ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
УХВАЛА

за результатами попереднього засідання

12 березня 2026 року Справа № 915/1348/25

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Адаховської В.С.,

при секретарі судового засідання Матвєєвій А.В.,

за участі представників учасників справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду:

від Акціонерного товариства Комерційного банку "Приват банк" - Іванова Світлана Іванівна,

Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЛ.ЕН.ГРУП" - Калачик Володимир Вікторович,

розглянувши у відкритому попередньому засіданні справу

про неплатоспроможність ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 )

кредитор: Акціонерне товариство "Сенс Банк" (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, )

кредитор: Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ" (03045, м. Київ, вул. Набережно-корчуватська, буд. 27, прим. 2, )

кредитор: Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (адреса вул.Грушевського, буд.1Д, м. Київ, 01001, )

кредитор: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЛ.ЕН.ГРУП" (адреса: вул. Михайла Грушевського, буд.10, м. Київ, 01001, )

керуючий реструктуризацією арбітражний керуючий Каратун Євген Євгенович,

У с т а н о в и в:

У провадженні Господарського суду Миколаївської області перебуває справа №915/1348/25 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Ухвалою від 10.10.2025 суд постановив: відкрити провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ); ввести процедуру реструктуризації боргів боржника; призначити керуючим реструктуризацією арбітражного керуючого Каратуна Євгена Євгеновича (свідоцтво про право здійснення діяльності арбітражного керуючого №2017 від 09.11.2021); призначено попереднє засідання у справі на 03 грудня 2025 року о 10:30 год.

На сайті судової влади України 10.10.2025 за № 77392 розміщено оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ).

03.12.2025 судове засіданні у справі № 915/1348/25 не відбулося у зв`язку з технічним збоєм підсистеми "Відеоконференцзв`язок" та інших зовнішніх мережевих ресурсів в період часу з 09:00 год. до 12:00 год., які згідно з повідомленням Державного підприємства "Інформаційні судові системи", пов`язані з позаплановими технічними роботами на об`єктах інформаційної інфраструктури судової влади України, про що свідчить Акт Господарського суду Миколаївської області від 03.12.2025 про знеструмлення електромережі суду, вихід з ладу сервера автоматизованої системи та інші умови, що вплинули на безперебійність та функціонування автоматизованої системи.

Ухвалою суду від 04.12.2025 продовжено строк проведення попереднього засідання суду у справі до 17.12.2025, судове засідання у справі призначено на 17 грудня 2025 року о 10:50 год.

17.12.2025 попереднє засідання у справі не відбулося.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Миколаївської області від 17.12.2025 №78 призначено повторний автоматизований розподіл судових справ, які перебувають у провадженні судді Ржепецького В.О. Підставою призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ є відрахування зі штату Господарського суду Миколаївської області головуючого у справі судді Ржепецького В.О.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 17.12.2025 головуючим у справі №915/1348/25 визначено суддю Адаховську В.С.

Ухвалою суду від 16.02.2026 справу №915/1348/25 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) прийнято до свого провадження суддею Адаховською В.С., продовжено строк проведення попереднього засідання у справі до 12.03.2026, попереднє засідання у справі призначено на 12 березня 2026 року о 10:30.

27.10.2025 АТ "Сенс Банк" через систему "Електронний суд" подано до господарського суду заяву про визнання грошових вимог до боржника в сумі 66390,85 грн, а також 4844,80 грн судових витрат; включення грошових вимог кредитора до реєстру вимог кредиторів боржника.

Ухвалою суду від 03.11.2025 заяву кредитора прийнято до розгляду у попередньому засіданні, встановлено керуючому реструктуризацією боргів боржника 5-денний строк з дня отримання цієї ухвали для подання до суду письмового відзиву по суті заяви кредитора, доказів направлення кредитору повідомлення про результати розгляду грошових вимог та його отримання кредитором разом з копією повідомлення про вручення поштового відправлення та описом вкладення в поштове відправлення або інших документів, що підтверджують надсилання повідомлення кредитору.

10.11.2025 Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ" через систему "Електронний суд" подано до господарського суду заяву про визнання грошових вимог до боржника.

Кредитор просить суд:

1) прийняти заяву до розгляду;

2) визнати Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ" (ідентифікаційний код в , місцезнаходження: 03045, Україна, м. Київ, вул. Набережно-корчуватська, буд.27, приміщення 2) кредитором у справі № 915/1348/25 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з грошовими вимогами загальною сумою 132 976,00 грн - вимоги другої черги, а також судовий збір в сумі 4844,80 грн - витрати, які відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів (позачергово).

Ухвалою суду від 14.11.2025 заяву кредитора прийнято до розгляду у попередньому засіданні, встановлено керуючому реструктуризацією боргів боржника 5-денний строк з дня отримання цієї ухвали для подання до суду письмового відзиву по суті заяви кредитора, доказів направлення кредитору повідомлення про результати розгляду грошових вимог та його отримання кредитором разом з копією повідомлення про вручення поштового відправлення та описом вкладення в поштове відправлення або інших документів, що підтверджують надсилання повідомлення кредитору.

Ухвалою від 14.11.2025 суд також постановив: задовольнити клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ" про витребування у АТ КБ "Приватбанк" інформації щодо зарахування коштів на платіжну картку; витребувати у АТ КБ "Приватбанк" інформацію щодо факту належності платіжної карти НОМЕР_2 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), а також підтвердження факту зарахування коштів на дану платіжну картку10.12.2023 у сумі 19100,00 грн за ініціативою ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" (код 42753492) через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ "ПЕЙТЕК УКРАЇНА" та 19.12.2023 у сумі 5000,00 грн за ініціативою ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" (код 42753492) через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ "УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ". Судом встановлено десятиденний строк з дня отримання даної ухвали для надання суду витребуваної інформації.

10.11.2025 Акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк" через систему "Електронний суд" подано до господарського суду заяву про визнання грошових вимог до боржника.

Кредитор просить суд:

1) визнати грошові вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до боржника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ) у розмірі 31197,84 грн.

2) включити їх до реєстру вимог кредиторів боржника ОСОБА_1 , що вносяться до реєстру вимог кредиторів наступним чином: в сумі 31197,84 грн - друга черга задоволення, в сумі 4844,80 грн - перша черга задоволення.

Ухвалою суду від 14.11.2025 заяву кредитора прийнято до розгляду у попередньому засіданні, встановлено керуючому реструктуризацією боргів боржника 5-денний строк з дня отримання цієї ухвали для подання до суду письмового відзиву по суті заяви кредитора, доказів направлення кредитору повідомлення про результати розгляду грошових вимог та його отримання кредитором разом з копією повідомлення про вручення поштового відправлення та описом вкладення в поштове відправлення або інших документів, що підтверджують надсилання повідомлення кредитору.

21.11.2025 Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЛ.ЕН.ГРУП" через систему "Електронний суд" подано до господарського суду заяву про визнання грошових вимог до боржника.

Кредитор просить суд:

1) визнати грошові вимоги кредитора до боржника, що складаються з суми 20544,80 грн, в тому числі: 9700,00 грн за Договору про надання фінансового кредиту №33249-11/2023 від 24.11.2023, судового збору у розмірі 4844,80 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн;

2) грошові вимоги кредитора включити до реєстру вимог кредиторів;

3) надати представнику ТОВ "Фінансова компанія "ЕЛ.ЕН.ГРУП" адвокату Калачик Володимиру Вікторовича (РНОКПП НОМЕР_4 , логін в системі ІНФОРМАЦІЯ_1 ) доступ до справи в Електронному суді.

Ухвалою суду від 01.12.2025 заяву кредитора прийнято до розгляду у попередньому засіданні, встановлено керуючому реструктуризацією боргів боржника 5-денний строк з дня отримання цієї ухвали для подання до суду письмового відзиву по суті заяви кредитора, доказів направлення кредитору повідомлення про результати розгляду грошових вимог та його отримання кредитором разом з копією повідомлення про вручення поштового відправлення та описом вкладення в поштове відправлення або інших документів, що підтверджують надсилання повідомлення кредитору.

Керуючим реструктуризацією розглянуто заяви кредиторів про визнання грошових вимог до боржника, подано до господарського суду відповідні повідомлення про результати розгляду та докази направлення таких повідомлень кредиторам.

Так, стосовно грошових вимог АТ "СЕНС БАНК" керуючим реструктуризацією зазначено наступне.

Заява кредитором подана в межах строку, визначеного ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, отже грошові вимоги вважаються конкурсними з правом вирішального голосу на зборах кредиторів.

Грошові вимоги АТ "СЕНС БАНК" у розмірі 66390,85 грн підтверджуються доданими до заяви доказами, визнано керуючим реструктуризацією боргів боржника у повному обсязі.

Стосовно грошових вимог Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" керуючим реструктуризацією зазначено наступне.

Заява кредитором подана в межах строку, визначеного ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, отже грошові вимоги вважаються конкурсними з правом вирішального голосу на зборах кредиторів.

Грошові вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" у розмірі 31197,84 грн підтверджуються доданими до заяви доказами, визнано керуючим реструктуризацією боргів боржника у повному обсязі.

Стосовно грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ", керуючим реструктуризацією зазначено наступне.

Заява кредитором подана в межах строку, визначеного ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, отже грошові вимоги вважаються конкурсними з правом вирішального голосу на зборах кредиторів.

Керуючим реструктуризацією не визнано грошові вимоги ТОВ "УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ" у розмірі 132976,00 грн, у зв`язку з неналежним документальним підтвердженням цих вимог та недоведеністю переходу права вимоги до боржника за Договором. Зокрема, керуючий реструктуризацією зазначає, що кредитором не надано підписаного сторонами та скріпленого їх печатками Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком №2 до Договору факторингу та Акту прийому-передачі інформації згідно Реєстру Боржники в електронному виді, які є невід`ємною частиною Договору факторингу.

На обґрунтування своєї позиції керуючий реструктуризацією посилається на норми ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України та на правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду від 07.10.2020 у справі № 914/2404/19, від 28.01.2021 у справі №910/4510/20, від 23.04.2019 у справі №910/21939/15, від 27.08.2020 у справі №911/2498/18, від 21.10.2021 у справі № 913/479/18.

Стосовно грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЛ.ЕН.ГРУП" керуючим реструктуризацією зазначено наступне.

Заява кредитором подана поза межах строку, визначеного ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, отже грошові вимоги слід вважати конкурсними без права вирішального голосу на зборах кредиторів.

Керуючим реструктуризацією визнано грошові вимоги ТОВ "Фінансова компанія "ЕЛ.ЕН.ГРУП" частково у розмірі 9700,00 грн та відхилено вимоги кредитора в частині відшкодування витрат на правничу допомогу в сумі 6000,00 грн у зв`язку з неналежним документальним підтвердженням вимог кредитора в частині витрат на професійну правничу допомогу.

Заперечення обґрунтовано посиланням на положення ст. 126 ГПК України та мотивовано тим, що додані до заяви про визнання грошових вимог копія договору про надання правничої (правової) допомоги №8/2025 від 18.11.2025 та копія акту про надання правничої (правової) допомоги до Договору №8/2025 від 18.11.2025 не підписані з боку адвоката Калачика Володимира Вікторовича, що свідчить про неналежне документальне підтвердження вимог кредитора в частині витрат на професійну правничу допомогу. Крім того, до Заяви доданий ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АА №1247554, який виданий Адвокатським бюро "Калачик та партнери" на підставі договору про надання правової допомоги №7/2025 від 17.11.2025, отже існують розбіжності з зазначеними вище документами.

Керуючий реструктуризацією також зауважує, що в частині виконаних робіт адвоката, зазначених в акті про надання правничої (правової) допомоги до Договору №8/2025 від 18.11.2025, до переліку виконаних робіт включено пункт 3, згідно з яким визначався склад і розмір грошових вимог кредитора, у той же час до заяви доданий розрахунок заборгованості, виконаний ще первісним кредитором Товариством з обмеженою відповідальністю "АВАНС КРЕДИТ". Таким чином, керуючий реструктуризацією зазначає, що є підстави вважати наявність факту штучного збільшення вартості робіт адвоката без їх реального виконання, а заявлені кредитором до визнання витрати на правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн неспівмірними загальній сумі заявленого до визнання боргу у сумі 9700,00 грн.

Боржником подано до господарського суду відзиви на заяви кредиторів про визнання грошових вимог.

Так, боржником визнано у повному обсязі грошові вимоги АТ "СЕНС БАНК" у розмірі 66390,85 грн.

Боржником визнано у повному обсязі грошові вимоги АТ КБ "Приватбанк" у розмірі 31197,84 грн.

Стосовно заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ" боржник зазначає, що до заяви не додано документів, які підтверджують перехід права вимоги до боржника, зокрема, не надано підписаного сторонами та скріпленого їх печатками Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком №2 до Договору факторингу та Акту прийому-передачі інформації згідно Реєстру Боржники в електронному виді, які є невід`ємною частиною Договору факторингу. Кредитором не доведено належними та допустимими доказами факт переходу права вимоги до боржника за Договором.

Разом з тим, боржник зазначає, що навіть якби кредитором було доведено факт укладення Кредитного договору та факт перерахування боржнику кредитних коштів, то у боржника була б заборгованість лише за тілом кредиту, але не за відсотками, оскільки відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Боржник є військовослужбовцем, з 21.04.2022 року і по теперішній час перебуває на військовій службі, що підтверджується доданими до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність документами, а саме: копією військового квитка; копією довідки Форми 5, виданої 23.04.2025; копією Посвідчення УБД виданого 24.07.2023; копією довідки про участь у бойових діях.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №3498- ІХ дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом.

Таким чином, грошові вимоги ТОВ "УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ" боржником визнано частково в сумі 24100 грн.

Боржник просить суд відмовити у задоволенні грошових вимог ТОВ "Фінансова компанія "ЕЛ.ЕН.ГРУП" у повному обсязі посилаючись на те, що розрахунок заборгованості не містить залишків заборгованості за кредитом, на які нараховуються проценти, не містить інформації щодо утворення простроченої заборгованості, на яку здійснюється нарахування пені; в розрахунку не відображено повного обсягу платежів на погашення процентів та тіла кредиту; розрахунок не містить реквізитів розрахункових рахунків чи виду та номеру платіжної картки, на якому (якій) виникла заборгованість, а тому не може бути належним та допустимим доказом у справі. Боржник зазначає, що сам по собі розрахунок заборгованості не є доказом надання кредиту, наявності заборгованості та її розміру, оскільки не є первинним документом, що може підтвердити наявність заборгованості (Велика Палата Верховного Суду у пункті 88 своєї постанови від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17). Оскільки у цьому випадку боржник позбавлений можливості самостійно здійснити розрахунок суми боргу, то заявлені кредитором грошові вимоги є необґрунтованими та недоведеними, а тому відсутні правові підстави для їх задоволення.

Боржник заперечує проти визнання вимог кредитора в частині витрат на правову допомогу у розмірі 6000,00 грн посилаючись на норми ст. 126 ГПК України та зазначає, що додані до заяви про визнання грошових вимог копія договору про надання правничої (правової) допомоги №8/2025 від 18.11.2025 та копія акту про надання правничої (правової) допомоги до Договору №8/2025 від 18.11.2025 не підписані з боку адвоката Калачика Володимира Вікторовича, що свідчить про неналежне документальне підтвердження вимог кредитора в частині витрат на професійну правничу допомогу. ТОВ "Фінансова компанія "ЕЛ.ЕН.ГРУП" не доведено необхідність понесення таких витрат та у будь-якому разі такі витрати не є співмірними, враховуючи загальний розмір грошових вимог до боржника у сумі 9 700,00 гривень.

02.12.2026 ТОВ "Фінансова компанія "ЕЛ.ЕН.ГРУП" через систему "Електронний суд" подано до господарського суду додаткові пояснення на заперечення керуючого реструктуризацією та боржника щодо витрат на професійну правничу допомогу з метою повного та об`єктивного з`ясування обставин.

Учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення попереднього засідання.

Ухвалою суду від 11.03.2026 задоволено заяву представника кредитора - Акціонерного товариства Комерційного банку "Приват банк" від 06.03.2026 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою суду від 11.03.2026 задоволено заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЛ.ЕН.ГРУП" від 05.03.2026 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Присутні у судовому засіданні представники Акціонерного товариства Комерційного банку "Приват банк" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЛ.ЕН.ГРУП" підтримали заяви про визнання грошових вимог до боржника, просили суд визнати заявлені грошові вимоги у повному обсязі та включити їх до реєстру вимог кредиторів боржника.

Решта учасників справи правом участі у судовому засіданні не скористались.

Судом враховано, що явка представників учасників справи не визнавалась судом обов`язковою.

На підставі ст. 233 ГПК України судом підписано вступну та резолютивну частини ухвали.

Розглянувши заявлені кредиторами грошові вимоги, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 10.10.2025 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ); введено процедуру реструктуризації боргів боржника; призначено керуючим реструктуризацією арбітражного керуючого Каратуна Євгена Євгеновича (свідоцтво про право здійснення діяльності арбітражного керуючого №2017 від 09.11.2021).

Згідно з ч.1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 1 КУзПБ:

- грошове зобов`язання (борг) - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви;

- кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Згідно ст. 113 КУзПБ провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУзПБ, подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 КУзПБ, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Згідно приписів ч. 4 зазначеної статті Кодексу, для кредиторів, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, усі дії, вчинені у судовому процесі, є обов`язковими так само, як вони є обов`язковими для кредиторів, вимоги яких були заявлені протягом встановленого строку.

Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом.

Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

Згідно усталеної практики Верховного Суду стосовно порядку розгляду кредиторських вимог у справі про банкрутство, ролі та обов`язків суду на цій стадії провадження у справі про банкрутство:

- заявник сам визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги (постанови Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16);

- обов`язок здійснення правового аналізу заявлених у справі кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог покладений на господарський суд, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство (постанови Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, від 05.03.2019 у справі № 910/3353/16, від 18.04.2019 у справі № 914/1126/14, від 20.06.2019 у справі № 915/535/17, від 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16);

- під час розгляду заявлених грошових вимог суд користується правами та повноваженнями, наданими йому процесуальним законом; суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (постанови Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №908/710/18, 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16);

- у попередньому засіданні господарський суд зобов`язаний перевірити та надати правову оцінку усім вимогам кредиторів до боржника незалежно від факту їх визнання чи відхилення боржником (постанови Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18).

- завданням господарського суду у попередньому засіданні є перевірка заявлених до боржника грошових вимог конкурсних кредиторів, які можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, та/або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (постанови Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 910/3353/16, від 18.04.2019 у справі № 914/1126/14, від 20.06.2019 у справі № 915/535/17, від 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16).

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

У свою чергу докази, відповідно до ст. 76-79 ГПК України, повинні бути належними, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

На сайті судової влади України 10.10.2025 за № 77392 розміщено оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ).

В межах строку, визначеного ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, до господарського суду з заявами про визнання грошових вимог до боржника звернулись наступні кредитори:

1) 27.10.2025 АТ "Сенс Банк" з заявою про визнання грошових вимог до боржника в сумі 66390,85 грн, а також 4844,80 грн судових витрат та включення грошових вимог кредитора до реєстру вимог кредиторів боржника;

2) 10.11.2025 ТОВ "УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ" з заявою про визнання грошових вимог до боржника в загальній сумі 132 976,00 грн, а також 4844,80 грн судових витрат та включення грошових вимог кредитора до реєстру вимог кредиторів боржника;

3) 10.11.2025 АТ КБ "ПриватБанк" з заявою про визнання грошових вимог до боржника у розмірі 31197,84 грн, витрат по сплаті судового в сумі 4844,80 грн та включення грошових вимог кредитора до реєстру вимог кредиторів боржника.

Поза межах строку, визначеного ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, з заявою про визнання грошових вимог до боржника 21.11.2025 до господарського суду звернулось ТОВ "Фінансова компанія "ЕЛ.ЕН.ГРУП". Кредитор просить суд визнати грошові вимоги кредитора до боржника, що складаються з суми 20544,80 грн, в тому числі: 9700,00 грн за Договору про надання фінансового кредиту №33249-11/2023 від 24.11.2023, судового збору у розмірі 4844,80 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн; грошові вимоги кредитора включити до реєстру вимог кредиторів.

Щодо грошових вимог Акціонерного товариства "Сенс Банк" про визнання грошових вимог до боржника, суд зазначає наступне.

З матеріалів заяви кредитора вбачається, що 13.09.2017 між ОСОБА_1 (надалі-Позичальник) та АТ "Альфа-Банк" (надалі-Банк) була укладена Угода про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 630736966.

Кредит надавався Позичальнику на наступних умовах:

умови відновлювальної кредитної лінії:

розмір кредитного ліміту не може перевищувати 200 000 гривень;

відсоткова ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії при вчинення торгових операцій та/або операцій зняття коштів готівкою 26 % річних;

строк дії картки: 5 роки з моменту випуску з правом пролонгації, за умови дотримання Позичальником умов Договору;

розмір обов`язкового мінімального платежу складає 7% від суми загальної заборгованості за відновлювальною кредитною лінією, але не менше 50 гривень.

Оферта на укладання Угоди, акцепт пропозиції на укладання Угоди, паспорт споживчого кредиту містять всі істотні умови кредитування.

Відповідно до умов Договору про банківське обслуговування фізичних осіб АТ "Альфа-Банк" Позичальник зобов`язався повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, передбачених цим договором.

12.08.2022 на позачергових Загальних зборах Акціонерів АТ "Альфа-Банк" було прийнято рішення про зміну найменування юридичної особи.

Протоколом позачергових Загальних зборів Акціонерів АТ "Альфа-Банк" за № 2/2022, складеним 18.08.2022, змінено найменування банку з АТ "Альфа-Банк" на Акціонерне товариство "СЕНС БАНК".

В результаті порушення Позичальником взятих на себе зобов`язань, в останнього перед кредитором АТ "СЕНС БАНК" виникла заборгованість, що станом на день відкриття провадження у справі становить 66 390,85 гривень, з яких: 66 390,85 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредиту, що підтверджується доданими до заяви кредитора випискою по рахунку та розрахунком заборгованості.

Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку відповідно до пп.2.1.1. Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затверджене постановою Правління НБУ від 30.12.1998 року №566, є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії. Цим положенням визначено перелік первинних документів, які складаються банками залежно від виду операції, та їх обов`язкові реквізити.

Залежно від виду операції первинні документи банку поділяють на касові, які підтверджують здійснення операцій з готівкою, та меморіальні, що використовуються для здійснення безготівкових розрахунків із банками, клієнтами, списання коштів з рахунків та внутрішньобанківських операцій.

До первинних меморіальних документів, які підтверджують надання банком послуг з розрахунково-касового обслуговування, належать меморіальні ордери, платіжні доручення, платіжні вимоги-доручення, платіжні вимоги, розрахункові чеки та інші платіжні інструменти, що визначаються нормативно-правовими актами НБУ.

Пунктом 5.1 гл.5 Положення про організацію операційної діяльності в банках України визначено, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа. Особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня.

Згідно з п.5.5. Положення про організацію операційної діяльності, форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити обов`язкові реквізити. Виписки з особових рахунків клієнтів, що є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Відповідно до правової позиції, наведеної у постанові Верховного Суду від 23.09.2019 в справі № 910/10254/18, банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Згідно ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків визначені договори та інші правочини.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" кредитна лінія - вид кредиту, надання якого здійснюється повністю або частинами в узгоджені сторонами строки протягом строку кредитування. При цьому може бути передбачено право споживача отримати кредит у межах встановленого кредитного ліміту у разі часткового або повного погашення кредиту протягом строку кредитування, визначеного в договорі про споживчий кредит.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про споживче кредитування", кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення.

Приписами ст. 19 Закону України "Про споживче кредитування" передбачена черговість погашення вимог за договором про споживчий кредит: у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості:

1) у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом;

2) у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом;

3) у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит.

Відповідно до ст. 1 "Терміни, що застосовуються в Договорі", Публічної пропозиції АТ "СЕНС БАНК" на укладання Договору про банківське обслуговування фізичних осіб:

Короткостроковий кредит - це відновлювана короткострокова кредитна лінія, надана Клієнту в межах ліміту короткострокового кредиту для здійснення платіжних операцій із застосуванням дебетно-кредитної платіжної схеми на умовах, визначених цим Договором.

Кредит або Споживчий кредит - грошові кошти у визначеному Сторонами розмірі, які надані Банком Позичальнику у визначений Сторонами спосіб та які Позичальник зобов`язаний повернути у визначені Сторонами строки (терміни) встановлені відповідною Угодою про використання продуктів Банку, умови якої передбачають надання Кредиту, в тому числі Споживчого та/чи Особистого кредиту, Кредитної лінії під заставу майнових прав на грошові кошти на депозитному рахунку, сплативши за користування такими грошовими коштами проценти, суми комісійної винагороди та інші платежі в розмірі та на умовах, що визначені Сторонами у відповідній Угоді про використання продуктів Банку, що укладається на підставі цього Договору та з урахуванням умов Додатків до Договору, що складають його невід`ємну частину.

Кредитна Картка - електронний платіжний засіб - міжнародна Платіжна Картка Visa чи MasterCard, випущена Банком Держателю, за допомогою якої Клієнт здійснює платіжні операції по Рахунку на умовах, визначених Договором, в тому числі за рахунок коштів, які надає Банк в рамках Відновлюваної кредитної лінії.

Кредитна лінія - вид кредиту, надання якого здійснюється повністю або частинами в узгоджені сторонами строки протягом строку кредитування. При цьому може бути передбачено право споживача отримати кредит у межах встановленого кредитного ліміту у разі часткового або повного погашення кредиту протягом строку кредитування, визначеного в Договорі. Кредитна лінія може бути відновлювальна або невідновлювальна. Кредитна лінія, що надається Клієнту під заставу майнових прав на грошові кошти на депозитному рахунку. Вид Кредитної лінії визначається в Угоді про відкриття відновлювальної/невідновлювальної кредитної лінії.

Відновлювальна кредитна лінія - кредитна лінія, протягом строку дії якої після повернення наданого Клієнту Кредиту або його частини Банк здійснює подальше кредитування Клієнта у межах її ліміту шляхом надання Траншів (частин кредиту).

Враховуючи вищезазначене, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що заявлені кредитором грошові вимоги у розмірі 66390,85 грн обгрунтовані, підтверджуються матеріалами заяви кредитора, визнані керуючим реструктуризацією та боржником в повному обсязі, отже є такими що підлягають визнанню та внесенню до реєстру вимог кредиторів в черговості, визначеній ч. 4 ст. 133 Кодексу України з процедур банкрутства.

Частиною 2 статті 133 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що витрати, пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність (витрати на оплату судового збору, сплату винагороди і відшкодування витрат арбітражного керуючого, пов`язаних з виконанням ним своїх повноважень, оплату послуг спеціалістів для проведення оцінки майнових об`єктів, що підлягають продажу), відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

Вимоги кредитора по відшкодуванню витрат по сплаті судового збору в розмірі 4844,80 грн за подання заяви про визнання кредиторських вимог підлягають відшкодуванню у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

Щодо грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ" до боржника, суд зазначає наступне.

10.12.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" (надалі - Товариство, Первісний кредитор) та ОСОБА_1 (надалі - Клієнт) укладено Договір №4206601 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (надалі - Договір), за умовами якого Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Тип кредиту - кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає 19100,00 грн (п. 1.2. Договору).

Відповідно до п. 1.1 Договору, Укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ІКС Товариства, доступ до якої забезпечується Клієнту через Вебсайт або Мобільний застосунок «Сredit7». Електронна ідентифікація Клієнта здійснюється при вході Клієнта в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому Клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Вебсайту/ІКС Товариства.

Згідно п. 1.3 Договору строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів.

Відповідно до п. 2.1. Договору, Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_5 .

Пунктом 1.2.1. Договору сторони погодили, що за взаємною згодою Сторін сума кредиту може бути збільшена, про що Сторонами укладається Додатковий договір. При цьому сторони погодили, що збільшення суми кредиту можливе до дати здійснення клієнтом першого платежу за Договором, відповідно до Графіку платежів (п.1.3 цього Договору).

19.12.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" (надалі - Товариство, Первісний кредитор) та ОСОБА_1 (надалі - Клієнт) було укладено Додатковий договір до Договору № 4206601 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 10.12.2023 (Додатковий договір до Договору № 4206601).

За умовами Додаткового договору до Договору № 4206601:

- Укладення цього Додаткового договору здійснюється Сторонами за допомогою інформаційнокомунікаційної системи (ІКС Товариства), доступ до якої забезпечується Клієнту через Вебсайт або Мобільний застосунок «Сredit7». Електронна ідентифікація Клієнта здійснюється при вході Клієнта в Особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію", в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому Клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Вебсайту/ІКС Товариства (п.1.1).

- Сторони за взаємною згодою домовились, що згідно з умовами цього Додаткового договору Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту, яка надається згідно з цим Додатковим договором складає: 5 000,00 гривень (п.1.2).

- Внести зміни у п.1.2. Договору та викласти його у наступній редакції: « 1.2. На умовах, встановлених Договором, Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Тип кредиту - кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 24 100,00 гривень.» Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів (п.1.3).

- Сума кредиту на дату укладення цього Додаткового договору, з урахуванням платежів, здійснених Клієнтом за Договором, складає: 24 100,00 гривень (п.1.4).

- Строк кредиту та періодичність сплати процентів залишаються незмінними, відповідно до п.1.3 Договору (п. 1.5).

- За користуванням кредитом нараховуються проценти на умовах, встановлених п.1.4 Договору (п.1.6).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію".

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію").

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Частиною 12 зазначеної норми встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Договір, укладений між сторонами в електронній формі, має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), кредитний договір не було б укладено.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 14.06.2022 у справі №757/40395/20-ц, від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18.

Судом встановлено, що Договір №4206601 про надання коштів на умовах споживчого кредиту та Додатковий договір до Договору №4206601 укладено сторонами в електронній формі. Позичальник ввів СМС-код (одноразовий ідентифікатор/електронний підпис) 14821 10.12.2023 та 52778 19.12.2023 відповідно, акцептував (прийняв) оферту Кредитора/кредитодавця, підписав та уклав Договір та Додатковий договір.

Оскільки ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" не є банківською установою, воно позбавлене можливості відкривати будь-які рахунки для клієнтів, і, як наслідок, формувати платіжні доручення та виписки за такими рахунками не може. Зарахування кредитних коштів на платіжну карту боржника відбулось через систему, на підставі Договору про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку №03012024-1 від 03.01.2024, укладеного між ТОВ "ПЕЙТЕК УКРАЇНА" та ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та на підставі Договору № РК-П-19/03-01 про переказ коштів від 12.03.2019, укладеного між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та ТОВ "Універсальні Платіжні Рішення", предметом яких є надання Партнером послуг Замовнику на рахунки Клієнтів.

Товариство свої зобов`язання за Договором №4206601 про надання коштів на умовах споживчого кредиту та Додатковим договором до Договору №4206601 виконало та надало ОСОБА_1 кредит в сумі 19100,00 грн та 5000,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_2 , що підтверджується доданими до заяви кредитора копіями довідок платіжних провайдерів - ТОВ "ПЕЙТЕК УКРАЇНА" та ТОВ "Універсальні Платіжні Рішення" відповідно.

Зарахування грошових коштів на картку боржника підтверджено витребуваною судом за клопотанням кредитора інформацією АТ КБ "Приватбанк".

Щодо нарахованих процентів за користування грошовими коштами.

Згідно з п.3.1. Договору, проценти, що нараховуються за цим Договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт".

Пунктом 1.4.1. Договору передбачено стандартну процентну ставку, яка становить 2,00 % в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 Договору. Якщо Клієнт до встановленого строку, зазначеного в п. 1.4.2. Договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Клієнт як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання Клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, Клієнт розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника Програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим Договором. Клієнт погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання Клієнтом права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для Клієнта, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки.

Відповідно до п. 4.1. Договору, сторони домовилися, що повернення (виплата) кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, крім випадку, визначеного в п.4.3. Договору.

Первісним кредитором нараховано проценти за користування кредитом за період з 10.12.2023 по 24.07.2024 в сумі 108 876,00 грн.

Щодо відступлення права вимоги.

Відповідно до п. 5.1.3. Договору №4206601 від 10.12.2023 ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди Клієнта, але з обов`язковим повідомленням Клієнта про таке відступлення протягом 10 робочих днів з дати такого відступлення.

ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" є фінансовою установою, про що було отримано Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ФК № 1177 від 19.03.2019 року, видане Національною комісією, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг, має ліцензію на діяльність фінансової компанії з надання коштів та банківських металів у кредит, яка була видана Національним банком України від 21.03.2024 року.

ТОВ "УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ" є фінансовою установою, про що було отримано Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ФК № В0000362 від 15.09.2021 року, видане Національним банком України, має ліцензію на діяльність фінансової компанії для здійснення діяльності з надання коштів та банківських металів у кредит та надання послуг факторингу, яка була видана Національним банком України від 26.01.2017 року.

26.07.2024 ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" на підставі Договору факторингу №26/07/2024 за плату відступило, а ТОВ "УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ" набуло право грошової вимоги до боржника, що підтверджується доданими до додаткових пояснень кредитора від 03.12.2025 Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу №26/07/2024 від 26.07.2024, витягом з Реєстру боржників від 26.07.2024, доданим до заяви кредитора від 08.11.2025 та платіжною інструкцією від 02.08.2024 про оплату згідно договору факторингу №26/07/2024 від 26.07.2024 в сумі 1671256,73 грн.

Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу № 26/07/2024 від 26.07.2024 ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит Фактору, повідомити Боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних Фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про Фактора, шляхом повідомлення в особистому кабінеті Боржника, та/або відправлення текстового повідомлення (sms - повідомлення) на зазначену в анкеті Боржника електронну адресу та/або телефонний номер.

Відповідно до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4)виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора; зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями статті 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

За приписами статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У таких випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Згідно зі статтею 1080 ЦК України презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.

За правилом статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Отже, відповідно до укладеного договору факторингу до ТОВ "УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ" перейшло право грошової вимоги до Боржника за договором.

Відповідно до частин першої, другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочин.

Згідно з приписами статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.

За правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

За умовами частини першої статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).

За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 Цивільного кодексу України).

Згідно абзацу другого частини другої статті 639 Цивільного кодексу України Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з ч. 4 ст. 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Враховуючи зазначені вище норми чинного законодавства України та встановлені судом обставини справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що заявлені кредитором грошові вимоги у розмірі 24100,00 грн обгрунтовані, підтверджуються матеріалами заяви кредитора, визнані боржником в повному обсязі, отже є такими що підлягають визнанню та внесенню до реєстру вимог кредиторів в черговості, визначеній ч. 4 ст. 133 Кодексу України з процедур банкрутства.

Заперечення керуючого реструктуризацією та боржника щодо недоведеності переходу права вимоги до боржника за Договором спростовуються наявними в матеріалах зазначеними вище доказами.

Щодо грошових вимог кредитора в частині визнання заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом в сумі 108876,00 грн, суд зазначає наступне.

Судом встановленою, що боржник є військовослужбовцем, з 21.04.2022 року і по теперішній час перебуває на військовій службі, що підтверджується доданими до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність документами, а саме: копією військового квитка; копією довідки Форми 5, виданої 23.04.2025; копією Посвідчення УБД виданого 24.07.2023; копією довідки про участь у бойових діях.

Відповідно до ч. 9 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", військовослужбовці - особи, які проходять військову службу.

У листі Міністерства оборони України від 09 жовтня 2020 року № 321/6192 наведено перелік документів, що підтверджують статус військовослужбовця, серед яких є довідка Форми № 5. Будь який інший документ, який підтверджував би проходження служби в особливий період у Збройних Силах України, не передбачений нормативними документами. Крім того, зазначено, що військовослужбовцями є курсанти та слухачі вищих військових навчальних закладів Збройних Сил України. Організаційно Збройні Сили України складаються з військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій, які мають право видавати довідки, що підтверджують факт перебування на військовій службі у Збройних Силах України.

Відповідно до підпункту 3 пункту 4 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації" від 20 травня 2014 року статтю 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" доповнено пунктом 15, згідно з яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Пунктом 1 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації" дію підпункту 3 пункту 4 цього Закону поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.

Згідно з положеннями Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" особливим періодом є період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

В Україні особливий період розпочався з моменту оголошення Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" від 17 березня 2014 року та триває по теперішній час.

Верховним Судом у постанові від 18 січня 2023 року у справі № 642/548/21 (провадження № 61-9565св22) зазначено, що відповідно до пункту 13 статті 14 Закону України "Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей" особам, які мають право на пільги, гарантії та компенсації, передбачені цим Законом, видаються посвідчення.

Аналіз статті 14 Закону України "Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей" дає підстави зробити висновок, що перелік пільг військовослужбовців та членів їх сімей закріплений у пунктах 1-12 цього Закону та право на отримання саме цих пільг потребує наявність відповідного посвідчення.

Разом з цим пункт 15 статті 14 Закону України "Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей" є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.

Вказані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц (провадження № 61-21025св18).

Таким чином, за час проходження військової служби ОСОБА_1 , як військовослужбовцю Збройних Сил України, не повинні були нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за кредитним договором, оскільки на нього поширювалися пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України "Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей".

На підставі вищенаведеного, суд дійшов висновку, що заяву кредитора слід задовольнити частково, підлягають визнанню грошові вимоги кредитора до боржника у розмірі 24100,00 грн - заборгованість за тілом кредиту.

Грошові вимоги кредитора в частині нарахованих процентів за користування кредитом в сумі 108876,00 грн слід відхилити.

Частиною 2 статті 133 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що витрати, пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність (витрати на оплату судового збору, сплату винагороди і відшкодування витрат арбітражного керуючого, пов`язаних з виконанням ним своїх повноважень, оплату послуг спеціалістів для проведення оцінки майнових об`єктів, що підлягають продажу), відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

Вимоги кредитора по відшкодуванню витрат по сплаті судового збору в розмірі 4844,80 грн за подання заяви про визнання кредиторських вимог підлягають відшкодуванню у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

Щодо грошових вимог Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до боржника, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов і правил надання послуг від 07.04.2021.

Підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст. 634 ЦК України, був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України).

07.04.2021 ОСОБА_1 ознайомився з умовами кредитування та власноручно підписав Паспорт кредиту та Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг (надалі - Договір), тим самим погодив наступні умови:

1) Тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 50 000 грн (п.1.2. Договору);

2) Тип кредитної карти: Картка "Універсальна";

3) Строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією (п.1.2. Договору);

4) Процентна ставка, відсотків річних: 42% (п.1.3 Договору);

5) Кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту (п.1.4. Договору);

6) Розмір мінімального обов`язкового платежу: - 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно, - у разі прострочення з 31-го дня - 10 % від заборгованості; - у разі прострочення з 181-го дня - 100 % від заборгованості.

7) Проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 84% (п.1.5. та п. 2.1.1.2.12. Договору).

Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг Боржником підписано власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 № 151 "Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України".

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.

Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 ЦК України), якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі укладеного Договору ОСОБА_1 отримав платіжний інструмент - кредитну картку номер - НОМЕР_6 , строк дії - 03/25, тип -Універсальна, що підтверджується випискою по рахунку, довідкою про видані кредитні картки.

ОСОБА_1 користувався кредитним лімітом, відповідно до виписки по рахунку.

Таким чином, Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Боржнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Боржник зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором.

Разом з тим, в процесі користування кредитним рахунком боржник не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що підтверджується випискою по рахунку та розрахунком заборгованості за договором.

Відповідно до частин першої, другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочин.

Згідно з приписами статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.

За правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За умовами частини першої статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).

За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Невиконання боржником зобов`язання щодо сплати заборгованості за кредитом порушує зобов`язання за даним договором.

Заборгованість ОСОБА_1 перед АТ КБ "ПриватБанк" за Договором надання банківських послуг від 07.04.2021 станом на 09.10.2025 - дату, що передує даті відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, становить 31197,84 грн.

Враховуючи вищезазначене, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що заявлені кредитором грошові вимоги у розмірі 31197,84 грн обгрунтовані, підтверджуються матеріалами заяви кредитора, визнані керуючим реструктуризацією та боржником в повному обсязі, отже є такими що підлягають визнанню та внесенню до реєстру вимог кредиторів в черговості, визначеній ч. 4 ст. 133 Кодексу України з процедур банкрутства.

Частиною 2 статті 133 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що витрати, пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність (витрати на оплату судового збору, сплату винагороди і відшкодування витрат арбітражного керуючого, пов`язаних з виконанням ним своїх повноважень, оплату послуг спеціалістів для проведення оцінки майнових об`єктів, що підлягають продажу), відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

Вимоги кредитора по відшкодуванню витрат по сплаті судового збору в розмірі 4844,80 грн за подання заяви про визнання кредиторських вимог підлягають відшкодуванню у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

Щодо заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЛ.ЕН.ГРУП" про визнання грошових вимог до боржника, суд зазначає таке.

24.11.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "АВАНС КРЕДИТ" (далі - Товариство) та ОСОБА_1 (далі - Клієнт) було укладено Договір про надання фінансового кредиту №33249-11/2023 (надалі - Договір), відповідно до якого Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 9700,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності (далі - кредит), а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором (п. 1.1. Договору).

Згідно п. 1.2. Договору тип кредиту: кредит. Мета отримання кредиту: на власні потреби Клієнта. Кредит надається строком на 360 днів. Дата надання кредиту 24.11.2023. Наданий кредит Клієнт зобов`язаний погасити в останній день строку кредитування. Дата погашення кредиту 17.11.2024.

Відповідно до п. 1.4.1. Договору, процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п.1.2 цього Договору.

Відповідно до п. 1.6. Договору, кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок Клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_7 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Кредит надається без забезпечення у вигляді застави. Кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту за вказаними.

Згідно п. 2.18. Договору укладання Договору відбувається згідно Закону України "Про електронну комерцію". Після здійснення акцепту Позичальником оферти Товариства, що є укладенням Договору відповідно до ч.3 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію", Товариство накладає на оригінал Договору кваліфікований електронний підпис уповноваженого працівника Товариства із кваліфікованою електронною позначкою часу, а оригінал Договору завантажується (надсилається) в Особистий кабінет Клієнта.

Після підписання Договору Товариство надає кредит шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на рахунок Клієнта за реквізитами банківської картки Клієнта, зазначеної Клієнтом в Заявці та цьому Договорі (п. 2.21. Договору).

Товариством свої зобов`язання за Договором виконано та надано боржнику грошові кошти у розмірі 9700,00 грн, що були перераховані на платіжну картку боржника, що підтверджується довідкою ТОВ "УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ" щодо здійснення переказу грошових коштів на підставі Договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів 24.11.2023 о 18:00:04 в сумі 9700,00 грн, маска картки НОМЕР_2 , номер транзакції в системі iPay.ua - 312438636, призначення платежу: Зачисление 9700 грн на карту НОМЕР_2 .

В подальшому на підставі Договору факторингу № 31032025 від 31.03.2025 право вимоги до боржника було передано первісним кредитором ТОВ "Фінансова компанія "ЕЛ.ЕН.ГРУП", що підтверджується доданими до заяви кредитора копією Договору факторингу № 31032025 від 31.03.2025, Копією Акту приймання-передачі письмового та/або електронного Реєстру боржників від 31.03.2025 до Договору факторингу, витягом з Реєстру боржників №1 від 31.03.2025 до Договору факторингу № 31032025 від 31.03.2025, платіжною інструкцією №204 від 31.03.2025 про оплату згідно з Договором факторингу № 31032025 від 31.03.2025 та доказами повідомлення боржника про відступлення права вимоги.

Відповідно до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4)виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора; зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями статті 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

За приписами статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У таких випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Згідно зі статтею 1080 ЦК України презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.

За правилом статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Отже, до ТОВ "Фінансова компанія "ЕЛ.ЕН.ГРУП" відповідно до укладеного договору факторингу перейшло право грошової вимоги до боржника за договором про надання фінансового кредиту №33249-11/2023 від 24.11.2023.

Відповідно до частин першої, другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочин.

Згідно з приписами статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.

За правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

За умовами частини першої статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).

За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 Цивільного кодексу України).

Згідно абзацу другого частини другої статті 639 Цивільного кодексу України Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з ч. 4 ст. 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Керуючим реструктуризацією визнано грошові вимоги ТОВ "Фінансова компанія "ЕЛ.ЕН.ГРУП" у розмірі 9700,00 грн.

Боржник просить суд відмовити у задоволенні грошових вимог ТОВ "Фінансова компанія "ЕЛ.ЕН.ГРУП" у повному обсязі посилаючись на те, що розрахунок заборгованості не містить залишків заборгованості за кредитом, на які нараховуються проценти, не містить інформації щодо утворення простроченої заборгованості, на яку здійснюється нарахування пені; в розрахунку не відображено повного обсягу платежів на погашення процентів та тіла кредиту; розрахунок не містить реквізитів розрахункових рахунків чи виду та номеру платіжної картки, на якому (якій) виникла заборгованість, а тому не може бути належним та допустимим доказом у справі. Боржник зазначає, що сам по собі розрахунок заборгованості не є доказом надання кредиту, наявності заборгованості та її розміру, оскільки не є первинним документом, що може підтвердити наявність заборгованості (Велика Палата Верховного Суду у пункті 88 своєї постанови від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17). Оскільки у цьому випадку боржник позбавлений можливості самостійно здійснити розрахунок суми боргу, то заявлені кредитором грошові вимоги є необґрунтованими та недоведеними, а тому відсутні правові підстави для їх задоволення.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Змагальність сторін є одним із основних принципів господарського судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 ГПК України).

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Тлумачення змісту ст.79 ГПК України свідчить про те, що ця стаття покладає на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Аналогічний висновок Верховного Суду викладений у постанові від 16.02.2021 у справі №927/645/19.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови ВС від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосований Великою Палатою ВС у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Як зазначено вище, з матеріалів справи вбачається, що грошові кошти у розмірі 9700,00 грн були перераховані на платіжну картку боржника, що підтверджується довідкою ТОВ "УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ" щодо здійснення переказу грошових коштів на підставі Договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів 24.11.2023 о 18:00:04 в сумі 9700,00 грн, маска картки НОМЕР_2 , номер транзакції в системі iPay.ua - 312438636, призначення платежу: Зачисление 9700 грн на карту НОМЕР_2 .

Крім того, при подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржником було зазначено про наявність заборгованості перед ТОВ "Фінансова компанія "ЕЛ.ЕН.ГРУП" за кредитним договором №33249-11/2023 від 24.11.2023 в сумі 9700,00 грн.

Розрахунок заборгованості, поданий кредитором, складається лише з заборгованості за тілом кредиту, яка повністю збігається з сумою, визначеною у кредитному договорі. За відсутності будь-яких процентів, пені чи штрафів розрахунок не може містити жодних проміжних величин або нарахувань, які потребували б деталізації. Тому твердження Боржника про незрозумілість розрахунку суд вважає безпідставними.

Враховуючи зазначені вище норми чинного законодавства України та встановлені судом обставини справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що заявлені кредитором грошові вимоги у розмірі 9700,00 грн обгрунтовані, підтверджуються матеріалами заяви кредитора, визнані керуючим реструктуризацією у повному обсязі, отже є такими що підлягають визнанню та внесенню до реєстру вимог кредиторів в черговості, визначеній ч. 4 ст. 133 Кодексу України з процедур банкрутства.

Щодо вимог кредитора про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн, суд зазначає наступне.

18.11.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ел.Ен.Груп" та адвокатом Калачиком Володимиром Вікторовичем укладено Договір про надання правничої (правової) допомоги № 8/2025.

Відповідно до п. 1.1. Договору, адвокат бере на себе зобов`язання надати правову допомогу Клієнту в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором з дотриманням Правил адвокатської етики, а Клієнт зобов`язаний сплатити винагороду, відповідно до кожного Акту наданих послуг, протягом 10-ти днів з дня підписання відповідно акту, які є невід`ємною частиною цього Договору.

Згідно п. 1.2. Договору адвокат відповідно до узгоджених сторонами доручень: а) складає необхідні документи, заяви про грошові вимоги кредитора, позовних заяв в тому числі процесуального характеру, предметом яких є врегулювання правовідносин між Клієнтом та особою, яка буде виступати учасником таких правовідносин; б) надає консультації та роз`яснення з правових питань; в)представляє інтереси клієнта в усіх органах державної влади та органах місцевого самоврядування, в усіх підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності, в судах загальної юрисдикції в адміністративних, цивільних, господарських справах, справах про адміністративні правопорушення протягом строку дії цього договору з усіма наданими правами позивача, відповідача, кредитора, представника боржника, третьої особи, потерпілого, особи, що притягується до адміністративної відповідальності та інш.

Згідно п. 2.1. цей Договір набирає чинності з 18.11.2025 і діє до 18.11.2026.

За правову допомогу, передбачену Договором, клієнт сплачує адвокату винагороду, розрахований у відповідному акті наданих послуг. Грошові кошти перераховуються на картковий рахунок адвоката, вказаний в реквізитах, відповідно до п. 1.1. Договору (п. 4.1., 4.2. Договору).

Як слідує з Акту №4/2025 про надання правничої (правової) допомоги до Договору №8/2025 від 18.11.2025 сторони підтверджують, що адвокатом виконано правничу допомогу щодо підготовки та подання заяви про грошові вимоги кредитора у справі про неплатоспроможність боржника ОСОБА_1 .

Зазначений Договір та Акт підписано директором ТОВ "Фінансова компанія "Ел.Ен.Груп" Сердюк Л.Ю та скріплено печаткою товариства, адвокатом Калачиком В.В. електронним підписом, про що свідчить протокол створення та перевірки кваліфікаційного та удосконаленого електронного підпису від 19.11.2025 (а.с. 9-12). Зазначені обставини повністю спростовують заперечення керуючого реструктуризацією та боржника щодо відсутності підписів адвоката Калачика Володимира Вікторовича на зазначених вище Договорі та Акті.

Щодо розміру витрат кредитора на правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн та заперечень керуючого реструктуризацією та боржника з цього питання, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 КУзПБ, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Згідно із частиною першою статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 123 ГПК України).

Системний аналіз норм статті 123 ГПК України, статті 64 КУзПБ свідчить, що витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді не є у розумінні статті 1 КУзПБ зобов`язанням боржника перед кредитором, а є витратами понесеними в процесі розгляду грошових вимог кредитора, які мають спеціальний порядок відшкодування, передбачений нормами ГПК України та не можуть бути стягнуті окремо від цього провадження. Тому такі витрати не відносяться до поточних вимог у справі та відносяться згідно із пунктом 1 частини першої статті 64 КУзПБ до першої черги задоволення вимог кредиторів.

За змістом частин першої та другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При цьому розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК України).

Згідно з частиною третьою-п`ятою статті 126 зазначеного Кодексу для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).

Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.

У наведених постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду зазначено, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14.07.2022 у справі № 910/7765/20.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу кредитором суду надано копію Договору про надання правничої (правової) допомоги № 8/2025 від 18.11.2025 та Акту №4/2025 про надання правничої (правової) допомоги до Договору №8/2025 від 18.11.2025, який містить перелік наданих послуг, результат, витрачений час та вартість.

Керуючий реструктуризацією та боржник вважають, що заявлений кредитором до відшкодування розмір витрат на професійну правничу допомогу неспівмірний розміру загальній сумі заявленого до визнання боргу у сумі 9700,00 грн. В акті про надання правничої (правової) допомоги до Договору №8/2025 від 18.11.2025 до переліку виконаних робіт включено пункт 3, згідно з яким визначався склад і розмір грошових вимог кредитора, у той же час до заяви доданий розрахунок заборгованості, виконаний ще первісним кредитором Товариством з обмеженою відповідальністю "АВАНС КРЕДИТ". Таким чином, на думку керуючого реструктуризацією та боржника наявний факт штучного збільшення вартості робіт адвоката без їх реального виконання.

Пункт 1 Акту №4/2025 про надання правничої (правової) допомоги до Договору №8/2025 від 18.11.2025 містить перелік наданих послуг, результат, витрачений час та вартість, а саме:

1)Аналіз документів Клієнта, договорів факторингових угод, виписок, опрацювання всіх наданих матеріалів, 1,0, 1000,00 грн;

2) Аналіз ЄДРСР/кредитної документації/обставин щодо боржника, встановлення обґрунтованості вимог, 1,0, 1000,00 грн;

3) визначення складу та розміру грошових вимог кредитора, розрахунок тіла, процентів, штрафів, 1,0, 1000,00 грн;

4) підготовка заяви про грошові вимоги кредитора за ст. 45-47, 122 КУзПБ, заяву складено, 2,0, 2000,00 грн;

5) підготовка пакету документів для подання до суду в ЄСІТС, пакет підготовлений, 1,0, 1000,00 грн.

Згідно п. 2 Акту загальна вартість послуг - 6000,00 грн.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Як встановлено судом, у даному випадку грошові вимоги кредитора ґрунтуються на Договорі про надання фінансового кредиту №33249-11/2023, Договорі факторингу № 31032025 від 31.03.2025 та додатків до нього, якими є копія Акту приймання-передачі письмового та/або електронного Реєстру боржників від 31.03.2025 до Договору факторингу та витяг з Реєстру боржників №1 від 31.03.2025 до Договору факторингу № 31032025 від 31.03.2025, заборгованість складається лише з суми боргу за тілом кредиту, що не потребувало додаткових розрахунків.

З огляду на предмет та підстави заявлених кредитором грошових вимог, оцінюючи фактичні витрати з урахуванням всіх аспектів і складності справи, керуючись принципом розумності судових витрат, з урахуванням усіх встановлених вище обставин, суд дійшов висновку про правомірність покладення на боржника 1000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 статті 133 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що витрати, пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність (витрати на оплату судового збору, сплату винагороди і відшкодування витрат арбітражного керуючого, пов`язаних з виконанням ним своїх повноважень, оплату послуг спеціалістів для проведення оцінки майнових об`єктів, що підлягають продажу), відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

З зазначеного вище, суд дійшов висновку, що витрати кредитора на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 грн та витрати по сплаті судового збору за подання до суду заяви з грошовими вимогами до боржника в розмірі 4844,80 грн на підставі ч. 2 ст. 133 КУзПБ підлягають відшкодовуванню до задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до ч. 4 ст. 45 КУзПБ, кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

Враховуючи, що вимоги кредитора виникли до дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність та заяву про визнання грошових вимог до боржника подано до господарського суду з порушенням визначеного ч. 1 ст. 45 КУзПБ 30-денного строку, кредитор є конкурсним, однак не має права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

Згідно ч. 4 ст. 122 КУзПБ в ухвалі за результатами попереднього засідання суду, зокрема, зазначаються: 1) обов`язок керуючого реструктуризацією провести збори кредиторів, які мають відбутися не пізніше 14 днів з дня постановлення такої ухвали; 2) дата засідання господарського суду, яке має відбутися не пізніше 60 днів з дня постановлення такої ухвали, на якому буде розглянуто схвалений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі.

Частиною 4 статті 133 КУзПБ передбачено, що вимоги кредиторів, включені до реєстру вимог кредиторів, задовольняються у такій черговості: 1) у першу чергу задовольняються вимоги до боржника щодо виплати заборгованості із заробітної плати працівникам, які перебувають/перебували у трудових відносинах із боржником, сплати аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; 2) у другу чергу задовольняються вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) та проводяться розрахунки з іншими кредиторами; 3) у третю чергу сплачуються неустойки (штраф, пеня), внесені до реєстру вимог кредиторів.

Враховуючи викладене, суд визначає розмір та перелік усіх визнаних вимог для внесення керуючим реструктуризацією боржника до реєстру вимог кредиторів.

За таких обставин, з огляду на визнання судом заявлених грошових вимог кредиторів, суд вважає за доцільне призначити судове засідання для розгляду погодженого кредиторами плану реструктуризації боргів/переходу до процедури погашення боргів/про закриття провадження, повідомивши про дату, час та місце судового засідання учасників справи.

Керуючись ст. 45-47, 122, 133 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Заяву Акціонерного товариства "Сенс Банк" від 24.10.2025 про визнання грошових вимог до боржника задовольнити.

2. Визнати грошові вимоги Акціонерного товариства "Сенс Банк" до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у розмірі 66390,85 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту (вимоги другої черги), а також 4844,80 грн - витрати по сплаті судового збору за подання заяви з грошовими вимогами до боржника (підлягають відшкодуванню у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів).

3. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ" від 08.11.2025 про визнання грошових вимог до боржника задовольнити частково.

4. Визнати грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ" до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у розмірі 24100,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту (вимоги другої черги), а також 4844,80 грн - витрати по сплаті судового збору за подання заяви з грошовими вимогами до боржника (підлягають відшкодуванню у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів).

5. Грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ" до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у розмірі 108876,00 грн - проценти за користування кредитом - відхилити.

7. Заяву Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" від 10.11.2025 про визнання грошових вимог до боржника задовольнити.

8. Визнати грошові вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у розмірі 31197,84 грн - заборгованість за тілом кредиту (вимоги другої черги), а також 4844,80 грн - витрати по сплаті судового збору за подання заяви з грошовими вимогами до боржника (підлягають відшкодуванню у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів).

9. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЛ.ЕН.ГРУП" від 21.11.2025 про визнання грошових вимог до боржника задовольнити частково.

10. Визнати грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЛ.ЕН.ГРУП" до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у розмірі 9700,00 грн - заборгованість за кредитним договором №33249-11/2023 від 24.11.2023 (вимоги другої черги), а також 4844,80 грн - витрати по сплаті судового збору за подання заяви з грошовими вимогами до боржника та витрати на правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн (підлягають відшкодуванню у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів).

11. У задоволені вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЛ.ЕН.ГРУП" до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) по відшкодуванню витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн - відмовити.

12. Зобов`язати керуючого реструктуризацією арбітражного керуючого Каратуна Є.Є. включити визнані судом вимоги кредиторів до реєстру вимог кредиторів боржника - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у відповідності до вимог ч. 4 ст. 133 Кодексу України з процедур банкрутства.

13. Зобов`язати керуючого реструктуризацією, у відповідності з вимогами п. 1 ч.4 ст. 122 Кодексу України з процедур банкрутства, провести збори кредиторів та комітету кредиторів не пізніше 14 днів з дня постановлення даної ухвали.

Відповідні докази надати суду в 5-денний строк з дати проведення зборів.

14. Судове засідання у справі для розгляду плану реструктуризації боргів призначити на 20 квітня 2026 року о 10:00.

15. Ухвалу направити учасникам провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст ухвали суду складено і підписано 17.03.2026.

Суддя В.С. Адаховська