ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

05.03.2026 м.Дніпро Справа № 904/1542/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Мороз В.Ф., Верхогляд Т.А.,

секретар судового засідання: Логвиненко І.Г.

представники сторін:

від скаржника: Михайленко О.І. (в залі суду);

арбітражний керуючий: Пархоменко Т.В. (в залі суду);

інші учасники: не з`явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровської області на постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 08.10.2025 (суддя Первушин Ю.Ю., повний текст якої підписаний 08.10.2025) у справі № 904/1542/25

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Альбіон" місто Дніпро

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Агронова-Х" місто Дніпро

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Альбіон" () звернулось до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Агронова-Х" (49083, місто Дніпро, вулиця Собінова, будинок 1, ).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.04.2025 прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Альбіон" () про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Агронова-Х" (49083, місто Дніпро, вулиця Собінова, будинок 1, ). Підготовче засідання призначено на 14.04.2025 о 09:30 год.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.04.25 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Агронова-Х" (). Визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія"Альбіон" () в розмірі 30280,00 грн - витрати з оплати судового збору (1 черга задоволення), 72000,00 грн - витрати з оплати авансування винагороди арбітражному керуючому (1 черга задоволення), 8 200 000,00 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (4 черга задоволення). Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Введено процедуру розпорядження майном боржника строком на сто сімдесят календарних днів, до 05.10.2025. Розпорядником майна призначено арбітражну керуючу Пархоменко Тетяну Вікторівну (свідоцтво №387 від 28.02.2013). Призначено попереднє засідання суду на 09.06.2025 о 10:00 год.

17.04.2025 на офіційному вебпорталі судової влади України оприлюднено повідомлення про відкриття провадження у справі банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Агронова-Х" (49083, місто Дніпро, вулиця Собінова, будинок 1, ) за №75840.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.06.2025 завершено попереднє судове засідання у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Агронова - Х" (49083, місто Дніпро, вулиця Собінова, будинок 1, ). Призначено підсумкове засідання на 28.07.2025 о 10:00 год.

24.07.2025 до відділу канцелярії суду розпорядник майна Пархоменко Тетяна Вікторівна подала наступні документи:

- клопотання для долучення до матеріалів справи інвентаризаційні відомості (вх. суду №32418/25).

- клопотання про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури (вх. суду 32424/25);

- клопотання про затвердження грошової винагороди (вх. суду №32416/25).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.09.2025 відмовлено у задоволенні вимог ГУ ДПС у Дніпропетровський області викладених у клопотанні від 16.06.2025 (вх. суду №25763/25) з урахуванням уточнень (вх. №35652/25 від 18.08.2025, вх. №37839/25 від 01.09.2025) про витребування документів у керівника ТОВ "Агронова-Х" та видачу наказу.

Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.10.2025 у справі №904/1542/25, між іншим, визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "Агронова-Х", місто Дніпро, банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру у справі строком на 12 місяців, до 08.10.2026.

Не погодившись із зазначеною постановою, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Головне управління ДПС у Дніпропетровської області, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції на стадію розпорядження майном.

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

- постанова Господарського суду Дніпропетровської області не містить жодної згадки щодо аналізу арбітражним керуючим Пархоменко Тетяною Вікторівною правочинів, вчинених боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство;

- підприємство має рахунки в банках, проте справа не містить інформації щодо дослідження руху коштів на рахунках, у зв`язку з чим висновки за якими розпорядник майна дійшов до того, що не встановлено фіктивності та обставин доведення до банкрутства є нікчемними, оскільки сформовані формально та безпідставно;

- господарський суд першої інстанції в оскаржуваній постанові дійшов висновку про перебування Боржника в матеріальному стані, недостатньому для погашення короткострокових та довгострокових зобов`язань, відсутність у Боржника активів та дебіторської заборгованості та, водночас, відсутність ознак доведення до банкрутства, приховування банкрутства і фіктивного банкрутства, обмежившись формальним посиланням на звіт розпорядника майна Боржника про проведену роботу та висновок аналізу фінансово-господарської діяльності Боржника.

При цьому суд не здійснив перевірку звіту розпорядника майна Боржника та аналізу фінансово-господарської діяльності Боржника щодо обґрунтованості наведених у них тверджень, їх повноти та відповідності фактичним обставинам.

В оскаржуваній постанові відсутні посилання на дослідження місцевим господарським судом документів, на підставі яких зазначений звіт та аналіз виконані, щодо відповідності викладених у них відомостей вказаному висновку розпорядника майна з урахуванням того, що за вимогами статті 86 Господарського процесуального кодексу України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, кожен доказ має бути безпосередньо досліджений та оцінений судом з точки зору його належності, допустимості, достовірності як окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами.

Господарський суд першої інстанції не дослідив, чи здійснена розпорядником майна інвентаризація майна Боржника, якими доказами підтверджені відомості такої інвентаризації та чи відповідає вона нормам Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 №879.

Ухвалюючи постанову про визнання Боржника банкрутом та відкриваючи ліквідаційну процедуру, господарський суд першої інстанції належним чином не з`ясував наявність ознак неплатоспроможності Боржника, оскільки безпосередньо не дослідив відповідно до вимог господарського процесуального законодавства докази, які підтверджують розмір та співвідношення активу і пасиву Боржника, зокрема, згідно з відомостями бухгалтерського обліку та фінансової звітності, з наданням оцінки обставинам повноти відображення зобов`язань, їх документального підтвердження тощо.

Також місцевий господарський суд не здійснив належну перевірку відсутності ознак фіктивного банкрутства Боржника, доведення його до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності тощо з огляду на детальний аналіз фінансового стану Боржника, підстав виникнення у нього такої заборгованості перед кредиторами, що критично перевищує розмір його активів, зокрема внаслідок навмисних дій певних осіб, що сприяли виникненню кризової ситуації, її розвитку і переходу в стадію банкрутства, пов`язаних із заволодінням коштами або майном Боржника, виведенням активів чи збільшенням кредиторської заборгованості без наміру її погашення, нездійсненням ними стягнення дебіторської заборгованості тощо.

У письмових поясненнях ліквідатор вважає доводи апеляційної скарги юридично необґрунтованими та такими, що суперечать положенням Кодексу України з процедур банкрутства (далі КУзПБ), просить апеляційне провадження закрити з наступних підстав.

Зауважує, що ГУ ДПС у Дніпропетровській області не є учасником даної справи у розумінні ст.ст. 1, 45 КУзПБ.

Стверджує, що ГУ ДПС у Дніпропетровській області не скористалося своїм правом на звернення до суду із заявою про визнання кредиторських вимог, а відтак не набуло статусу учасника справи. У постанові від 25.09.2025 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №908/2870/24 чітко зазначив, що особа, яка не набула статусу кредитора (чиї вимоги не визнані судом), не може вважатися учасником справи про банкрутство і не має права оскаржувати процедурні рішення, такі як постанова про визнання банкрутом.

Таким чином, відсутність статусу кредитора означає, що права Скаржника не можуть бути порушені, а подання ним заперечень є прямим та неправомірним втручанням у незалежну професійну діяльність ліквідатора.

Звертає увагу, що Скаржник у своїй скарзі ставить під сумнів повноту аналізу фінансового стану боржника, апелюючи до доходів підприємства. Проте, такі доводи не спростовують встановлений судом першої інстанції факт неплатоспроможності на момент ухвалення оскаржуваного рішення.

Зауважує, що Скаржник посилається на необхідність проведення податкових перевірок як передумову ліквідації, проте КУзПБ не передбачає зупинення провадження у справі про банкрутство через проведення таких перевірок.

Ліквідатор наголошує, що згідно зі статтею 2 КУзПБ, провадження у справі про банкрутство регулюється спеціальним законодавством, яке має пріоритет. Намагання податкового органу заблокувати ліквідаційну процедуру через посилання на необхідність проведення додаткових перевірок суперечить меті провадження у справі про банкрутство найшвидшому задоволенню вимог кредиторів (у даному випадку ТОВ «Агронова-Х» на суму понад 8 млн грн) або ліквідації неплатоспроможного суб`єкта.

Наголошує, що оскільки Скаржник не є кредитором у справі №904/1542/25, постанова суду першої інстанції про визнання боржника банкрутом жодним чином не впливає на його суб`єктивні права чи юридичні обов`язки.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2025 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Іванова О.Г. (доповідач), судді Верхогляд Т.А., Мороз В.Ф.

З огляду на відсутність в суді апеляційної інстанції матеріалів справи на час надходження скарги, ухвалою суду від 24.10.2025 здійснено запит матеріалів справи №904/1542/25 із Господарського суду Дніпропетровської області та відкладено вирішення питання про рух апеляційної скарги до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.

29.10.2025 матеріали справи №904/1542/25 надійшли до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.11.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Дніпропетровської області на постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 08.10.2025 у справі №904/1542/25; судове засідання призначено на 05.03.2026 на 10:30 годину; сторонам наданий час для подання відзиву, заяв, клопотань.

В судовому засіданні 05.03.2025 апелянт підтримав доводи скарги; ліквідатор заперечила щодо задоволення скарги з підстав, наведених у поясненнях; просила закрити апеляційне провадження.

У судовому засіданні 05.03.2026 Центральним апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частини ухвали про закриття апеляційного провадження у цій справі.

Заслухавши пояснення представника апелянта та ліквідатора, присутніх в судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія апеляційного господарського суду приходить до висновку, що апеляційне провадження слід закрити з наступних підстав.

Стаття 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем у статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону. Кожен має право на участь у розгляді своєї справи у визначеному процесуальним законом порядку в суді будь-якої інстанції.

Таким чином, конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена на належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, реалізація конституційного права на оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Процесуальна діяльність суду щодо здійснення правосуддя має чітко визначені в законі мету, завдання і коло учасників-носіїв процесуальних прав і обов`язків. Реалізація своїх процесуальних прав обумовлена виключно процесуальним статусом учасника (позивач, відповідач, третя особа, а у справах про банкрутство - боржник, кредитор, інші учасники у справі).

Частиною 1 статті 17 ГПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною 1 статті 254 ГПК України регламентовано, що учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Таким чином, звернення до суду здійснюється у формі, порядку, випадках та особами, передбаченими процесуальним законом. Звернення у справах інших осіб у всіх випадках, а учасників процесу - поза випадками, передбаченими процесуальним законом, розгляду судами не підлягають.

За правилами ст. 4 ГПК України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Законом встановлено, що у випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб`єктами підприємницької діяльності. Частина 2 статті 4 ГПК України містить перелік суб`єктів, право на звернення яких до господарського суду є обмеженим. Це означає, що право на звернення до господарського суду повинно бути прямо передбачене законодавчими актами України.

Діючим законодавством України передбачено виключний перелік суб`єктів, які вправі оскаржити в апеляційному порядку рішення місцевого господарського суду у випадку наявності підстав для цього. Визначаючи коло вказаних суб`єктів, законодавство передбачає попередню участь апелянта у справі з певним процесуальним статусом, за винятком випадків, коли рішення стосується прав та обов`язків скаржника, який не брав участь у справі.

Вирішуючи питання про наявність або відсутність у Головного управління ДПС у Дніпропетровської області права на апеляційне оскарження постанови Господарського суду Дніпропетровської області у цій справі, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Верховним Судом неодноразово було викладено наступну правову позицію щодо розгляду апеляційної скарги, поданою особою, яка не брала участі у справі.

Так, у відповідності до ст. 254 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Отже, вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Верховний Суд наголошує на тому, що судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Такі правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 921/730/13-г/3, Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15.05.2020 у справі № 904/897/19, Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 910/9016/16, від 21.07.2020 у справі № 914/1971/18, від 22.03.2023 у справі № 905/1397/21, а також від 20.03.2023 у справі № 914/3080/20, від 08.08.2025 у справі № 922/2050/23.

Після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції з`ясовує, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника і які конкретно. Встановивши такі обставини, суд вирішує питання про залучення скаржника до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору та, як наслідок, скасування судового рішення на підставі п. 4 ч. 3 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, оскільки таке порушення норм процесуального права є в будь - якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо господарський суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Якщо ж після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 264 Господарського процесуального кодексу України, оскільки у такому випадку не існує правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, у зв`язку з чим відсутній суб`єкт апеляційного оскарження.

Таким чином, суд апеляційної інстанції має з`ясувати, чи прийнято оскаржуване судове рішення про права, інтереси та/або обов`язки скаржника, про які саме, в якій саме частині судового рішення прямо вказано про таке, та після встановлення цих обставин вирішити питання про скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що права, інтереси та/або обов`язки заявника оскаржуваним судовим рішенням не порушені та питання про його права та/або обов`язки, та/або інтереси стосовно сторін у справі судом не вирішувалися - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду (такий правовий висновок викладений, зокрема, у постановах Верховного Суду від 10.05.2018 у справі № 910/22354/15, від 11.07.2018 у справі № 911/2635/17, від 04.10.2018 у справі № 5017/461/2012, від 29.11.2018 у справі № 918/115/16, від 04.12.2018 у справі № 906/1764/15, від 06.12.2018 у справі № 910/22354/15, від 16.04.2019 у справі № 12/91, від 11.04.2019 у справі № 8/71-НМ, від 11.09.2019 у справі № 4/2023-10, постановах Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 14.08.2019 у справі № 62/112 та від 16.01.2020 у справі № 925/1600/16 та ін.).

Отже, конструкція вказаної правової норми процесуального закону і її застосування є очевидним і не викликає розумних сумнівів, а практика застосування Верховним Судом положень частини 1 статті 264 Господарського процесуального кодексу України в системному зв`язку зі статтями 17, 254 цього Кодексу є сталою та послідовною.

Згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 20.02.2019 у справі №5005/2329/2011 та від 16.01.2020 у справі № 911/5186/14 коло осіб, які мають право оскаржити судові рішення у справі про банкрутство, діючим законодавством звужено до учасників такої справи задля попередження необґрунтованого втручання інших осіб, які не є учасниками справи, у хід процедури банкрутства.

В розумінні понять, наведених у статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства:

сторони у справі про банкрутство (неплатоспроможність) - конкурсні кредитори (голова комітету кредиторів), забезпечені кредитори, боржник (банкрут);

учасники у справі про банкрутство (неплатоспроможність) - сторони, арбітражний керуючий, державний орган з питань банкрутства, інші учасники справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір, а також у випадках, передбачених цим Кодексом, Фонд державного майна України, Національний банк України, Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника.

Враховуючи те, що наведений перелік не є вичерпним, апеляційний господарський суд доходить висновку, що статус кредитора щодо неплатоспроможного боржника у тому числі набувається органом державної податкової служби.

Порядок набуття кредитором (окрім кредитора, за заявою якого відкрито провадження у справі про банкрутство) статусу учасника провадження у справі про банкрутство визначається статтею 45 Кодексу України з процедур банкрутства.

Питання набуття конкурсним кредитором статусу учасника провадження у справі про банкрутство викладені у правових висновках Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, зокрема у постанові від 16.07.2020 у справі № 910/4475/19.

Так, законодавством про банкрутство для конкурсних кредиторів встановлений більш складний, порівняно з іншими учасниками справи, порядок набуття статусу учасника провадження у справі про банкрутство, який (статус) наділяє такого учасника повним обсягом процесуальної дієздатності, в т. ч. правом оскаржувати судові рішення, оскаржувати дії боржника, розпорядника майном, керуючого санацією, ліквідатора, звертатися про визнання недійсними угод боржника, тощо. Набуття такого статусу остаточно формалізується ухвалою суду про визнання вимог кредитора (аналогічна позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 913/444/18).

Отже, лише після вчинення всіх передбачених Кодексом України з процедур банкрутства (стаття 45) дій, прийняття судом відповідної ухвали про повне або часткове (частина шоста статті 45, стаття 47 Кодексу України з процедур банкрутства) визнання його вимог, кредитор набуває статусу учасника провадження у справі про банкрутство та повну процесуальну дієздатність (здатність особисто здійснювати процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді, стаття 44 Господарського процесуального кодексу України) (пункт 56.16 постанови Верховного Суду від 16.07.2020 у справі № 910/4475/19).

Зазначені вимоги розповсюджуються і на кредитора контролюючий орган або інший державний орган, що має грошові вимоги до боржника.

Апеляційний господарський суд зазначає, що Головне управління ДПС у Дніпропетровській області Державної податкової служби України не набуло статусу учасника провадження у справі про банкрутство ТОВ "Агронова-Х" у передбаченого Кодексом України з процедур банкрутства порядку.

Доводи скаржника стосовно того, що Господарський суд Дніпропетровської області ухвалою від 01.07.2025 залучив контролюючий орган до участі у справі № 904/1542/25, апеляційний господарський суд визнає необґрунтованими, оскільки (в розумінні понять, наведених у ст.1 КУзПБ щодо сторін і учасників справи про банкрутство) зазначеним судовим рішенням місцевий господарський суд фактично залучив Головне управління ДПС у Дніпропетровській області до участі у розгляді клопотання в межах провадження у справі № 904/1542/25, щодо зобов`язання керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Агронова-Х» надати первинну документацію товариства, необхідну для здійснення податкової перевірки, а не до участі у розгляді справи про банкрутство із наданням новому учаснику, зокрема процесуального права на оскарження судових рішень у справі.

Апеляційний господарський суд зауважує, що перехід боржника до ліквідаційної процедури не перешкоджає податковим органам вживати заходів щодо перевірки діяльності боржника на предмет наявності (відсутності) у нього заборгованості зі сплати податкових платежів, оскільки податковим законодавством України не визначається стадія процедури банкрутства, у якій така перевірка повинна бути проведена і, як і нормами законодавства про банкрутство, не заборонено проведення податковим органом перевірки боржника після визнання його банкрутом.

Аналогічну позицію викладено у постанові Верховного Суду у постанові від 22.07.2020 за результатом розгляду справи № 904/4681/19.

Таким чином, апеляційний господарський суд доходить висновку, що спірним судовим рішенням у справі про банкрутство не вирішувались питання про права, інтереси та обов`язки скаржника.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 264 ГПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалось.

Оскільки колегією суддів з`ясовано, що оскаржуваною постановою не вирішувалось питання про права, інтереси та обов`язки Головного управління ДПС у Дніпропетровської області у справі про банкрутство, а останнє було залучено до участі у справі для розгляду клопотання про витребування первинної документації, тобто було обмежено виключно спрямованістю інтересів на розгляд цього клопотання, як наслідок, - можливості оскарження тільки ухвали за наслідками розгляду такого клопотання, то апеляційне провадження підлягає закриттю.

Апеляційний господарський суд звертає увагу апелянта, що відповідно до п.5 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю (ч.2 ст.7 Закону України "Про судовий збір").

Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 29 травня 2019 року у справі № 820/4918/16 (провадження № 11-42апп19) зробила висновок, що пунктом 5 частини першої статті 7 Закону № 3674-VI передбачено повернення судового збору в разі закриття (припинення) провадження у справі. Однак, оскільки Велика Палата Верховного Суду закриває касаційне провадження у зв`язку з відмовою позивача від касаційної скарги, то підстав для повернення судового збору немає.

Посилаюсь на зазначену правову позицію Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду ухвалами від 01 липня 2020 року (справа № 756/12935/18), від 02 вересня 2020 року (справа № 695/512/16-ц), від 08 квітня 2021 року (справа № 755/4032/19), від 15 квітня 2021 року (справа № 167/41/20), від 30 квітня 2021 року (справа № 183/5644/17), від 08 листопада 2021 року (справа № 701/266/19), колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду ухвалами від 27 липня 2021 року (справа № 911/670/20), від 08 вересня 2021 року (справа № 904/5472/19), від 08 листопада 2021 року (№ 925/657/20), від 20 грудня 2021 року (справа № 917/1384/20), від 14 лютого 2022 року (справа № 913/526/20), від 15 лютого 2022 року (справа № 920/1318/20), від 07 квітня 2022 року), об`єднана палата Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду ухвалою від 22 листопада 2019 року (справа № 816/731/16) відмовили у задоволенні клопотань про повернення судового збору за подання касаційної скарги у зв`язку із закриттям касаційного провадження.

З урахуванням наведених позицій суд зауважує, що закриття провадження у справі і закриття апеляційного/касаційного провадження є різними, зовсім не тотожними інститутами і регулюються зовсім різними нормами ГПК України (ст.231 та ст.ст.264, 296 ГПК України, відповідно), відтак, підстави для повернення сплаченої суми судового збору за подачу апеляційної скарги відсутні.

Внаслідок наведеного судовий збір за подачу апеляційної скарги апелянту не повертається.

Керуючись ст.ст. 234, 235, п.3 ч.1 ст.264, 281 ГПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційне провадження по апеляційній скарзі Головного управління ДПС у Дніпропетровської області на постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 08.10.2025 у справі № 904/1542/25 - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з моменту складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено і підписано 11.03.2026.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя В.Ф. Мороз

Суддя Т.А. Верхогляд