов договору кожного числа, коли відповідач фактично не відвантажив товар за пред`явленим талоном, у зв`язку з чим нарахування відповідачу пені, інфляційних та 3% річних з 01.01.2025 є необгрунтованим, не справедливим та таким, що не відповідає принципу розумності.

Товариство з обмеженою відповідальністю Гарант Ойл Групп звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 17.12.2025 року у справі №917/1822/25 в частині задоволених позовних вимог та у цій частині ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Комунального закладу Криничанський психоневрологічний інтернат Дніпропетровської відмовити повністю.

Обґрунтовуючи подану апеляційну скаргу заявник, зазначає про те, що:

- суд першої інстанції не розглянув клопотання про розгляд справи за участі сторін одразу після його надходження, про що свідчить відсутність ухвали, постановленої за результатом розгляду та не навів належних мотивів для відмови у його задоволенні;

- зі змісту оскаржуваного рішення не зрозуміло на підставі яких доказів суд міг встановити, що за договором № 72 від 06.11.2024 року постачались саме додані до позову копії талонів бренду «АВІАС» (що заперечував відповідач і не спростував позивач) та перевірити кількість та номінал доданих до позову копій талонів (копії талонів зроблені лише з однієї сторони);

- підписані сторонами видаткові накладні № Рн241106/004 від 07.11.2024 року та № Рн241106/005 від 29.11.2024 року та оприлюднений на офіційному сайті https://prozorro.gov.ua Звіт про виконання договору № 72 від 06.11.2024 року підтверджують, що відповідач повністю та належним чином виконав всі свої зобов`язання по договору про закупівлю товарів № 72 від 06.11.2024 року перед позивачем;

- перевірити наданий позивачем розрахунок було не можливо, оскільки додані до позову копії талонів бренду «АВІАС» зроблені з однієї сторони, з яких неможливо встановити строк дії талонів, їх ідентифікаційні номери, що зумовлює подальшу неможливість перевірити кількості талонів та їх загальний номінал;

- передумовою для повернення сплаченої суми є невиконання обов`язку продавцем з поставки товару у встановлений строк, проте жодних доказів в підтвердження порушення саме відповідачем строків поставки товару, як і відмови в отоваренні талонів у встановлені пунктами 5.1 та п. 10.2 договору строки до матеріалів справи не надано;

- зі змісту договору вбачається, що саме позивач був зобов`язаний самовивезенням забезпечити отоварення талонів за наслідком пред`явлення їх у відповідні строки на АЗС, проте жодних доказів припинення роботи та/або відсутності палива та/ або відмови в отоваренні талонів на АЗС відповідно до умов договору № 72 від 06.11.2024 року, при відповідному зверненні уповноважених осіб позивача, матеріали справи не містять.

10.02.2026 від Комунального закладу Криничанський психоневрологічний інтернат Дніпропетровської обласної ради через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на апеляційну скаргу у 5 примірниках, в якій він просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін. Також, зазначений відзив надійшов до суду повторно 16.02.2026.

Обґрунтовуючи поданий відзив позивач посилається на те, що відповідач взяті на себе зобов`язання у повному обсязі не виконав, не забезпечив наявність пального за першою вимогою замовника по факту пред`явлення талонів та не передав замовнику товар у повному обсязі у кількості, за якістю і на умовах встановлених договором, у зв`язку з чим у відповідача наявна перед позивачем заборгованість на вказану суму, яка підлягає стягненню на підставі ст.670, 693 ЦК України; посилання відповідача на те, що ні в жодному долученому до позову документу не міститься вказівка на те, що саме талони бренду «АВІАС» передавались позивачу не відповідає дійсності, оскільки назва номенклатурної позиції предмета закупівлі у звіті про виконання договору про закупівлю містяться відомості про талон АЗС «АВІАС», а видаткові накладні та договір мають містити ідентичну назву предмету закупівлі назві номенклатурної позиції; додані копії талонів «АВІАС» відскановані з обох сторін, мають штрих коди, серійні номери, номінал, назву палива, країну, QR-код, термін дії не зазначений.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.01.2026, в порядку ст.32 Господарського процесуального кодексу України, для розгляду апеляційної скарги визначено склад колегії суддів: Демідова П.В. головуючий суддя, Склярук О.І. суддя, Шутенко І.А. суддя.

Східний апеляційний господарський суд ухвалою від 28.01.2026 поновив Товариству з обмеженою відповідальністю Гарант Ойл Групп строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Полтавської області від 17.12.2025 у справі №917/1822/25; відкрив апеляційне провадження , призначив розгляд апеляційної скарги на "02" березня 2026 р. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду; зупинив дію рішення Господарського суду Полтавської області від 17.12.2025 у справі №917/1822/25; клопотання ТОВ «Гарант Ойл Груп» про участь у всіх судових засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів - задовольнив.

Копія вказаної ухвали направлена до електронних кабінетів сторін.

Відповідно до ч.1 ст.285 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) судові рішення суду апеляційної інстанції вручаються (видаються або надсилаються) в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу.

Частиною 6 ст.242 ГПК України, передбачено, що днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Згідно з довідками, сформованими в комп`ютерній програмі «Діловодство спеціалізованого суду» копія ухвали суду від 28.01.2026 доставлена до електронних кабінетів сторін 28.01.2026 о 21:13 та о 21.14, у зв`язку з чим, враховуючи положення ч.6 ст.242 ГПК України, копія ухвали вважається врученою 29.01.2026.

Отже, сторони належним чином повідомлені про відкриття апеляційного провадження, дату, час та місце розгляду апеляційної скарги заявника.

Представники сторін в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Враховуючи, що представник заявника клопотав про участь у засіданні в режимі відеоконференції судом здійснено спробу встановити зв`язок з представником заявника за допомогою програмного забезпечення ВКЗ через електронний кабінет, а також в телефонному режимі, проте встановити зв`язок не вдалось.

З огляду на викладене, беручи до уваги, що згідно з положеннями ч.5 ст.197 ГПК України, ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду несе учасник справи, його представник, який подав відповідну заяву, а також, враховуючи, що, відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги заявника за відсутності представників сторін.

Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч.3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч.4).

Переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, судом першої інстанції встановлено наступне.

06.11.2024 між ТОВ «Гарант Ойл Групп»/Постачальник та КЗ «Криничанський психоневрологічний інтернат»/Замовник було укладено Договір про закупівлю товарів № 72 з Додатковою угодою № 1 від 07.11.2024 року та Додатковою угодою № 2 від 24.12.2024 року до нього (надалі Договір та/або Договір № 72 від 06.11.2024 року).

Згідно з п.1.1. Договору Постачальник приймає на себе зобов`язання передати Замовнику у власність за кодом ДК 021:20-9 нафта і дистиляти надалі Товар паливно-мастильних матеріалів (талонів), а Замовник прийняти і оплатити вказаний товар: 09130000-9 бензин у кількості 2120 л. ціною без урахування ПДВ за літр - 44,50 грн., загальною вартістю 94 340,00 грн.; 09130000-9 дизельне паливо у кількості 7062 л. ціною без урахування ПДВ за літр - 40,40 грн., загальною вартістю 285304,80 грн, усього з ПДВ 455 573,76 грн., з яких 75 928,96 грн. ПДВ.

Пунктом 1.3. договору передбачено, що відпуск товару здійснюється за довірчими документами (скетч-картки) на отримання товару відповідно «Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20.12.1994.

Відповідно до п.2.1 Договору товар вважається переданим Постачальником і прийнятим Замовником по кількості і якості з моменту отримання Товару відповідно до умов Договору.

Приписами п.3.1 Договору передбачено, що ціна цього Договору становить 455 537,76 грн. у тому числі ПДВ 75 928,96 грн.

Строк (термін) поставки (передачі) товарів (довірчих документів): з моменту укладення договору до 29.11.2024року (п.5.1 Договору).

Пунктом 5.3.1 Договору визначено, що передача Товару замовнику за цим Договором здійснюється Постачальником шляхом отримання Замовником скретч-карток на паливо. Подальше фактичне отримання палива здійснюється на АЗС Постачальника шляхом заправки транспортних засобів замовника при пред`явленні довіреними особами замовника скетч-карток.

Скретч-карта є підставою для видачі (заправки) з АЗС вказаного у карті об`єму і марки товару, після чого всі обов`язки сторін по погашених скетч-картах вважаються виконаними, при цьому постачальник не може передати замовнику товар іншої марки чи в кількості меншій, ніж зазначено в скетч-карті (п.5.3.2 Договору).

Згідно п.5.4 Договору Замовник зобов`язується отримати Товар на АЗС до закінчення терміну дії довірчого документу який зазначений на довірчому документі.

Відповідно до п.5.5 Договору Постачальник не несе ніякої відповідальності у разі неотримання Замовником товару на АЗС до закінчення терміну дії довірчого документу, який зазначений на довірчому документі.

Факт приймання-передачі товару засвідчується Замовником та Постачальником шляхом підписання акту приймання-передачі в 2-х примірниках (по одному примірнику для кожної із Сторін). Додатково між Замовником та Постачальником підписується видаткова накладна (п.5.8 Договору).

Згідно з п.п.10.1, 10.2 цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та його скріплення печатками сторін. Строк цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п.10.1 цього Договору та діє до 31.12.2024.

Додатковою угодою № 1 від 07.11.2024 року до Договору № 72 від 06.11.2024 року сторонами викладено п.1.1 договору в новій редакції. За змістом додаткової угоди Постачальник прийняв на себе зобов`язання передати Замовнику у власність за кодом ДК 021:20-9 нафта і дистиляти (надалі Товар паливно- мастильних матеріалів (талонів) для забезпечення роботи генераторів з метою виробництва електричної енергії, а Замовник прийняти і оплатити вказаний товар. 09130000-9 бензин у кількості 2120 л. ціною без урахування ПДВ за літр - 44,50 грн., загальною вартістю 94 340,00 грн.; 09130000-9 дизельне паливо у кількості 7062 л. ціною без урахування ПДВ за літр - 40,40 грн., загальною вартістю 285304,80 грн., усього з ПДВ 455 573,76 грн., з яких 75 928,96 грн. ПДВ.

Додатковою угодою № 2 від 24.12.2024 року до Договору № 72 від 06.11.2024 року сторонами викладено п.1.1 договору в новій редакції, за змістом якої Постачальник приймає на себе зобов`язання передати Замовнику у власність за кодом ДК 021:20-9 нафта і дистиляти (надалі Товар паливно-мастильних матеріалів (талонів) для забезпечення роботи генераторів з метою виробництва електричної енергії, а Замовник прийняти і оплатити вказаний товар. 09130000-9 бензин у кількості 2120 л. ціною без урахування ПДВ за літр - 44,50 грн., загальною вартістю 94 340,00 грн; 09130000-9 дизельне паливо у кількості 7060 л. ціною без урахування ПДВ за літр - 40,40 грн, загальною вартістю 285224,00 грн, усього з ПДВ 455 476,80 грн, з яких 75 912,80 грн ПДВ.» та внесено зміни до п. 3.1 Договору шляхом викладу його в наступній редакції: 3.1. ціна цього Договору цього Договору становить 455 476,80 грн, у т.ч. ПДВ - 75 912,80 грн.

За видатковими накладними № Рн241106/004 від 07.11.2024 року та № Рн241106/005 від 29.11.2024 року ТОВ «Гарант Ойл Групп» передав, а КЗ «Криничанський психоневрологічний інтернат» отримав: Дизельне паливо у кількості 2060 літрів та Бензин у кількості 2120 літрів на суму 213076,80 грн з ПДВ, а також Дизельне паливо у кількості 5000 літрів на суму 242400,00 грн з ПДВ.

На виконання умов договору позивач здійснив оплату товару на загальну суму 455 476,80 грн, згідно з платіжною інструкцією №411 від 15 листопада 2024 на суму 213 076,80 грн та платіжною інструкцією №438 від 10 грудня 2024року на суму 242 400,00 грн.

Згідно з актом КЗ «Криничанський психоневрологічний інтернат» Дніпропетровської обласної ради перевірки залишку скретч-карток (талонів) бренду АВІАС від 02.01.2025 встановлено, що: відповідно до видаткової накладної № Рн241106/004 від 07.11.2024 року та № Рн241106/005 від 29.11.2024 року, згідно з договором про закупівлю товарів №72 від 06.11.2024, укладеним з ТОВ «Гарант Ойл Групп», отримано дизельне пальне в кількості 7060 літрів та бензин в кількості 2120 літрів у вигляді довірчих документів скретч-карток з подальшим фактичним отриманням палива, шляхом заправки транспортних засобів при пред`явлені довіреними особами скетч-карток номіналом 10л., 15л., 20л; заправка транспортних засобів проводилась до 01.01.2025; починаючи з січня 2025 продаж пального припинено, через відсутність паливо-мастильних матеріалів на АЗС; комісійною перевіркою встановлено наявність невикористаних скретч-карток (талонів) на ПММ в кількості 304 одиниці, а саме на дизельне паливо - 4000 літрів (200шт. по 20 літрів); на бензин 1120 літрів (90 скретч-карток по 10 літрів = 900 літрів, 12 скретч-карток по 15 літрів = 180 літрів, 2 скретч-карти по 20 літрів = 40 літрів).

КЗ «Криничанський психоневрологічний інтернат» звернулось до ТОВ «Гарант Ойл Групп» з листом-повідомленням № 421 від 07.08.2025 про невиконання умов договору, в якому просив перерахувати кошти в сумі 221 408,00 грн на його рахунок, у зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору. В зазначеному листі позивач посилався на те, що на даний час паливні талони заблоковані та неотоварюються в мережі АЗС Постачальника, гаряча лінія за номером телефону: 0-800-501-788 та карта АЗС на офіційному сайті також не працює, у зв`язку з чим споживач позбавлений можливості отримувати товар відповідно до договору. В підтвердження направлення вказаного листа постачальнику позивачем долучено до матеріалів позовної заяви копію накладної про вручення рекомендованого листа 25.08.2025 та копію фіскального чеку Укрпошти від 12.08.2025.

Відповіді на вказаний лист-повідомлення позивачем отримано не було.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з ТОВ "Гарант Ойл Групп" заборгованості за договором про закупівлю №72 від 06.11.2024 в сумі 260 366,49 грн, який оскаржуваним рішенням Господарського суду Полтавської області від 17.12.2025 задоволено частково з мотивів викладених вище.

Зі змісту доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу вбачається, що сторонами не оспорюється рішення суду в частині відмови у стягненні 3% річних у розмірі 4 223,00грн, пені у розмірі 31 484,28грн та інфляційних нарахувань у розмірі 13 219,21грн, відповідач оскаржує рішення в частині стягнення основної суми боргу, у зв`язку з чим, рішення Господарського суду Харківської області від 17.12.2025 у справі №917/1822/25 переглядається судом апеляційної інстанції лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія погодилась із кваліфікацією, яку надав суд першої інстанції спірним відносинам. Так, укладений між сторонами правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм статті 712 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та статей 264-271 Господарського кодексу України (далі ГК України, який був чинний станом на дату виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст.667 ЦК України якщо право власності переходить до покупця раніше від передання товару, продавець зобов`язаний до передання зберігати товар, не допускаючи його погіршення. Необхідні для цього витрати покупець зобов`язаний відшкодувати продавцеві, якщо інше не встановлено договором.

Положеннями ст.526 ЦК України та ст.193 ГК України суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до умов укладеного договору.

Згідно з ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов спірного договору Комунальним закладом Криничанський психоневрологічний інтернат Дніпропетровської обласної ради здійснена оплата в розмірі 455 476,80 грн з ПДВ, що підтверджується платіжними інструкціями, які долучені до матеріалів позовної заяви, а ТОВ «Гарант Ойл Групп» було передано позивачу скретч-карти (талони) на бензин у кількості 2120 літрів загальною вартістю 113 208,00 (з ПДВ) та дизельне паливо у кількості 7060 літрів загальною вартістю 342 268,80 грн (з ПДВ).

Проте, позивач стверджує, що у нього залишились не отовареними отримані ним від відповідача по Договору № 72 від 06.11.2024 року скретч-карти (талони) на бензин на 1120 літрів (90 скретч-карток по 10 літрів, 12 скретч-карток по 15 літрів, 2 скретч-карти по 20 літрів) на загальну суму 49 840,00 грн та на дизель 4000 літрів (200 скретч-карток по 20 літрів на загальну суму 161 600,00 грн.

Умовами договору передбачено, що фактичне отримання палива здійснюється на АЗС Постачальника шляхом заправки транспортних засобів замовника при пред`явлені скетч-карток, яка є підставою для видачі (заправки) з АЗС вказаного у карті об`єму та і марки товару, після чого всі обов`язки сторін по погашених скетч-картках вважаються виконаними (п.5.3.2 Договору).

Виходячи з особливостей товару, який є об`єктом договору, передання та зберігання якого регулюється Правилами роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1442 від 20.12.1997 (далі - Правила), товаром за договором закупівлі пального є не скетч-карта, а бензин та дизельне паливо, передача товару замовнику здійснюється поступово (певними частинами), підставою передачі товару є товаро-розпорядчий документ на товар, тобто скетч-карта (талон) на пальне та обов`язок щодо такої передачі є виконаним після фактичного отримання палива, у зв`язку з чим посилання скаржника на те, що підписані сторонами видаткові накладні № Рн241106/004 від 07.11.2024 року та № Рн241106/005 від 29.11.2024 року підтверджують, що відповідач повністю та належним чином виконав всі свої зобов`язання по договору про закупівлю товарів № 72 від 06.11.2024 року перед позивачем є безпідставними, оскільки з моменту передання талонів позивач набув лише право на отримання пального в обсягах, зазначених у видатковій накладній, проте передача талонів не звільняє відповідача від обов`язку поставити придбаний товар.

Судова колегія також зауважує, що скретч-картки не віднесені ст. 177 ЦК України до об`єктів цивільного права, які мають самостійну оборотоздатність, тому не має правових підстав розглядати талони (картки) як об`єкт постачання за договором, укладеним між сторонами.

Стосовно посилання скаржника на оприлюднення позивачем на офіційному сайті «Prozorro» Звіту про виконання договору № 72 від 06.11.2024 року, колегія суддів зауважує, що станом на момент здійснення зазначеної публікації (тобто після отримання скетч-карток), позивач об`єктивно не міг знати про те, що відповідач не виконає належним чином своє зобов`язання та не забезпечить йому поставку товару - саме палива (а не талонів на паливо) у повній мірі. Оскільки талон лише надає право отримати на АЗС фіксовану кількість нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому, він не є підтвердженням фактичного отримання самого товару в натурі, отже, цим не підтверджується, що відповідачем було виконано взяті на себе зобов`язання в повному обсязі. До того ж, завершення процедури закупівлі в системі «Prozorro» не є доказом виконання договору.

Судова колегія враховує, що сторонами визнається факт часткової передачі палива. Водночас позивач зазначає, що неотовареними із загальної кількості об`єму палива залишилось 4000 літрів дизельного палива та 1120 літрів бензину.

В підтвердження зазначеного до матеріалів справи долучено копії скетч-карток бренду АВІАС на бензин у кількості 104 штуки номіналом 15л, 10л та 20л та дизельного палива у кількості 200 штук номіналом 20л, акт перевірки залишку скретч-карток (талонів) бренду АВІАС, складений позивачем та лист-повідомлення №421 від 07.08.2025 про невиконання договору.

Відповідно до пункту 3 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1442 від 20.12.1997 (далі - Правила), торгівля нафтопродуктами, призначеними для відпуску споживачам, здійснюється через мережу автозаправних станцій, автогазозаправних станцій та автогазозаправних пунктів (надалі - АЗС).

Згідно з пунктом 9 Правил, розрахунки за реалізовані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із використанням електронних платіжних засобів, паливних карток, талонів, відомостей на відпуск пального тощо) в установленому законодавством порядку. Разом з продукцією споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару

Спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року №281/171/578/155 затверджена Інструкція про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (далі - Інструкція).

Згідно з п.3 Інструкції, талон - спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.

Підпунктом 10.3.3.1 Інструкції, визначено, що форму, зміст та ступінь захисту бланків талонів установлює емітент талона. При цьому необхідними елементами змісту

талона є його серійний та порядковий номери.

З матеріалів справи вбачається, що надані копії скетч-карток бренду АВІАС, які за своєю суттю є талонами на паливо, відкопійовані з обох сторін та містять різні номерні штрих-коди, які дозволяють їх ідентифікувати, що спростовує доводи скаржник щодо неможливості здійснення перевірки кількості талонів та їх загальний номінал, а також щодо ксерокопіювання одних і тих самих талонів декілька разів.

Згідно з актом залишку скретч-карток бренду АВІАС, складеного позивачем, комісійною перевіркою встановлено, що у зв`язку припиненням продажу пального починаючи з січня 2025, через відсутність паливо-мастильних матеріалів на АЗС, кількість невикористаних скретч-карток (талонів) на ПММ складає 304 одиниці, а саме: на дизельне паливо 200шт. по 20 літрів, на бензин 90 скретч-карток по 10 літрів, 12 скретч-карток по 15 літрів, 2 скретч-карти по 20 літрів, що відповідає кількості та номіналу скретч-карток копії яких містяться в матеріалах справи.

В матеріалах справи наявна копія листа №421 від 07.08.2025, в якому позивач повідомляє відповідача про невиконання умов договору, у зв`язку з неможливістю отоварити паливні талони в мережі АЗС та просив повернути кошти у відповідній сумі. В якості доказів направлення вказаного листа позивачем долучено до матеріалів справи копію фіскального чеку АТ «Укрпошта» від 12.08.2025 та накладної, згідно якої він є врученим 25.08.2025 представнику відповідача.

Заявник зазначаючи, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту отримання долучених до матеріалів справи талонів саме від відповідача і саме на умовах спірного договору та передання саме талонів бренду «АВІАС» не надає жодного доказу для спростування тверджень позивача. Скаржник не надає доказів, яки б свідчили про передання ним на виконання договору спірного договору талонів іншого бренду або АЗС, як і не надає будь яких пояснень з цього приводу.

До того ж, колегія суддів не може проігнорувати непослідовну поведінку скаржника, яка полягає в тому, що в якості підтвердження виконання власних зобов`язань, відповідач посилається на Звіт про виконання договору № 72 від 06.11.2024 року, який був розміщений позивачем на сайті PROZORRO. Проте, в звіті вказано про отримання в межах договору талонів бренду «АВІАС». Отже, підтверджуючи факт виконання договору посилаючись на звіт, Скаржник фактично підтверджує передання на виконання договору позивачу талонів бренду «АВІАС».

Колегія суддів зауважує, що умовами Договору не передбачено складання сторонами ані акту приймання-передачі, ані специфікацій із реєстром номерів талонів. При цьому, відповідач, бажаючи спростувати твердження позивача, мав можливість зі свого боку надати докази, які б спростовували твердження позивача.

Суд зазначає, що саме на відповідача покладався обов`язок контролювати кількість використаних позивачем талонів та кількість талонів, що залишилася у його розпорядженні, адже кількість талонів, що перебуває у розпорядженні позивача дорівнює кількості пального, що вже оплачене останнім та має бути передане йому відповідачем, у разі пред`явлення талонів.

При цьому, відповідач не заперечує з приводу тієї кількості талонів за якими позивачем було отримано частину пального та не заперечує самого факту передання позивачу талонів відповідної кількості.

Стверджуючи про відсутність в матеріалах справи акту приймання-передачі талонів чи специфікацій із реєстром номерів талонів відповідач не надає відповідний документ, зважаючи на те, що у випадку його складання відповідач є його підписантом, як постачальник товару та особа, що мала передати відповідні талони.

Скаржник зазначає, що позивач не довів неможливість заправки в мережі АВІАС.

Судова колегія зауважує, що загальновідомим фактом є та обставина що з кінця 2024 року заправки мережі в Україні припинили свою роботу через боргові зобов`язання.

Крім того, скаржник не був позбавлений права і можливості надати докази на спростування обставин, викладених позивачем щодо неможливості отримати пальне за талонами. Але ні у відзиві на позовну заяву, ні в апеляційній скарзі такі спростування не надано, як не надано і доказів того, що відповідні АЗС працюють.

Судова колегія бере до уваги, що відповідач не повідомив позивача про тимчасовість чи постійність припинення роботи автозаправних станцій, не запропонував альтернативного механізму реалізації карток, не забезпечив перенаправлення на інші АЗС чи видачі нового виду довірчих документів.

Судова колегія враховує, що за умовами п. 1.3 договору відпуск товару здійснюється за довірчими документами (скетч-картки) на отримання товару відповідно «Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20.12.1994. Відповідно до п.2.1 Договору товар вважається переданим Постачальником і прийнятим Замовником по кількості і якості з моменту отримання Товару відповідно до умов Договору. Згідно п.5.3.2 скретч-карта є підставою для видачі (заправки) з АЗС вказаного у карті об`єму і марки товару, після чого всі обов`язки сторін по погашених скетч-картах вважаються виконаними, при цьому постачальник не може передати замовнику товар іншої марки чи в кількості меншій, ніж зазначено в скетч-карті. Виходячи зі змісту п. 5.5 договору Постачальник звільняється від відповідальності тільки у випадку, якщо замовник не отримує товар на АЗС до закінчення терміну дії довірчого документу (скетч-картки). Згідно п. 11.2 Постачальник має право ініціювати обмін бланків довірчих документів, попередивши Замовника шляхом розміщення об`яви про умови такого обміну на власному веб-сайті.

Отже, контекстний зміст умов договору свідчить про те, що об`єктом закупівлі за договором є товар за кодом ДК 021:2 Нафта і дистиляти та скаржник прийняв на себе обов`язок передати зазначений товар позивачу. Проте, враховуючи особливості зберігання та обігу нафтопродуктів у роздрібної торгівлі така передача можлива тільки шляхом відпуску такого товару через мережу АЗС за довірчими документами.

Таким чином наявність працюючої інфраструктури постачальника є ключовою умовою виконання зобов`язання. Пасивна поведінка відповідача, який не інформував покупця і не запропонував заміни скретч-карток або повернення коштів, свідчить про неналежне виконання договірних зобов`язань. Припинення роботи АЗС без належного інформування позивача, за відсутності пропозицій альтернативної поставки або повернення коштів, дає підстави суду вважати зобов`язання невиконаним, що є підставою для повернення попередньої оплати у обсязі невикористаних скретч-карт.

За змістом ч.ч.1-4 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно він не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц.

Стандарт доказування вірогідність доказів, на відмінну від достатності доказів, підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Зміст цієї статті свідчить, що нею на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

З огляду на викладене, з урахуванням принципу вірогідності доказів судова колегія вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, подані позивачем, є більш вірогідними, аніж ті, що надані відповідачем на їх спростування.

Стосовно доводів скаржника про порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Заявник зазначає, що в порушення ч.5 ст.252 ГПК України суд першої інстанції не розглянув клопотання про участь у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін одразу після його надходження шляхом постановлення ухвали та не надав у рішенні належні мотиви для відмови, що обмежує право сторони на доступ до правосуддя.

Положеннями ст.252 ГПК України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (ч.5). Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи (ч.6).

Предметом позову у цій справі є стягнення грошової суми в розмірі 260 366,49грн, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підставою виникнення заборгованості є невиконання відповідачем зобов`язань за договором про закупівлю товару, при цьому наявні у справі докази, надані сторонами суду, є достатніми для вирішення справи, тобто характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі встановлюються на підставі письмових та/або електронних доказів і не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, у зв`язку з чим апеляційний господарський суд погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання відповідача про здійснення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

При цьому, в апеляційній скарзі не наведено будь-яких обставин, які б перешкоджали відповідачу викласти свою позицію та надати докази на спростування заявлених позивачем вимог в порядку спрощеного розгляду справи, що свідчить про відсутність обмежень на доступ до правосуддя.

До того ж, чинне процесуальне законодавство не містить обов`язкових вимог щодо постановлення ухвали за результатами розгляду заяв та клопотань сторін, такі заяви і клопотання можуть бути розглянуті в рішенні суду, в умовах надання можливості для реалізації сторонами наданих їм процесуальних прав та обов`язків.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає порушень норм процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення в порядку розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції належним чином досліджені обставини, що мають значення для справи, а викладені в оскаржуваному судовому рішенні висновки відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга ТОВ "Гарант Ойл Групп" не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Полтавської області від 17.12.2025 у справі №917/1822/25 підлягає залишенню без змін.

Враховуючи, що апеляційна скарга залишається без задоволення, відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір за її подання залишається за скаржником.

Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп" залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду Полтавської області від 17.12.2025 у справі №917/1822/25 залишити без змін.

3.Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 02.03.2026.

Головуючий суддя П.В. Демідова

Суддя О.І. Склярук

Суддя І.А. Шутенко