ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2026 р. Справа№ 910/6605/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Тищенко А.І.

Мальченко А.О.

секретар судового засідання: Ніконенко Ю.А.

за участю представників: згідно з протоколом судового засідання від 10.02.2026,

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець»

на рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2025 (повний текст складено 10.10.2025)

у справі №910/6605/25 (суддя Павленко Є.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Біогаз Енерджі-Тернопіль»

до Державного підприємства «Гарантований покупець»

про стягнення 7 626 386,33 грн, -

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Біогаз Енерджі-Тернопіль» (далі, позивач або Товариство) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом (із урахуванням заяви заяву про зменшення розміру позовних вимог від 16.06.2025) до Державного підприємства «Гарантований покупець» (далі, відповідач або Державне підприємство) про стягнення 7 626 386,33 грн, з яких: 6 455 401,60 грн основний борг, 288 160,33 грн три проценти річних, 882 824,40 грн інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань з оплати поставленої позивачем у період жовтень 2021 року, лютий-серпень 2022 року, вересень 2022 року, листопад-грудень 2022 року, лютий-липень 2023 року, вересень 2023 року, квітень-червень 2024 року електричної енергії за «зеленим тарифом» на підставі Договору №1276/02/215 від 30.03.2021.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.10.2025 у справі №910/6605/25 позов задоволено частково.

Присуджено до стягнення з Державного підприємства «Гарантований покупець» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Біогаз Енерджі-Тернопіль» 6 361 742,33 грн основного боргу, 288 075,67 грн трьох процентів річних, 882 824,40 грн інфляційних втрат та 90 391,71 грн судового збору.

Провадження у справі в частині стягнення з Державного підприємства «Гарантований покупець» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Біогаз Енерджі-Тернопіль» 93 659,27 грн основного боргу закрито у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Закриваючи провадження у справі в частині стягнення 93 659,27 грн, суд першої інстанції виходив з того, що після звернення Товариства з позовом Державне підприємство частково оплатило обсяг відпущеної електричної енергії за червень 2024 року.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення 6 361 742,33 грн основного боргу, суд виходив з обґрунтованості та доведеності обставин неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо повної оплати вартості відпущеної електроенергії у період жовтень 2021 року, лютий-серпень 2022 року, вересень 2022 року, листопад-грудень 2022 року, лютий-липень 2023 року, вересень 2023 року, квітень-червень 2024 року.

Разом із цим, судом враховані заперечення відповідача щодо невірності розрахунку заявлених до стягнення з останнього сум трьох процентів річних, нарахованих на суму основної заборгованості за період квітень-червень 2024 року. Судом встановлено, що під час здійснення розрахунку трьох процентів річних за період прострочення з 18 квітня 2025 року по 20 травня 2025 року на загальну суму основної заборгованості в розмірі 1 781 896,10 грн, яка утворилась за період квітень-червень 2024 року, позивачем не було враховано часткове погашення відповідачем спірної суми основної заборгованості 25 квітня 2025 року на суму 28 842,45 грн (платіжна інструкція від вказаної дати № 475 599) та 19 травня 2025 року на суму 140 048,91 грн (платіжна інструкція від зазначеної дати № 480 054). Оскільки позивач невірно визначив базу нарахування спірної компенсаційної виплати у зазначений період, судом здійснено власний розрахунок заявлених до стягнення сум трьох процентів річних. За перерахунком суду обґрунтований розмір трьох процентів річних становить 288 075,67 грн. У задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача 84,66 грн трьох процентів річних слід відмовити в зв`язку з їх необґрунтованістю.

У свою чергу, заявлений Товариством до стягнення розмір інфляційних втрат не перевищує розрахованої судом суми, а тому позовна вимога про стягнення з відповідача вказаної компенсаційної виплати у розмірі 882 824,40 грн підлягає задоволенню в заявленому позивачем розмірі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим судовим рішенням, 07.11.2025 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду Державне підприємство «Гарантований покупець» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2025 у справі №910/6605/25 в частині задоволених позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до того, що у Гарантованого покупця були всі передбачені абзацом 3 підпункту 12 пункту 1 Постанови НКРЕКП №332 правові підстави для зменшення рівня розрахунків з позивачем, оскільки у останнього існує заборгованість з неоплаченої частки відшкодування вартості небалансу електричної енергії та вартості відхилення. При цьому положення Постанови НКРЕКП №332 не ставлять в будь-яку залежність реалізацію права Гарантованого покупця на зменшення рівня розрахунків від вчинення будь-яких активних дій та/або повідомлення позивача про використання (реалізацію) такого права.

Судом першої інстанції безпідставно не було взято до уваги наявну заборгованість НЕК «Укренерго» перед Державним підприємством, а також те, що відповідно до пункту 11.4. Порядку №641 обов`язок відповідача щодо оплати 100% вартості електричної енергії виникає після 100% оплати НЕК «Укренерго» послуг перед Державним підприємством.

Відповідач наголошує на відсутності підстав для нарахування та стягнення 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих позивачем по 01.05.2024, оскільки за висновками Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №910/4439/23 до часу втрати чинності наказу Міністерства енергетики України №206 від 15.06.2022, а саме до 01.05.2024, законодавством України були встановлені обмеження щодо розміру коштів, що підлягали сплаті виробникам відновлювальних джерел енергії.

Також відповідач стверджує, що суд в оскаржуваному рішенні не зазначив, як саме була здійснена перевірка інфляційних нарахувань.

Узагальнені доводи та заперечення позивача

11.12.2025 від позивача через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому він просить залишити її без задоволення, а оскаржене рішення суду без змін.

Щодо посилання апелянта на наявність заборгованості НЕК «Укренерго» перед Державним підприємством «Гарантований покупець», то позивач зазначив, що пункт 11.4. Порядку №641 (в редакції з 26.01.2024) не містить положень про те, що у випадку неотримання коштів гарантованим покупцем від ОСП, строк виконання остаточного розрахунку гарантованого покупця з продавцем за «зеленим» тарифом не настає чи відкладається на строк до моменту надходження коштів.

Щодо посилань апелянта на ігнорування судом першої інстанції права останнього на зменшення рівня розрахунків із позивачем на суму неоплаченої частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії та вартості відхилення у загальному розмірі 28 656,36 грн з огляду на положення абзацу 3 підпункту 12 пункту 1 Постанови НКРЕКП №332, позивач у відзиві наголосив на відсутності чітко визначеної процедури реалізації права Гарантованого покупця на зменшення рівня розрахунків із продавцем за «зеленим» тарифом. Відповідне положення постанови НКРЕКП не передбачає автоматичного зменшення розрахунків, а лише надає Гарантованому покупцеві право на такі дії, яке має бути реалізовано у відповідності до належної процедури та у межах законодавства.

Відповідач у справі №910/6505/25 обмежився посиланням на «наявність права» та абстрактні твердження про заборгованість позивача за часткою відшкодування вартості врегулювання небалансу, не надавши жодних доказів звернення до позивача з відповідною заявою, не підтвердивши коригування у своєму обліку й не подавши актів звірки із відображенням такого зменшення. Отже, підстави для зменшення розміру зобов`язань відповідача перед позивачем відсутні.

Наказ Міністерства енергетики України від 15.06.2022 «Про розрахунок з виробниками за «зеленим тарифом» №206 ніяким чином не обмежує право позивача на отримання повної вартості проданої електричної енергії, встановленої укладеним сторонами в справі договором, а також не змінює терміни виникнення та виконання грошових зобов`язань щодо проведення остаточних розрахунків за договором та згідно з пунктом 10.4. Порядку.

Позивач звертає увагу на правову позицію Верховного Суду у справі №910/4439/23, яка надає чітке тлумачення щодо застосування норм Наказів Міністерства енергетики України №140 та №206 у контексті взаємовідносин з виробниками електроенергії з альтернативних джерел у період воєнного стану.

Також у відзиві на апеляційну скаргу позивач навів попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат - 50 000,00 грн на професійну правничу допомогу.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно з витягом із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.11.2025 апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2025 у справі №910/6605/25 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Мальченко А.О.

Судом встановлено, що апеляційна скарга була подана скаржником безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2025 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/6605/25; відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.

17.11.2025 матеріали справи №910/6605/25 надійшли до суду апеляційної інстанції та були передані судді-доповідачу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2025 апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2025 у справі №910/6605/25 залишено без руху. Роз`яснено Державному підприємству «Гарантований покупець», що протягом 10 (десяти) днів з дня вручення даної ухвали про залишення апеляційної скарги без руху скаржник має право усунути вказані недоліки, надавши суду апеляційної інстанції докази сплати судового збору у розмірі 169 484,45 грн.

26.11.2025 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від Державного підприємства «Гарантований покупець» надійшла заява про усунення недоліків, до якої долучено платіжну інструкцію №1302 від 25.11.2025 про сплату судового збору у розмірі 169 484,45 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2025 у справі №910/6605/25, апеляційну скаргу призначено до розгляду на 27.01.2026.

У судове засідання, призначене на 27.01.2026, з`явилися представники позивача та відповідача.

У судовому засіданні 27.01.2026 суд перейшов до розгляду апеляційної скарги по суті, заслухавши пояснення представників сторін.

Протокольною ухвалою від 27.01.2026 у справі оголошено перерву до 10.02.2026.

У судовому засіданні 10.02.2026 суд оголосив вступну та резолютивну частини постанови.

Явка представників учасників справи

У судове засідання 10.02.2026 з`явились представники позивача та відповідача.

Представник відповідача підтримував доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, скасувати рішення суду в даній справі в частині задоволених позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог повністю.

Представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги відповідача, просив залишити її без задоволення, а оскаржене рішення суду без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

Товариство з обмеженою відповідальністю «Біогаз Енерджі-Тернопіль», що діє на підставі ліцензії №2088 від 18.11.2020 з виробництва електричної енергії, виданої відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП або Регулятор) веде господарську діяльність з виробництва електричної енергії.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2120 від 18.11.2020 установлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Біогаз Енерджі-Тернопіль» «зелений» тариф на електричну енергію, вироблену на об`єктах електроенергетики, що використовують альтернативні джерела енергії, до 01 січня 2030 року.

30 березня 2021 року між Державним підприємством і Товариством було укладено Договір №1276/02/215, за умовами якого позивач, як виробник за «зеленим» тарифом, зобов`язався продавати, а Державне підприємство - купувати всю відпущену електричну енергію, вироблену виробником за «зеленим» тарифом, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього правочину й законодавства України, у тому числі Порядку №641, або Порядку продажу та обліку електричної енергії, виробленої споживачами, а також розрахунків за неї, затвердженого постановою НКРЕКП від 13 грудня 2019 року №2804.

Вказаний правочин підписаний уповноваженими представниками його сторін та скріплений печатками цих суб`єктів господарювання.

Згідно з пунктом 2.3. Договору продавець за «зеленим» тарифом зобов`язується продавати, а гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію виробника в точках комерційного обліку електричної енергії генеруючих одиниць продавця за «зеленим» тарифом за встановленими йому «зеленим» тарифом з урахуванням надбавки до тарифу.

Пунктом 2.5. Договору передбачено, що вартість електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у продавця за «зеленим» тарифом у розрахунковому місяці, визначається відповідно до глави 10 Порядку або глави 6 Порядку продажу електричної енергії споживачами на підставі тарифів, встановлених НКРЕКП для кожної генеруючої одиниці.

Обсяг фактично проданої та купленої електричної енергії визначається відповідно до положень глави 8 Порядку або глави 5 Порядку продажу електричної енергії споживачами на підставі даних обліку, наданих гарантованому покупцю адміністратором комерційного обліку відповідно до глави 7 Порядку або глави 4 Порядку продажу електричної енергії споживачами.

Розрахунок за куплену гарантованим покупцем електроенергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок виробника за «зеленим» тарифом, з урахуванням ПДВ (пункт 3.2. Договору).

Пунктом 3.3. Договору встановлено, що оплата електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у продавців за «зеленим» тарифом у розрахунковому місяці, оплата продавцем за «зеленим» тарифом частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця, формування актів купівлі-продажу електричної енергії та актів приймання-передачі частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця здійснюються згідно з главою 10 Порядку або главою 6 Порядку продажу електричної енергії споживачами.

Пунктом 4.1. Договору передбачено право позивача вимагати від відповідача повну й своєчасну оплату товарної продукції відповідно до глави 3 цього правочину.

Підпунктами 1, 2 пункту 4.5. договору передбачено, що відповідач зобов`язаний купувати у позивача вироблену електричну енергію за винятком обсягів електричної енергії, необхідних для власних потреб, а також зобов`язаний у повному обсязі здійснювати своєчасні розрахунки за куплену у позивача електричну енергію.

У пункті 7.4. Договору сторони узгодили, що якщо продавець за «зеленим» тарифом є суб`єктом господарювання, який має ліцензію на провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії та Регулятором уже встановлено йому «зелений» тариф і продавець за «зеленим» тарифом має укладений з оператором системи передачі договір про врегулювання небалансів, цей Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє на строк дії «зеленого» тарифу (до 01 січня 2030 року).

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що на виконання умов Договору у період жовтень 2021 року, лютий-серпень 2022 року поставив відповідачу (ДП «Гарантований покупець») електричну енергію за «зеленим тарифом», що підтверджується актами купівлі-продажу електроенергії (підписані та скріплені печатками сторін) та актами коригування (підписані сторонами із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису), а саме: за жовтень 2021 року - на суму 1 621 704,18 грн з ПДВ, за лютий 2022 року - на суму 1 315 752,55 з ПДВ, за березень 2022 року - на суму 1 459 070,14 з ПДВ, за квітень 2022 року - на суму 1 442 863,88 грн з ПДВ, за травень 2022 року - на суму 1 545 919,70 грн з ПДВ, за червень 2022 року на суму 1 517 788,62 грн з ПДВ, за липень 2022 року - на суму 1 585 522,79 грн з ПДВ (з актом коригування на суму 10 398, 78 грн), за серпень 2022 року - на суму 1 541 583,41 грн з ПДВ (з актом коригування на суму 10 110, 60 грн). Копії вказаних актів долучені до позовної заяви.

Враховуючи пункти 10.1.-10.4. Порядку (у редакції, яка діяла на момент виникнення спірної заборгованості за лютий - серпень 2022 року), позивач зазначив, що відповідач був зобов`язаний здійснювати оплату в кожному розрахунковому місяці за куплену електричну енергію у позивача у три етапи: перший - до 15 числа (включно) розрахункового місяця, другий - до 25 числа (включно) розрахункового місяця, третій (остаточний) - протягом трьох робочих днів з дати оприлюднення рішення НКРЕКП розміру вартості послуги.

НКРЕКП постановами від 09.09.2022 №1117 (оприлюднена 12.09.2022), від 20.09.2022 №1190 (оприлюднена 21.09.2022) та від 14.03.2023 №473 (оприлюднена 15.03.2023) затвердила розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії за «зеленим» тарифом, наданої ДП «Гарантований покупець» у період жовтень 2021 року, лютий 2022 року - серпень 2022 року.

Так, згідно з вказаними постановам НКРЕКП, розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії за «зеленим» тарифом: у жовтні 2021 року складає 2 280 276 616,66 грн (без ПДВ), у лютому 2022 року - 420 516 248,42 грн (без ПДВ); у березні 2022 року - 27 402 871,09 грн (без ПДВ); у квітні 2022 року - 1 103 193 902,09 грн (без ПДВ); у травні 2022 року - 1 297 969 675,72 грн (без ПДВ); у червні 2022 року - 1 337 753 069,24 грн (без ПДВ), у липні 2022 року - 1 561 428 605,39 грн (без ПДВ), у серпні 2022 року - 1 156 124 201,15 грн (без ПДВ).

Отже, як вважає позивач, відповідач був зобов`язаний провести з позивачем остаточний розрахунок за поставку електричної енергії за жовтень 2021 року, лютий 2022 року - серпень 2022 року - у строк до 20.03.2023 (включно), а з 21.03.2023 починається прострочення оплати поставленої електричної енергії за наведеними вище актами.

Проте, як зазначив позивач, відповідач оплатив поставлену електричну енергію за «зеленим» тарифом за жовтень 2021 року, лютий 2022 року - серпень 2022 року лише частково, що підтверджується долученими до позовної заяви банківськими виписками по рахунку позивача.

Позивач стверджує, що станом на час складання позову та звернення з ним до суду заборгованість за поставлену електричну енергію за жовтень 2021 року, лютий 2022 року - серпень 2022 року склала 3 950 446,16 грн, а саме за актами:

- за жовтень 2021 року від 31.10.2021 у розмірі 57 285,73 грн;

- за лютий 2022 року від 28.02.2022 у розмірі 94 462,18 грн;

- за березень 2022 року від 31.03.2022 у розмірі 821 286,77 грн;

- за квітень 2022 року від 30.04.2022 у розмірі 730 586,72 грн;

- за травень 2022 року від 31.05.2022 у розмірі 870 172,96 грн;

- за червень 2022 року від 30.06.2022 у розмірі 714 733,68 грн;

- за липень 2022 року від 31.07.2022 у розмірі 528 689,43 грн;

- за серпень 2022 року від 31.08.2022 у розмірі 133 228,69 грн.

З огляду на те, що відповідачем допущено прострочення оплати поставленої у період часу жовтень 2021 року, лютий 2022 року, березень 2022 року, квітень 2022 року, травень 2022 року, червень 2022 року, липень 2022 року, серпень 2022 року електричної енергії за «зеленим тарифом», позивач також нарахував три проценти річних та інфляційні втрати за прострочення виконання грошових зобов`язань за весь час прострочення (з 21.03.2023 по 20.05.2025), а саме 3% річних у розмірі 256 833,12 грн, інфляційні втрати у розмірі 753 947,88 грн.

26 січня 2024 року між Державним підприємством і Товариством укладено додаткову угоду №789/07/24, якою сторони дійшли згоди в преамбулі Договору слова «продавець» за «зеленим» тарифом замінити словом «продавець», глави 1-8 Договору замінено главами 1-9 у новій редакції.

Відповідно до пункту 1.1. Договору (у редакції додаткової угоди від 26.01.2024) продавець зобов`язується продавати, а Підприємство - купувати електричну енергію в точках комерційного обліку електричної енергії, відпущену генеруючими одиницями продавця, включеними до балансуючої групи гарантованого покупця, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього правочину та чинного законодавства України, у тому числі Порядку № 641.

Сторони визнають свої зобов`язання згідно із законами України «Про ринок електричної енергії», «Про альтернативні джерела енергії», Порядком №641, Правилами ринку, затвердженими постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року №307, Правилами ринку «на добу наперед» та внутрішньодобового ринку, затвердженими постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року №308, договором про участь у балансуючій групі гарантованого покупця та керуються їх положеннями і положеннями чинного законодавства України при виконанні цього договору. Купівля-продаж електричної енергії за цим договором здійснюється за умови включення генеруючих установок продавця до балансуючої групи гарантованого покупця. Продавець здійснює продаж електричної енергії гарантованому покупцю за встановленим Регулятором для кожної генеруючої одиниці «зеленим» тарифом з урахуванням надбавки до нього та іншими цінами, у випадках, передбачених Законом України «Про ринок електричної енергії» та Порядком №641, у національній валюті України (пункти 2.1.-2.3. Договору в редакції додаткової угоди від 26.01.2024).

Пунктом 4.1. Договору (у редакції додаткової угоди від 26.01.2024) передбачено право позивача вимагати від відповідача повну й своєчасну оплату товарної продукції відповідно до глави 3 цього правочину.

Підпунктом 2 пункту 4.4. Договору (у редакції додаткової угоди від 26.01.2024) передбачено, що відповідач зобов`язаний у повному обсязі здійснювати своєчасні розрахунки за куплену у позивача електричну енергію.

За умовами пунктів 3.1.-3.3. Договору (у редакції додаткової угоди від 26.01.2024) обсяг фактично проданої та купленої електричної енергії визначається на підставі даних комерційного обліку, наданих гарантованому покупцю адміністратором комерційного обліку відповідно до Порядку №641. Розрахунок за куплену Підприємством електричну енергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок продавця, з урахуванням ПДВ. Сторони при виникненні взаємної однорідної заборгованості мають право за взаємною згодою проводити зарахування зустрічних однорідних вимог, що оформлюється в установленому законодавством порядку. Оплата електричної енергії, купленої Підприємством у продавців у розрахунковому місяці, формування актів купівлі-продажу електричної енергії здійснюються відповідно до Порядку №641.

Позивач також зазначив, що у вересні 2022 року, листопаді-грудні 2022 року, лютому-липні 2023 року, вересня 2023 року поставив відповідачу електричну енергію за «зеленим» тарифом на загальну суму 17 067 676,83 грн, що підтверджується актами купівлі-продажу електроенергії (підписані та скріплені печатками сторін) та актом коригування (підписаний сторонами із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису), а саме:

- за вересень 2022 року від 30.09.2022 на суму 1 506 892,97 грн;

- за листопад 2022 року від 30.11.2022 на суму 1 396 579,98 грн;

- за грудень 2022 року від 31.12.2022 на суму 1 805 451,31 грн;

- за лютий 2023 року від 28.02.2023 на суму 1 709 832,97 грн;

- за березень 2023 року від 31.03.2023 на суму 1 940 324,44 грн;

- за квітень 2023 року від 30.04.2023 на суму 1 629 322,85 грн;

- за травень 2023 року від 31.05.2023 на суму 1 526 924,29 грн;

- за червень 2023 року від 30.06.2023 на суму 1 801 821,16 грн;

- за липень 2023 року від 31.07.2023 на суму 1 824 073,91 грн;

- за вересень 2023 року від 30.09.2023 на суму 1 916 569,87 грн та підписаним сторонами актом коригування до акту купівлі-продажу електроенергії - за вересень 2022 року від 30.04.2024 на суму 9 883,08 грн.

НКРЕКП постановами від 30 квітня 2024 року №858 (оприлюднена 1 травня 2024 року), від 8 травня 2024 року №896 (оприлюднена 10 травня 2024 року), від 15 травня 2024 року №946 (оприлюднена 16 травня 2024 року), від 11 лютого 2025 року №193 (оприлюднена 13 лютого 2025 року), від 8 квітня 2025 року №529 (оприлюднена 10 квітня 2025 року) затвердила розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії за «зеленим» тарифом, наданої відповідачу за період: вересень 2022 року, листопад-грудень 2022 року, лютий-липень 2023 року, вересень 2023 року, квітень-червень 2024 року.

Так, згідно з вказаними постановами НКРЕКП, розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії за «зеленим» тарифом: у вересні 2022 року - 727 557 668,53 грн (без ПДВ); у листопаді 2022 року - 327 206 881,45 грн (без ПДВ); у грудні 2022 року - 292 516 262,07 грн (без ПДВ); у лютому 2023 року - 1 050 577 585,13 грн (без ПДВ); у березні 2023 року - 1 388 010 061,65 грн (без ПДВ); у квітні 2023 року - 1 498 983 583,16 грн (без ПДВ); у травні 2023 року - 2 817 335 578,28 грн (без ПДВ); у червні 2023 року - 2 685 053 538,42 грн (без ПДВ); у липні 2023 року - 2 855 049 206,73 грн (без ПДВ); у вересні 2023 року - 2 501 148 708,30 грн (без ПДВ); у квітні 2024 року - 2 658 031 693,76 грн (без ПДВ); у травні 2024 року - 3 276 775 717,92 грн (без ПДВ); у червні 2024 року - 2 499 986 304,60 грн (без ПДВ).

Враховуючи пункт 11.4. Порядку (у редакції постанови НКРЕКП від 24.01.2024 №178), позивач вважає, що відповідач був зобов`язаний провести з позивачем остаточний розрахунок за поставлену електричну енергію за лютий 2023, липень 2023, вересень 2023 року до 08.05.2024 включно, а з 09.05.2024 починається прострочення оплати поставленої електричної енергії; за поставлену електричну енергію у грудні 2022 року, березні - червні 2023 року - у строк до 17.05.2024 (включно), а з 18.05.2024 починається прострочення оплати поставленої електричної енергії; за поставлену електричну енергію у вересні - листопаді 2022 року - у строк до 23.05.2024 (включно), з 24.05.2024 починається прострочення оплати поставленої електричної енергії за наведеними актами.

Проте, відповідач оплатив поставлену позивачем за період часу вересень 2022 року, листопад - грудень 2022 року, лютий - липень 2023 року, вересень 2023 року електричну енергію за «зеленим тарифом» тільки частково, що підтверджується банківськими виписками по рахунку позивача.

Таким чином, відповідач не виконав повністю свої грошові зобов`язання за Договором №1276/02/21 від 30.03.2021 та порушив строки оплати поставленої позивачем за період часу вересень 2022 року, листопад - грудень 2022 року, лютий - липень 2023 року, вересень 2023 року електричної енергії за «зеленим тарифом», у результаті чого на момент звернення до суду з даним позовом прострочена заборгованість відповідача за поставлену позивачем за період часу вересень 2022 року, листопад - грудень 2022 року, лютий - липень 2023 року, вересень 2023 року електричну енергію за «зеленим тарифом» складає 891 950,70 грн, а саме за актами купівлі-продажу електроенергії:

- за вересень 2022 року від 30.09.2022 у розмірі 165 180,39 грн;

- за листопад 2022 року від 30.11.2022 у розмірі 173 126,12 грн;

- за грудень 2022 року від 31.12.2022 у розмірі 230 795,83 грн;

- за лютий 2023 року від 28.02.2023 у розмірі 71 381,95 грн;

- за березень 2023 року від 31.03.2023 у розмірі 50 510,69 грн;

- за квітень 2023 року від 30.04.2023 у розмірі 71 576,13 грн;

- за травень 2023 року від 31.05.2023 у розмірі 48 038,78 грн;

- за червень 2023 року від 30.06.2023 у розмірі 9 564,90 грн;

- за липень 2023 року від 31.07.2023 у розмірі 10 898,21 грн;

- за вересень 2023 року від 30.09.2023 у розмірі 60 877,70 грн.

З огляду на те, що відповідачем допущено прострочення оплати поставленої за період часу вересень 2022 року, листопад - грудень 2022 року, лютий - липень 2023 року, вересень 2023 року електричної енергії за «зеленим тарифом», позивач нарахував три проценти річних та інфляційні втрати за прострочення виконання грошових зобов`язань за весь час прострочення (з 24.05.2024 по 20.05.2025), а саме 3% річних у розмірі 26 494,12 грн, інфляційні втрати у розмірі 128 876,52 грн.

Крім того, повноважними представниками Товариства та Державного підприємства із застосуванням засобів КЕП було підписано акти купівлі-продажу електроенергії, відповідно до яких сторони підтвердили й зафіксували обсяг і вартість виробленої позивачем та купленої відповідачем електричної енергії, а саме: за квітень 2024 року - на суму 2 036 729,77 грн з ПДВ, за травень 2024 року - на суму 2 130 415,75 грн з ПДВ, за червень 2024 року - на суму 2 084 293,14 грн з ПДВ.

Копії вказаних актів, а також актів звірки взаєморозрахунків (підписаних КЕП уповноважених представників обох сторін), за якими загальна сума заборгованості відповідача за куплену ним електричну енергію станом на 31 грудня 2024 року в загальному розмірі становила 7 418 422,93 грн, також містяться в матеріалах даної справи.

Враховуючи пункт 11.4. Порядку (у редакції постанови НКРЕКП від 24.01.2024 №178), позивач вважає, що відповідач був зобов`язаний провести з позивачем остаточний розрахунок за поставлену електричну енергію у квітні 2024 року у строк до 20.02.2025 (включно), а з 21.02.2025 починається прострочення оплати поставленої електричної енергії; за поставлену електричну енергію у травні-червні 2024 року - у строк до 17.04.2025 (включно), а з 18.04.2025 починається прострочення оплати поставленої електричної енергії.

Разом із тим, відповідач оплатив поставлену позивачем за період часу з квітня 2024 року по червень 2024 року електричну енергію за «зеленим тарифом» тільки частково, що підтверджується банківськими виписками по рахунку позивача.

Таким чином, відповідач не виконав повністю свої грошові зобов`язання за Договором №1276/02/21 від 30.03.2021 та порушив строки оплати поставленої позивачем за період часу з квітня 2024 року по червень 2024 року електричної енергії за «зеленим тарифом».

У результаті цього на момент звернення до суду з даним позовом прострочена заборгованість відповідача за поставлену Позивачем за період часу з квітня 2024 року по червень 2024 року включно електричну енергію за «зеленим тарифом» складає 1 781 896, 10 грн, а саме за актами купівлі-продажу електроенергії:

- за квітень 2024 року від 30.04.2024 у розмірі 29 270,74 грн;

- за травень 2024 року від 31.05.2024 у розмірі 1 000 037,12 грн;

- за червень 2024 року від 30.06.2024 у розмірі 752 588,24 грн.

Враховуючи наведене, позивач просив суд стягнути з відповідача 1 781 896,10 грн заборгованості за поставлену за період часу з квітня 2024 року по червень 2024 року включно електричну енергію за «зеленим тарифом» по Договору №1276/02/21 від 30.03.2021.

З огляду на те, що відповідачем допущено прострочення оплати поставленої електричної енергії за «зеленим тарифом», позивач нарахував також три проценти річних за прострочення виконання грошових зобов`язань за весь час прострочення (з 18.04.2025 по 20.05.2025) у розмірі 4 833,09 грн.

Отже, на дату звернення Товариства до суду з цим позовом (з урахуванням заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог від 16 червня 2025 року) загальний розмір заборгованості Підприємства з придбаної відповідачем у спірному періоді енергії за «зеленим» тарифом становив 6 455 401,60 грн, з яких: 57 285,73 грн - за жовтень 2021 року, 94 462,18 грн - за лютий 2022 року, 821 286,77 грн - за березень 2022 року, 730 586,72 грн - за квітень 2022 року,870 172,96 грн - за травень 2022 року, 714 733,68 грн - за червень 2022 року, 528 689,43 грн - за липень 2022 року, 133 228,69 грн - за серпень 2022 року, 165 180,39 грн - за вересень 2022 року, 173 126,12 грн - за листопад 2022 року, 230 795,83 грн - за грудень 2022 року, 71 381,95 грн - за лютий 2023 року, 50 510,69 грн - за березень 2023 року, 71 576,13 грн - за квітень 2023 року, 48 038,78 грн - за травень 2023 року, 9 564,90 грн - за червень 2023 року, 10 898,21 грн - за липень 2023 року, 60 877,70 грн - за вересень 2023 року, 29 270,74 грн - за квітень 2024 року, 831 145,76 грн - за травень 2024 року, 752 588,24 грн - за червень 2024 року.

Під час розгляду справи судом першої інстанції відповідачем було частково погашено суму заборгованості за Договором за червень 2024 року в загальному розмірі 93 659,27 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжної інструкції від 9 червня 2025 року № 483 774 на вказану суму, у зв`язку з чим місцевий господарський суд, керуючись положеннями пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, закрив провадження у справі в частині стягнення основного боргу на суму 93 659,27 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції оскаржується відповідачем лише в частині задоволених позовних вимог, а тому в іншій частині (про закриття провадження у справі на суму 93 659,27 грн) судом апеляційної інстанції не переглядається.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін із таких підстав.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно з частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 714 Цивільного кодексу України визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до частини 2 статті 714 Цивільного кодексу України до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Частиною 1 статті 275 Господарського кодексу України (чинного станом на дату виникнення спірних правовідносин) визначено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України (чинного станом на дату виникнення спірних правовідносин) договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України та статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Закон України «Про ринок електричної енергії» визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.

Відповідно до пунктів 10, 16, 72 частини 1 статті 1 Закон України «Про ринок електричної енергії» (тут і далі - у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) виробник електричної енергії (далі - виробник) - суб`єкт господарювання, який здійснює виробництво електричної енергії; гарантований покупець електричної енергії (далі - гарантований покупець) - суб`єкт господарювання, що відповідно до цього Закону зобов`язаний купувати електричну енергію у виробників, яким встановлено «зелений» тариф, а також у виробників за аукціонною ціною та виконувати інші функції, визначені законодавством; Регулятор - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Згідно з частиною 2 статті 65 Закону України «Про ринок електричної енергії» гарантований покупець зобов`язаний купувати у суб`єктів господарювання, яким встановлено «зелений» тариф, або у суб`єктів господарювання, які за результатами аукціону набули право на підтримку, всю відпущену електричну енергію, вироблену на об`єктах електроенергетики з альтернативних джерел енергії (а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), за встановленим їм «зеленим» тарифом, аукціонною ціною з урахуванням надбавки до нього/неї протягом всього строку застосування «зеленого» тарифу або строку дії підтримки, якщо такі суб`єкти господарювання входять до складу балансуючої групи гарантованого покупця. При цьому у кожному розрахунковому періоді (місяці) обсяг відпуску електричної енергії, виробленої на об`єкті електроенергетики з альтернативних джерел енергії (а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), визначається за вирахуванням обсягу витрат електричної енергії на власні потреби в електричній енергії відповідного об`єкта електроенергетики згідно з показниками приладів обліку на власні потреби.

Відповідно до частини 3 статті 65 Закону України «Про ринок електричної енергії» купівля-продаж такої електричної енергії за «зеленим» тарифом з урахуванням надбавки до нього здійснюється на підставі двостороннього договору між виробником або споживачем, якому встановлено «зелений» тариф, та гарантованим покупцем. Такий договір укладається на підставі типового договору купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом. Типова форма договору купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом затверджується Регулятором. Договір купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом укладається між гарантованим покупцем та виробником або споживачем, які виробляють електричну енергію з альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями) на весь строк дії «зеленого» тарифу.

Відповідно до частини 5 статті 65 Закону України «Про ринок електричної енергії» гарантований покупець здійснює оплату електричної енергії, купленої за «зеленим» тарифом та за аукціонною ціною, за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії на об`єктах електроенергетики, що використовують альтернативні джерела енергії (а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), на підставі даних комерційного обліку, отриманих від адміністратора комерційного обліку, у порядку та строки, визначені відповідними договорами.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, спір у даній справі виник у зв`язку з несплатою відповідачем у повному обсязі поставленої позивачем за Договором у період жовтень 2021 року, лютий-серпень 2022 року, вересень 2022 року, листопад-грудень 2022 року, лютий-липень 2023 року, вересень 2023 року, квітень-червень 2024 року електричної енергії за «зеленим» тарифом.

Відповідно до пункту 3.3. Договору оплата електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у продавців за «зеленим» тарифом у розрахунковому місяці, оплата продавцем за «зеленим» тарифом частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця, формування актів купівлі-продажу електричної енергії та актів приймання-передачі частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця здійснюються згідно з главою 10 Порядку або главою 6 Порядку продажу електричної енергії споживачами.

Пунктом 10.1. Порядку, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 №641 (тут і далі - у редакції, яка діяла на момент оприлюднення постанов НКРЕКП, якими затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії за «зеленим» тарифом, наданої ДП «Гарантований покупець» у період жовтень 2021 року, лютий-серпень 2022 року) встановлено, що до 15 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої адміністратором комерційного обліку (АКО), підписаної кваліфікованим електронним підписом (КЕП) уповноваженої особи, за перші 10 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.

До 25 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП уповноваженої особи, за перші 20 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.

Якщо надходження оперативних даних щодо обсягу товарної продукції за перші 10 та 20 днів розрахункового місяця від АКО припадає на день здійснення авансового платежу та/або на вихідний день, то оплата платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати здійснюється впродовж двох робочих днів після отримання даних.

Пунктом 10.4. Порядку (у редакції, яка діяла на момент оприлюднення постанов НКРЕКП, якими затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії за «зеленим» тарифом, наданої ДП «Гарантований покупець» у період жовтень 2021 року, лютий-серпень 2022 року) передбачено, що після отримання від продавця акта купівлі-продажу протягом трьох робочих днів з дати оприлюднення рішення Регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, гарантований покупець здійснює остаточний розрахунок з продавцем із забезпеченням йому 100% оплати відпущеної електричної енергії попереднього розрахункового періоду (місяця) з урахуванням авансових платежів. У разі необхідності оплати продавцем спожитої електричної енергії продавець здійснює таку оплату протягом двох робочих днів з дати отримання від гарантованого покупця підписаного КЕП уповноваженої особи акта купівлі-продажу.

Пунктом 11.4 Порядку (в редакції постанови НКРЕКП від 24.01.2024 №178, яка набрала чинності 26.01.2024 та діяла на момент оприлюднення постанов НКРЕКП, якими затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії за «зеленим» тарифом, наданої ДП «Гарантований покупець» у вересні 2022 року, листопаді-грудні 2022 року, лютому-липні 2023 року, вересні 2023 року, квітні-червні 2024 року) гарантований покупець забезпечує проведення розрахунку та здійснення оплати за відпущену продавцем за «зеленим» тарифом у попередньому розрахунковому періоді (місяці) електричну енергію протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення рішення Регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці. При визначенні суми коштів для здійснення остаточного місячного платежу за відпущену продавцем за «зеленим» тарифом у попередньому розрахунковому періоді (місяці) електричну енергію гарантованим покупцем, зокрема враховується сума коштів, сплачених такому продавцю за «зеленим» тарифом шляхом здійснення авансових платежів, та сума коштів, отриманих гарантованим покупцем від ОСП відповідно до Договору про надання послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.

Отже, враховуючи приписи Порядку №641 у редакції, чинній до 26.01.2024, та у редакцій, чинній з 26.01.2024, відповідач зобов`язаний здійснити оплату відпущеної електричної енергії, виробленої виробником за «зеленим» тарифом.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, на виконання умов Договору позивач у жовтні 2021 року, та у періоді часу лютий 2022 року - серпень 2022 року поставив відповідачу електричну енергію за «зеленим тарифом» на загальну суму 12 050 714,65 грн, що підтверджується актами купівлі-продажу електроенергії (підписані та скріплені печатками сторін) та актами коригування (підписані сторонами із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису).

Також судом установлено, що за період часу вересень 2022 року, листопад - грудень 2022 року, лютий - липень 2023 року, вересень 2023 року включно позивач поставив відповідачу електричну енергію за «зеленим тарифом» на загальну суму 17 067 676,83 грн, що підтверджується підписаними сторонами актами купівлі-продажу електроенергії та актом коригування.

За період часу з квітня 2024 року по червень 2024 року включно позивач поставив відповідачу електричну енергію за «зеленим тарифом» на загальну суму 6 251 438,66 грн, що підтверджується підписаними сторонами із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису актами купівлі-продажу електроенергії.

Відповідними постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, було затверджено розмір вартості послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої Державному підприємству у періоди, заявлені позивачем.

Так, постановою НКРЕКП від 09.09.2022 №1117 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «Гарантований покупець» у січні - травні, липні, жовтні 2021 року та у лютому - червні 2022 року (дата оприлюднення на офіційному вебсайті Регулятора 12.09.2022).

Постановою НКРЕКП від 20.09.2022 №1190 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «Гарантований покупець» у липні 2022 року (дата оприлюднення на офіційному вебсайті Регулятора 21.09.2022).

Постановою НКРЕКП від 14.03.2023 №473 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «Гарантований покупець» у серпні 2022 року (дата оприлюднення на офіційному вебсайті Регулятора 15.03.2023).

Постановою НКРЕКП від 15.05.2024 №946 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «Гарантований покупець» у вересні 2022 року, у жовтні 2022 року, у листопаді 2022 року, у жовтні 2023 року (дата оприлюднення на офіційному вебсайті Регулятора 16.05.2024).

Постановою НКРЕКП від 08.05.2024 №896 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «Гарантований покупець» у грудні 2022 року, у березні - червні 2023 року та у листопаді та грудні 2023 року (дата оприлюднення на офіційному вебсайті Регулятора 10.05.2024).

Постановою НКРЕКП від 30 квітня 2024 року №858 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «Гарантований покупець» у січні-лютому 2023 року, липні-серпні 2023 року, вересні 2023 року (дата оприлюднення на офіційному вебсайті Регулятора 01.05.2024).

Постановою НКРЕКП від 11 лютого 2025 року №193 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «Гарантований покупець» у квітні, серпні 2024 року (дата оприлюднення на офіційному вебсайті Регулятора 13.02.2025).

Постановою НКРЕКП від 8 квітня 2025 року №529 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «Гарантований покупець» у січні 2024 року, травні 2024 року, червні 2024 року та лютому 2025 року (дата оприлюднення на офіційному вебсайті Регулятора 10.04.2025).

Враховуючи умови Договору, положення Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, затвердженого постановою від 26.04.2019 №641 (у редакції до та після 26.01.2024), перелічені Постанови НКРЕКП, відповідач був зобов`язаний здійснити 100% оплати відпущеної електричної енергії попереднього розрахункового періоду (місяця) з урахуванням авансових платежів протягом трьох (щодо періоду жовтень 2021 року, лютий-серпень 2022 року) та п`яти (щодо періоду вересень 2022 року, листопад-грудень 2022 року, лютий-липень 2023 року, вересень 2023 року, квітень-червень 2024 року) робочих днів з дати оприлюднення рішення Регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, а саме: за жовтень 2021 року, лютий 2022 року-серпень 2022 року - у строк до 20.03.2023 (включно); за лютий 2023 року, липень 2023 року, вересень 2023 року до 08.05.2024 (включно); за грудень 2022 року, березень-червень 2023 року - у строк до 17.05.2024 (включно); за вересень-листопад 2022 року - у строк до 23.05.2024 (включно); за квітень 2024 року - у строк до 20.02.2025 (включно); за травень-червень 2024 року - у строк до 17.04.2025 (включно).

Станом на час розгляду справи по суті погоджений сторонами строк оплати за електричну енергію за «зеленим» тарифом, поставлену у спірному періоді, є таким, що настав, заборгованість відповідача перед позивачем за Договором, з урахуванням здійснених відповідачем часткових оплат, станом на дату прийняття Господарським судом міста Києва оскаржуваного рішення становить 6 361 742,33 грн.

Скаржником не надано суду доказів, які б підтверджували здійснення відповідачем розрахунків у спірному періоді в сумах більших, ніж присуджено до стягнення судом першої інстанції.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач у відзиві на позовну заяву та в апеляційній скарзі посилається на те, що порушення Приватним акціонерним товариством «Національна енергетична компанія «Укренерго» зобов`язань щодо оплати вартості електричної енергії за «зеленим» тарифом виключає фактичну можливість здійснення повних розрахунків відповідача з постачальниками та виробниками, як наслідок, і можливість покладення на відповідача відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

Оцінюючи вказані доводи відповідача, колегія суддів наголошує, що з огляду на частину 1 статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, та відповідно до статті 193 Господарського кодексу України (чинного станом на дату виникнення спірних правовідносин) одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договором, який укладено Державним підприємством та Товариством, саме на відповідача покладено обов`язок здійснювати оплату відпущеної електричної енергії, виробленою продавцем за «зеленим» тарифом, а також відповідно до Порядку №641.

Посилання відповідача на те, що порушення грошового зобов`язання сталося не з його вини, та на те, що наразі існує алгоритм розрахунків, відповідно до якого обов`язок Підприємства щодо оплати 100% вартості електричної енергії обумовлений 100% оплатою ОСП (НЕК «Укренерго») послуги перед Державним підприємством у відповідному розрахунковому періоді, не беруться судом до уваги, оскільки недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника не є підставою для звільнення відповідача у цій справі від виконання своїх договірних зобов`язань, у тому числі, в частині здійснення повної та своєчасної оплати вартості обсягу електричної енергії за «зеленим тарифом».

Згідно зі статтею 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Правовідносини, які виникають за договором купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом, та правовідносини, які виникають за договором про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, незважаючи на їхню пов`язаність, є самостійним зобов`язаннями, з самостійними предметами та суб`єктами.

Ані Порядок №641, ані Договір, укладений між позивачем та відповідачем, не містять норм/умов, які б ставили виконання Підприємством зобов`язання здійснити оплату відпущеної електричної енергії, виробленої продавцем за «зеленим» тарифом, у залежність від виконання НЕК «Укренерго» договору про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, який укладено Підприємством і НЕК «Укренерго».

Крім того, як умовами Договору, які погоджені сторонами в добровільному порядку та є обов`язковими для виконання, так і положеннями чинного законодавства не передбачено можливість зміни строку виконання відповідачем зобов`язань по оплаті товару через зміну обставин, зокрема через те, що відповідач не має можливості забезпечити повну оплату електричної енергії за «зеленим» тарифом, оскільки на даний момент відповідач недоотримує кошти від НЕК «Укренерго» в якості оплати послуги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач також посилається на положення абзацу 3 підпункту 12 пункту 1 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 №332 (в редакції постанови НКРЕКП від 03.04.2024 №652), згідно з якими гарантований покупець має право зменшити рівень розрахунків із продавцем за «зеленим» тарифом на суму неоплаченої частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії та вартості відхилення. При цьому відповідач зазначає, що згідно з постановою НКРЕКП від 28.06.2024 №1231 «Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 25 лютого 2022 року №332» підпункт 6 виключено та у зв`язку з цим постановлено підпункти 7 - 27 вважати відповідно підпунктами 6 - 26. Відповідно положення абзацу 3 підпункту 13 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 №332 є положеннями пункту 1 підпункту 12 цієї постанови.

Відповідно абзацу 3 підпункту 12 пункту 1 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 №332 (у редакції постанови НКРЕКП від 03.04.2024 №652) гарантований покупець має право зменшити рівень розрахунків із продавцем за «зеленим» тарифом на суму неоплаченої частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії та вартості відхилення.

Оцінивши вказані доводи скаржника, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Верховний Суд у постанові від 24.09.2025 у справі №910/5971/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Розвиток Схід» до Державного підприємства «Гарантований покупець» про стягнення 6 809 949,76 грн заборгованості за договором купівлі-продажу електричної енергії, виробленої продавцем за «зеленим» тарифом, досліджуючи питання можливості Гарантованого покупця зменшити рівень розрахунків із продавцем за «зеленим» тарифом на суму неоплаченої частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії та вартості відхилення, дійшов таких висновків щодо наявності/відсутності правових підстав для застосування до спірних правовідносин постанови НКРЕКП №332:

«з правової конструкції підпункту 13 пункту 1 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 №332 в редакції постанови від 03.04.2024 №652 вбачається, що законодавець наділив Гарантованого покупця саме правом на зменшення рівня розрахунків із продавцем за «зеленим» тарифом, для реалізації якого Гарантований покупець мав вчинити певні дії.

Разом із тим, скаржником не доведено, а судами попередніх інстанцій не встановлено, що відповідач звертався до позивача із відповідною заявою про припинення зобов`язання відповідача з оплати боргу за договором у спірні періоди на суму 44 143,35 грн у відповідності до підпункту 13 пункту 1 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 №332.

З огляду на наведене право відповідача на зменшення рівня розрахунків із продавцем за «зеленим» тарифом на суму неоплаченої частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії та вартості відхилення, передбачені підпунктом 13 пункту 1 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 №332 в редакції постанови від 03.04.2024 №652, не звільняє відповідача від обов`язку здійснити повну оплату придбаної електричної енергії за спірним Договором. Крім того, слід врахувати і те, що стягнення заборгованості позивача перед відповідачем не є предметом розгляду у даній справі.

Отже, суд касаційної інстанції відхиляє доводи касаційної скарги щодо необхідності застосування до спірних правовідносин підпункту 13 пункту 1 постанови НКРЕКП №332 в редакції постанови від 03.04.2024 №652, з огляду на що підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України не знайшла свого підтвердження.».

Отже, законодавець наділив Гарантованого покупця саме правом на зменшення рівня розрахунків із продавцем за «зеленим» тарифом, для реалізації якого Гарантований покупець мав вчинити певні дії.

Водночас, відповідачем у даній справі не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він звертався до позивача із заявою/повідомленням або будь-яким іншим документом про зменшення розрахунків на суму заборгованості позивача перед відповідачем відповідно до абзацу 3 підпункту 12 (13) пункту 1 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 №332. Відповідач у даній справі фактично обмежився лише посиланням на «наявність права», однак таке право не є автоматично реалізованим і повинно бути вчинене через юридично значимі дії відповідача.

Судом також враховано, що стягнення заборгованості позивача перед відповідачем не є предметом розгляду у даній справі, зустрічний позов з цього приводу відповідачем у межах даної справи не пред`являвся.

Враховуючи наведене, суд відхиляє як безпідставні доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в силу положень підпункту 12 пункту 1 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 №332.

Таким чином, за висновками суду, відсутні підстави для зменшення або зміни розміру заявлених у цій справі позовних вимог у частині спірної суми основного боргу.

При цьому, як вірно наголосив суд першої інстанції, відповідні положення постанови НКРЕКП від 3 квітня 2024 року №652 набрали чинності з дня її прийняття (пункт 2 вказаного нормативно-правового акта).

Згідно зі статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Отже, до спірних правовідносин сторін, які виникли у період з жовтня 2021 року по серпень 2022 року, положення вказаної вище постанови не застосовуються, як, зокрема, і положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відновлення та «зеленої» трансформації енергетичної системи України» від 30 червня 2023 року № 3320-ІХ, та прийнятної на його виконання постанови НКРЕКП від 24 січня 2024 року №178 «Про внесення змін до деяких постанов НКРЕКП», на які посилався відповідач під час розгляду даної справи. Останні регулюють правовідносини щодо відшкодування виробниками, які здійснюють продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом, частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця, щодо визначення вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, яку гарантований покупець надає оператору системи передачі, що виникли з 8 вересня 2022 року.

Також суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги відповідача щодо відсутності у нього заборгованості перед Товариством за періоди: жовтень 2021 року, лютий-серпень 2022 року, з урахуванням положень наказів Міністерства енергетики України від 28 березня 2022 року «Про розрахунки на ринку електричної енергії» №140 та від 15 червня 2022 року «Про розрахунок з виробниками за «зеленим тарифом» №206, з огляду на таке.

На дату настання строку остаточної оплати спірної заборгованості за жовтень 2021 року, лютий-серпень 2022 року, наказ Міністерства енергетики України від 28 березня 2022 року «Про розрахунки на ринку електричної енергії» №140 втратив чинність. У свою чергу, наказ Міністерства енергетики України від 15 червня 2022 року «Про розрахунок з виробниками за «зеленим тарифом» №206, як і попередній наказ, ніяким чином не обмежував право позивача на проведення з ним остаточного розрахунку по вартості проданої енергії згідно з укладеним між сторонами договором, а також не змінював терміни виникнення та виконання грошових зобов`язань щодо проведення таких остаточних розрахунків за договором та відповідно до умов пункту 10.4. Порядку (у редакції до 26 січня 2024 року). Цим наказом лише обмежувався розмір виплат, які передбачені пунктами 10.1. та 10.2. Порядку (у редакції до 26 січня 2024 року). Проте даний нормативно-правовий акт не обмежував розмір виплат, які підлягають перерахуванню продавцям енергії за «зеленим тарифом» при здійсненні з ними саме остаточних розрахунків, визначених пунктом 10.4. Порядку (у редакції до 26 січня 2024 року).

Тобто, положення вказаних наказів Міністерства енергетики України не змінювали порядок проведення розрахунків, передбачений Порядком (у редакції до 26 січня 2024 року), а лише доповнювали його.

Слід також вказати на те, що визначений наказами Міністерства енергетики України від 28 березня 2022 року «Про розрахунки на ринку електричної енергії» №140 та від 15 червня 2022 року «Про розрахунок з виробниками за «зеленим тарифом» №206 порядок розрахунків за придбану відповідачем електроенергію стосувався лише проміжних проплат Підприємства в періоди, визначені в пунктах 10.1.-10.3. Порядку (у редакції до 26 січня 2024 року), тобто за перші 10 та 20 днів розрахункового місця, а також за результатами розрахункового місяця. Разом із цим, у вказаних наказах відсутні положення щодо зміни порядку проведення остаточного розрахунку відповідачем за придбану електроенергію, який встановлено пунктом 10.4. Порядку (у редакції до 26 січня 2024 року).

При цьому, суд зазначає, що саме лише посилання відповідача на наявність наказу Міністерства енергетики України від 15 червня 2022 року «Про розрахунок з виробниками за «зеленим тарифом» №206 не може слугувати беззаперечним доказом відсутності у відповідача спірної заборгованості за договором, оскільки останнім не наведено відповідних розрахунків та не надано належних доказів відсутності на поточному рахунку Підприємства грошових коштів, які б дозволили оплатити повну вартість отриманої продукції, як це прямо визначено підпунктом 6 пункту 2 та абзацом 2 пункту 3 цього наказу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 червня 2024 року у cправі №910/4439/23 та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 березня 2024 року у справі №910/6185/23, від 11 квітня 2024 року у справі №910/9100/22.

Суд також звертає увагу на те, що Міністерство енергетики своїм наказом від 1 квітня 2024 року №136 скасувало дію наказу від 15 червня 2022 року №206, яким і встановлювались для Підприємства вищевказані мінімальні відсотки виплат виробникам електроенергії з відновлювальних джерел електроенергії вартості отриманої електроенергії.

Отже, на час розгляду судом даної справи відсутні будь-які нормативно-правові обмеження щодо розміру виплат, передбачених пунктом 10.1. Порядку (у редакції до 26 січня 2024 року) за періоди: жовтень 2021 року, лютий-серпень 2022 року.

Таким чином, враховуючи те, що сума основного боргу відповідача за поставлену йому електроенергію за актами купівлі-продажу електроенергії: за жовтень 2021 року, лютий-вересень 2022 року, листопад-грудень 2022 року, лютий-липень 2023 року, вересень 2023 року, квітень-червень 2024 року, з урахуванням проведених Підприємством часткових оплат, складає 6 361 742,33 грн, підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і відповідач не надав документів, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Товариства в частині стягнення з Державного підприємства вказаної суми основного боргу.

Також позивачем у позові були заявлені до стягнення з відповідача 3% річних у загальному розмірі 288 160,33 грн та 882 824,40 грн інфляційних втрат, нарахованих на відповідні суми боргу за загальний період прострочки, визначений позивачем.

Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Місцевим господарським судом враховані заперечення відповідача щодо неправильності розрахунку заявлених до стягнення з останнього сум 3% річних, нарахованих на суму основної заборгованості за період квітень-червень 2024 року.

Зокрема, судом установлено, що під час здійснення розрахунку 3% річних за період прострочення з 18 квітня 2025 року по 20 травня 2025 року на загальну суму основної заборгованості в розмірі 1 781 896,10 грн, яка утворилась за період квітень-червень 2024 року, позивачем не було враховано часткове погашення відповідачем спірної суми основної заборгованості 25 квітня 2025 року на суму 28 842,45 грн (платіжна інструкція від вказаної дати № 475 599) та 19 травня 2025 року на суму 140 048,91 грн (платіжна інструкція від зазначеної дати № 480 054).

Разом із цим, за приписами статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Нарахування компенсаційних виплат, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України, має здійснюватися з урахуванням того, що день фактичної оплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення таких інфляційних нарахувань та трьох процентів річних.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25 лютого 2020 року у справі № 910/2615/18.

Оскільки позивач невірно визначив базу нарахування спірної компенсаційної виплати у зазначений період, місцевим господарським судом здійснено власний розрахунок заявлених до стягнення сум 3% річних. За перерахунком Господарського суду міста Києва обґрунтований розмір 3% річних складає 288 075,67 грн, а тому вказана позовна вимога підлягає задоволенню у зазначеному розмірі. У задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача 84,66 грн 3% річних слід відмовити в зв`язку з їх необґрунтованістю. Заперечень щодо здійсненого судом першої інстанції перерахунку 3% річних скаржник в апеляційній скарзі не наводить.

Щодо заявлених до стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 882 824,40 грн, то суд дійшов висновку про їх обґрунтованість та задовольнив позовні вимоги в цій частині у повному обсязі.

Скаржник в апеляційній скарзі зазначає, що суд в оскаржуваному рішенні не зазначив, як саме була здійснена перевірка інфляційних нарахувань, водночас, не наводить жодних доводів щодо неправильності здійсненого позивачем розрахунку, який було визнано судом обґрунтованим.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду справи місцевим господарським судом, відповідач не висловлював незгоди зі здійсненим розрахунком інфляційних втрат, а контррозрахунок було надано лише щодо 3% річних за квітень-червень 2024 року.

З огляду на це, за відсутності заперечень відповідача щодо правильності здійснених розрахунків інфляційних втрат, незазначення в оскаржуваному рішенні суду формул, за якими здійснювалася відповідна перевірка, не свідчить про неповноту оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене у сукупності, доводи апеляційної скарги відповідача судом відхиляються у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» від 10 лютого 2010 року, пункт 58).

Заперечення скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки останні не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець» необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2025 у даній справі підлягає залишенню без змін.

Порушень норм процесуального права, які могли бути підставою для скасування або зміни оскарженого рішення у відповідності до норм статті 277 Господарського процесуального кодексу України, судом апеляційної інстанції не виявлено.

Судовий збір за подання зазначеної апеляційної скарги згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2025 у справі №910/6605/25 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2025 у справі №910/6605/25 залишити без змін.

Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Державне підприємство «Гарантований покупець».

Матеріали справи №910/6605/25 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 16.03.2026.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді А.І. Тищенко

А.О. Мальченко