РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.03.2026Справа № 910/13547/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю. за участю секретаря судового засідання Шадури М.Ю., розглянув в порядку загального позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Трайдент Інтернешнл»

до Дочірнього підприємства Державної компанії "Укрспецекспорт" - Державне госпрозрахункове зовнішньоторгівельне підприємство "Спецтехноекспорт"

про стягнення 7 184 392,68 грн. (170 523,46 дол. США та 20 702,13 грн.)

за участю представників:

позивача - Дорошевська М.І.

відповідача - не з`явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Трайдент Інтернешнл» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Дочірнього підприємства Державної компанії "Укрспецекспорт" - Державне госпрозрахункове зовнішньоторгівельне підприємство "Спецтехноекспорт" про стягнення 7 184 392,68 грн. (170 523,46 дол. США та 20 702,13 грн.)

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором комісії №STE-61-183-Д/К-24 від 29.08.2024.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.11.2025 позовну заяву залишено без руху та встановлено строк усунення недоліків.

Позивачем 06.11.2025 сформовано у системі «Електронний суд» клопотання про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання та встановлено строки надання учасниками заяв по суті.

Відповідачем 26.11.2025 сформовано в системі «Електронний суд» клопотання про продовження строку надання відзиву.

Позивачем 26.11.2025 сформовано в системі електронний суд заперечення на заяву про продовження строку надання відзиву.

Позивачем 02.12.2025 сформовано в системі «Електронний суд» клопотання про участь представника у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.12.2025 клопотання позивача задоволено.

Відповідачем 05.12.2025 сформовано в системі «Електронний суд» відзив, яким заперечено вимоги повністю з огляду на відсутність відповідного юридичного зобов`язання.

У підготовчому засіданні 09.12.2025 Господарським судом міста Києва клопотання відповідача про продовження строку надання відзиву задоволено, відзив прийнято до розгляду. З метою забезпечення процесуальних прав сторін продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву до 20.01.2026.

Позивачем 09.12.2025 сформовано в системі «Електронний суд» відповідь на відзив, якою підтримано вимоги позову.

Відповідачем 15.12.2025 сформовано в системі «Електронний суд» заперечення на відповідь позивача на відзив.

Позивачем 08.01.2026 сформовано в системі «Електронний суд» клопотання про участь представника в режимі відеоконференції.

Відповідачем 16.01.2026 заявлено клопотання про перенесення судового засідання на іншу дату, у задоволенні якого судом відмовлено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.01.2026 клопотання позивача задоволено.

У підготовчому засіданні 20.01.2026 клопотання відповідача задоволено, підготовче засідання відкладено на 17.02.2026.

Позивачем 11.02.2026 сформовано в системі «Електронний суд» заяву про участь представника у судовому засіданні в режимі відеоконференції, яка задоволена ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.02.2026.

У засіданні 17.02.2026 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

У судовому засіданні 03.03.2026 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

Встановив

Сторонами у справі укладено 29.08.2024 договір комісії № STE-61-183-Д/К-24, за умовами якого відповідач (комісіонер) зобов`язався від свого імені за рахунок позивача за плату вчинити один або декілька правочинів щодо поставки (продажу) авіаційних запасних частин позивача в рамках укладеного відповідачем та третьою особою зовнішньоекономічного контракту №AIR HQ/CPF-448 & 449/HQMC/MIG-29/12288/R1925510/PUR/STE-22-118-K/KE-21 від 22.12.2021 (копія відсутня у матеріалах справи).

Представниками сторін договору комісії № STE-61-183-Д/К-24 від 29.08.2024 підписано звіт комісіонера від 29.08.2025, яким визначено (у тому числі), що 18.08.2025 відповідно до умов контракту №AIR HQ/CPF-448 & 449/HQMC/MIG-29/12288/R1925510/PUR/STE-22-118-K/KE-21 від 22.12.2021 (укладений відповідачем та третьою особою, що не є учасником даного судового розгляду) відповідачем отримано 190 080,00 USD. Станом на 29.08.2025 залишок коштів позивача складає 169 631,15 USD та 20 593,80 грн.

Документів, що підтверджують факт передачі позивачем товару, визначеного укладеним сторонами у справі договором комісії № STE-61-183-Д/К-24 від 29.08.2024, матеріали справи не містять.

У той же час, відповідно до пояснень відповідача (сторінка друга відзиву) на виконання контракту №AIR HQ/CPF-448 & 449/HQMC/MIG-29/12288/R1925510/PUR/STE-22-118-K/KE-21 від 22.12.2021 ним було укладено три договори комісії з ТОВ «КТМ Інтернешнл» (24.12.2021), ТОВ «Груп запчасть» (22.11.2023) та з позивачем 29.08.2024.

Відповідно до контракту №AIR HQ/CPF-448 & 449/HQMC/MIG-29/12288/R1925510/PUR/STE-22-118-K/KE-21 від 22.12.2021 товар відвантажувався ТОВ «КТМ Інтернешнл» та ТОВ «Груп запчасть» 30.05.2024.

Інформації про відвантаження товару позивачем у справі відповідач немає.

В свою чергу, позивач взагалі не стверджує про відвантаження будь-якої продукції у межах договору комісії № STE-61-183-Д/К-24 від 29.08.2024.

Фактично позивачем в обґрунтування позовних вимог надано суду лише два докази: копію договору комісії № STE-61-183-Д/К-24 від 29.08.2024 та копію звіту комісіонера від 29.08.2025.

Відповідно до наведених позивачем на сторінці 5 відповіді на відзив пояснень (абзац 3) матеріально-правова вимога позивача полягає виключно у стягненні з комісіонера грошових коштів, отриманих від реалізації товару комітента та відображених у звіті комісіонера. Саме ці суми є предметом позову.

Суд погоджується з поясненнями позивача, що комітент має право на грошові кошти, отримані комісіонером від реалізації продукції комітента.

Таким чином, комітент має прямий процесуальний обов`язок доведення належними доказами факт отримання комісіонером відповідних грошових коштів саме від реалізації товару комітенту.

Пояснення позивача у цій частині повною мірою відповідає позитивно-правовому регулюванню статті 1018 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 1018 Цивільного кодексу України майно, придбане комісіонером за рахунок комітента, є власністю комітента.

Суттєвою обставиною встановлення судом права власності на майно, що знаходиться у комісіонера, за приписом статті 1018 Цивільного кодексу України є встановлення факту його придбання саме за рахунок комітента.

У даному випадку стверджуючи про наявність права власності на грошові кошти, що знаходяться у відповідача, позивач має довести, що ці кошти отримані від реалізації саме його товару.

Відповідно, суд не може погодитись з твердженням позивача, що факт відвантаження продукції у межах інших договірних зобов`язань чи іншими особами не має значення при вирішенні даного спору.

Господарський суд міста Києва не може погодитись і з твердженням позивача, що єдиним доказом у межах даного судового розгляду є звіт комісіонера від 29.08.2025, оскільки він лише підтверджує факт отримання грошових коштів комісіонером за контрактом №AIR HQ/CPF-448 & 449/HQMC/MIG-29/12288/R1925510/PUR/STE-22-118-K/KE-21 від 22.12.2021, укладеним відповідачем з третьою особою, що не є учасником даного судового розгляду, майже як за три роки до укладення сторонами у справі договору комісії № STE-61-183-Д/К-24 від 29.08.2024.

Таким чином, позивачем не доведено суду поза розумним сумнівом належними доказами, що спірні грошові суми отримано відповідачем саме за рахунок позивача.

За приписами частини третьої статті 13 Господарського процесуального кодексу України та частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною другою статті 76 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини четвертої статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Встановивши недоведеність у позивача покладеного в основу позову права та кореспондованого юридичного зобов`язання відповідача Господарський суд міста Києва відмовляє у задоволенні позову повністю.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, статтею 123, статтею 129, статтями 232-233, статтями 237- 238, статтею 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 10.03.2026

Суддя Т.Ю. Кирилюк