РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.03.2026Справа № 910/16165/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Приватного підприємства «Віліс» (вул. Грушевського, 2А, м. Рівне, 33003; ідентифікаційний код 23302324)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт Груп Україна» (пр-т. Героїв Сталінграда, 20-А, м. Київ, 04210; ідентифікаційний код 40549852)

про стягнення 240 830, 42 грн,

без виклику представників учасників справи,

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції Позивача

До Господарського суду міста Києва звернулось Приватне підприємство «Віліс» (далі за текстом - ПП «Віліс», Позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт Груп Україна» (далі за текстом - ТОВ «Смарт Груп Україна», Відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 185 460, 84 грн за договором поставки № 29/08/23 від 29.08.2023 (далі за текстом - Договір), 28 825, 19 грн - пені, 6 426, 21 грн - 3 % річних, 20 118, 18 грн - інфляційні втрати.

В обґрунтування заявлених вимог Позивач зазначає, що ним належним чином виконано зобов`язання з поставки товару Відповідачу, який прийнято ним без зауважень проте не оплачено у визначені строки та в повному обсязі, чим допущено прострочення виконання грошового зобов`язання, що стало підставою для нарахування пені, 3 % річних та інфляційних втрат з подальшим зверненням до суду з позовом.

2. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Суд зазначає, що ухвала від 30.12.2025 згідно з повідомленням Господарського суду міста Києва доставлена Відповідачу до електронного кабінету 30.12.2025 о 19:16 год.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до частини 6 вказаної статті якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Відтак, судом встановлено, що 31.12.2025 ухвала суду від 30.12.2025 належним чином вручена Відповідачу.

За приписами частини 8 статті 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Пунктом 3 резолютивної частини ухвали Господарського суду міста Києва від 30.12.2025 у справі № 910/16165/25 встановлено Відповідачу п`ятнадцятиденний строк на подання відзиву на позовну заяву, однак станом на дату ухвалення даного рішення суду відзив на позовну заяву не надійшов.

Таким чином, приймаючи до уваги, що сторони повідомлені про відкриття провадження у справі належним чином, а матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до частини 5 статті 252 ГПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

29.08.2023 між Позивачем (Постачальник) та Відповідачем (Покупець) укладено договір поставки № 29/08/23 (далі за текстом - Договір) та Протокол узгодження розбіжностей до Договору.

Відповідно до пункту 1.1 Договору Постачальник зобов`язується поставляти окремими партіями та передавати у власність Покупцю за узгодженими сторонами замовленнями товар, а Покупець зобов`язується приймати товар і оплачувати його.

Відповідно до пункту 1.2 Договору кількість, асортимент та ціна Товару визначається видатковими накладними, що є невід`ємною частиною даного Договору.

Суму Договору становить сума всіх видаткових накладних за даним Договором (пункт 1.3 Договору).

Пунктом 2.2.4 Договору визначено, що у випадку, якщо протягом 90 календарних днів з моменту поставки, товар не реалізований Покупцем, він підлягає поверненню Постачальнику. Витрати за повернення товару несе Покупець.

Відповідно до пункту 3.1 Договору товар за даним Договором постачається партіями.

Під партією товару розуміється кількість товару, відвантаженого по окремій видатковій накладній Покупцю. Кожна партія товару повинна бути не менше 3 тонн або кратна 6 палетам (пункт 3.2 Договору).

Відповідно до пункту 4.1 Договору ціни на товари, які пропонуються постачальником до поставки за цим Договором, виставляються Постачальником на підставі Специфікації, підписаній Сторонами.

Оплата за даним Договором здійснюється шляхом розрахунку у безготівковій формі на поточний рахунок Постачальника (пункт 4.3 Договору).

Відповідно до пункту 4.4 Договору в редакції Протоколу розбіжностей покупець зобов`язаний сплачувати постачальнику вартість реалізованого товару кожні 14 календарних днів, що підтверджується звітом покупця.

Відповідно до пункту 4.6 Договору зобов`язання Покупця по оплаті поставленого товару вважаються виконаними з моменту списання грошових коштів з поточного рахунка Покупця на поточний рахунок Постачальника.

Згідно з пунктом 9.1 Договору договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до 31.12.2024. Термін дії Договору автоматично продовжується на додаткові однорічні строки, якщо не менше ніж за 30 днів до закінчення чергового терміну дії Договору жодна із сторін не повідомила іншу письмово про свій намір припинити подальшу співпрацю.

Згідно з доводами Позивача та що вбачається з матеріалів справи, Позивачем здійснено поставку товарів Відповідачу за Договором на суму 346 954, 68 грн, які Відповідачем оплачено не у повному обсязі.

Так, Позивач стверджує, що несплаченими залишаються наступні видаткові накладні на загальну суму 185 460, 84 грн:

ВН № 174 від 12.04.2024 на суму 24 521, 94 грн (залишок боргу 10 937, 46 грн);

ВН № 400 від 30.04.2024 на суму 13 434, 00 грн;

ВН № 152 від 14.05.2024 на суму 13 747, 20 грн;

ВН № 285 від 27.05.2024 на суму 19 825, 20 грн;

ВН № 313 від 23.07.2024 на суму 11 348, 70 грн;

ВН № 149 від 13.08.2024 на суму 65 683, 02 грн;

ВН № 250 від 15.10.2024 на суму 15 318, 06 грн;

ВН № 465 від 28.10.2024 на суму 35 167, 20 грн;

Вказані вище видаткові накладні підписані сторонами без зауважень та претензій, що відповідно підтверджує факт належної поставки товару Позивачем, прийняття такого товару Відповідачем та виникнення у останнього обов`язку з його оплати.

Також до матеріалів справи долучено Акт звірки за Договором, в якому сторонами погоджено факт існування заборгованості в розмірі 185 460, 84 грн за Договором.

Докази сплати Відповідачем коштів в розмірі 185 460, 84 грн за Договором матеріали справи не містять.

Позивач стверджує, що Відповідачем допущено прострочення виконання грошового зобов`язання у зв`язку з чим ним здійснено нарахування пені, 3 % річних та інфляційних втрат згідно із долученим до позовної заяви розрахунком.

Матеріали справи не містять заперечень чи то доказів на спростування заявлених Позивачем вимог.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами Договору, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою від є договором поставки.

Як вбачається зі змісту частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 ЦК України).

Частиною 1 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до частини 1 статті 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Враховуючи положення пункту 2.2.4 та 4.4 Договору, суд вказує, що у Відповідача виникло зобов`язання з оплати поставленого товару за видатковими накладними:

ВН № 174 від 12.04.2024 на суму 24 521, 94 грн (залишок боргу 10 937, 46 грн) у строк до 25.07.2024;

ВН № 400 від 30.04.2024 на суму 13 434, 00 грн у строк до 12.08.2024;

ВН № 152 від 14.05.2024 на суму 13 747, 20 грн у строк до 26.08.2024;

ВН № 285 від 27.05.2024 на суму 19 825, 20 грн у строк до 08.09.2024;

ВН № 313 від 23.07.2024 на суму 11 348, 70 грн у строк до 04.11.2024;

ВН № 149 від 13.08.2024 на суму 65 683, 02 грн у строк до 25.11.2024;

ВН № 250 від 15.10.2024 на суму 15 318, 06 грн у строк до 27.01.2025;

ВН № 465 від 28.10.2024 на суму 35 167, 20 грн у строк до 09.02.2025.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Матеріали справи не містять доказів сплати Відповідачем Позивачу коштів за поставлений на підставі Договору поставки товар.

Отже із наявних матеріалів справи вбачається, що Відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язання з оплати Позивачу вартості поставленого товару за Договором поставки за видатковими накладними:

ВН № 174 від 12.04.2024 на суму 24 521, 94 грн (залишок боргу 10 937, 46 грн) з 26.07.2024;

ВН № 400 від 30.04.2024 на суму 13 434, 00 грн у строк з 13.08.2024;

ВН № 152 від 14.05.2024 на суму 13 747, 20 грн у строк з 27.08.2024;

ВН № 285 від 27.05.2024 на суму 19 825, 20 грн у строк з 09.09.2024;

ВН № 313 від 23.07.2024 на суму 11 348, 70 грн у строк з 05.11.2024;

ВН № 149 від 13.08.2024 на суму 65 683, 02 грн у строк з 26.11.2024;

ВН № 250 від 15.10.2024 на суму 15 318, 06 грн у строк з 28.01.2025;

ВН № 465 від 28.10.2024 на суму 35 167, 20 грн у строк з 10.02.2025.

З огляду на відсутність доказів сплати Відповідачем коштів в розмірі 185 460, 84 грн на користь Позивача в межах спірних видаткових накладних, суд дійшов висновку, що вимоги Позивача в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також, Позивач просить стягнути з Відповідача 6 426,21 грн 3 % річних та 20 118,18 грн інфляційних втрат.

Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з Відповідача 6 426, 21 грн 3 % річних, нарахованих на заборгованість Відповідача з урахуванням дат виникнення заборгованості за загальний період з 26.07.2024 по 23.12.2025.

Оскільки наданий Позивачем розрахунок 3 % річних є арифметично правильним, враховуючи межі заявлених позовних вимог, то суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з Відповідача на користь Позивача 6 426, 21 грн 3 % річних підлягає задоволенню.

Також, Позивач просить стягнути з Відповідача 20 118, 18 грн інфляційних втрат, нарахованих на заборгованість з урахуванням дат виникнення заборгованості за загальний період з 26.07.2024 по 23.12.2025.

Оскільки наданий Позивачем розрахунок інфляційних втрат є арифметично правильним, враховуючи межі заявлених позовних вимог, то суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з Відповідача на користь Позивача 20 118, 18 грн інфляційних втрат підлягає задоволенню.

Також, Позивач просить стягнути 28 825, 19 грн пені, нарахованої на заборгованість відповідача за загальний період з 24.06.2025 по 23.12.2025.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 та частини 3 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до пункту 5.1 Договору у разі недотримання термінів оплати Товару, зазначених у пункту 4.4 цього Договору, Покупець сплачує на користь Постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару за кожний день прострочення.

Згідно з частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України (в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) (далі за текстом - ГК України) нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Умовами Договору поставки сторони не узгоджували нарахування пені у строк, більший ніж шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Отже нарахування неустойки у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми оплати за товар, поставлений на підставі видаткової накладної:

- № 174 від 12.04.2024 на суму 24 521, 94 грн (залишок боргу 10 937, 46 грн) припинилося 26.01.2025;

- № 400 від 30.04.2024 на суму 13 434, 00 грн припинилося 13.02.2025;

- № 152 від 14.05.2024 на суму 13 747, 20 грн припинилося 27.02.2025;

- № 285 від 27.05.2024 на суму 19 825, 20 грн припинилося 09.03.2025;

- № 313 від 23.07.2024 на суму 11 348, 70 грн припинилося 05.05.2025;

- № 149 від 13.08.2024 на суму 65 683, 02 грн припинилося 26.05.2025;

- № 250 від 15.10.2024 на суму 15 318, 06 грн припинилося 28.07.2025;

- № 465 від 28.10.2024 на суму 35 167, 20 грн припинилося 10.08.2025.

Проте, як вже зазначалось, Позивач просить стягнути пеню, нараховану на заборгованість Відповідача за загальний період з 24.06.2025 по 23.12.2025, тобто частково з порушенням шестимісячного строку, встановленого частиною 6 статті 232 ГК України.

Отже, наданий Позивачем розрахунок пені є неправильним, оскільки Позивачем неправильно визначено початок періоду нарахування.

Враховуючи шестимісячний строк, встановлений частиною 6 статті 232 ГК України, та наведені вище дати припинення нарахування пені, пеня може бути нарахована тільки щодо видаткових накладних № 250 та № 465 за період з 24.06.2025 по 28.07.2025 (щодо видаткової накладної № 250 від 15.10.2024) та з 24.06.2025 по 10.08.2025 (щодо видаткової накладної № 465 від 28.10.2024), а щодо всіх попередніх накладних нарахування пені за вказаний позивачем загальний період вже припинилося раніше.

Відповідно до правильного розрахунку, здійсненого судом з урахуванням правильних дат початку та закінчення нарахування, сума пені, нарахованої на заборгованість Відповідача за загальний період з 24.06.2025 по 10.08.2025 становить 1 889, 02 грн, які і підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Підсумовуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що Позивачем доведено порушення договірного зобов`язання Відповідачем в частині строків оплати товару, що відповідно свідчить про обґрунтованість заявлених вимог та наявності підстав для задоволення позову частково.

Відповідно до вимог статті 129 ГПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного підприємства «Віліс» - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт Груп Україна» (пр-т. Героїв Сталінграда, 20-А, м. Кив, 04210; ідентифікаційний код 40549852) на користь Приватного підприємства «Віліс» (вул. Грушевського, 2А, м. Рівне, 33003; ідентифікаційний ко 3. В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 02.03.2026

Суддя Антон ПУКАС