ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2026 р. Справа № 910/7731/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Андрієнка В.В.

секретар Місюк О.П.

за участю

представників: позивача (за первісним позовом) - Рубцова К.В.;

відповідача (за первісним позовом) - Німчук І.В.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Чемпіон»

на рішення Господарського суду міста Києва від 08.12.2025 (повне рішення складене 18.12.2025)

у справі №910/7731/25 (суддя - Чебикіна С.О.)

за первісним позовом Фізичної особи-підприємця Стефанюка Любомира Михайловича

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Чемпіон»

про стягнення збитків

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Чемпіон»

до Фізичної особи-підприємця Стефанюка Любомира Михайловича

про стягнення заборгованості.

ВСТАНОВИВ:

У червні 2025 року Фізична особа-підприємець Стефанюк Любомир Михайлович звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Чемпіон» про стягнення 179339,32 грн збитків в порядку регресу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Фізичною особою-підприємцем Стефанюком Любомиром Михайловичем здійснено відшкодування понесених Товариством з обмеженою відповідальністю «Галеан», ЛТД збитків у загальному розмірі 179339,32 грн на підставі пред`явленої претензії, що виникли внаслідок пошкодження вантажу при міжнародному перевезенні. Оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Чемпіон» виступало перевізником вантажу, а позивач - експедитором, останній звернувся до відповідача з претензією, у якій просив визнати факт неналежного виконання договорів-заявок на перевезення вантажу у міжнародному сполученні, а також повернути позивачеві суму коштів у розмірі відшкодованих збитків, що становить 179339,32 грн. Проте, відповідачем за первісним позовом надано відповідь на претензію, у якій повідомлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Чемпіон» виконало взяті на себе договорами-заявками зобов`язання належним чином та в повному обсязі, а позивачем за первісним позовом не надано жодного документу, який підтверджує факт того, що незадовільний стан (неналежна якість) товару є наслідком неналежного виконання перевізником своїх зобов`язань.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.06.2025 відкрито провадження у справі №910/7731/25 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

До суду першої інстанції 09.07.2025 надійшла зустрічна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Чемпіон» з вимогами до Фізичної особи-підприємця Стефанюка Любомира Михайловича про стягнення 113951,04 грн заборгованості за договорами-заявками №№16754 та 16754 від 16.04.2025.

Позовні вимоги за зустрічним позовом обґрунтовані тим, що на виконання умов договорів-заявок Товариство з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Чемпіон» на замовлення Фізичної особи-підприємця Стефанюка Любомира Михайловича поставило вантаж. Поряд з цим, останнім не виконано належним чином свої зобов`язання з оплати послуг перевезення, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 113951,04 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.07.2025 зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Чемпіон» прийнято для спільного розгляду з первісним позовом, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом та призначено підготовче засідання.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.12.2025 (повне рішення складене 18.12.2025) у справі №910/7731/25 первісний позов Фізичної особи-підприємця Стефанюка Любомира Михайловича та зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Чемпіон» задоволені в повному обсязі.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Чемпіон» подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволення первісного позову про відшкодування матеріальної школи в порядку регресу та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні первісного позову в повному обсязі, а в іншій частині рішення залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом під час ухвалення оскаржуваного рішення не з`ясовано обставини, що мають значення для справи, та порушено норми процесуального права.

Доводи скаржника, в цілому, зводяться до того, що суд першої інстанції не встановив наявність реальних збитків, їх розмір і причинний зв`язок, оскільки надані позивачем за первісним позовом докази не є належними і допустимими з точки зору процесуального закону.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 07.01.2026 апеляційну скаргу у справі №910/7731/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Демидова А.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2026 відкрито апеляційне провадження у справі №910/7731/25, призначено її до розгляду на 03.02.2026, а також встановлено Фізичній особі-підприємцю Стефанюку Любомиру Михайловичу строк на подання відзиву.

26.01.2026 до суду від позивача за первісним позовом надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому Фізична особа-підприємець Стефанюк Любомир Михайлович вказує на те, що оскаржуване рішення ухвалене з повним та всебічним з`ясуванням обставин справи, а тому підстав для його скасування немає.

Того ж дня від представника Фізичної особи-підприємця Стефанюка Любомира Михайловича надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, яку ухвалою від 26.01.2026 задоволено.

02.02.2026 від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Чемпіон» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням на лікарняному.

03.02.2026 представником Фізичної особи-підприємця Стефанюка Любомира Михайловича подано клопотання, у якому остання не заперечувала з приводу задоволення клопотання про відкладення.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.02.2026 задоволено клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Чемпіон» та відкладено розгляд справи №910/7731/25 до 05.03.2026.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду №09.1-08/808/26 від 04.03.2026 у зв`язку з перебуванням судді Демидової А.М. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/7731/25.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2026 апеляційну скаргу у справі №910/7731/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2026 справу №910/7731/25 прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.

В судове засідання 05.03.2026 з`явилися представники сторін та надали пояснення по суті апеляційної скарги, після чого судом досліджено докази та заслухано виступи в судових дебатах

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 10.01.2017 між Фізичною особою-підприємцем Стефанюком Любомиром Михайловичем (експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Галеан», ЛТД (замовник) укладений договір на транспортне експедирування №ІФ/283, відповідно до п. 1.1 якого експедитор зобов`язується за плату і за рахунок замовника організувати виконання перевезення вантажу транспортом і маршрутом, вибраним експедитором.

Згідно з п. 3.6 договору обов`язком експедитора є за дорученням замовника організувати перевезення вантажу автомобільним транспортом, при необхідності укласти з перевізником договір перевезення вантажу, яким передбачити відповідальність за шкоду, заподіяну втратою, нестачею та пошкодженням вантажу.

Пунктом 6.6 договору передбачено, що експедитор несе відповідальність за кількість і якість вантажу під час перевезення. У разі пошкодження та/або зникнення вантажу під час перевезення має бути складений акт за підписом водія та представником складу та зроблено відповідні відмітки у товарно-транспортній накладній (ЦМР) та акт торгово-промислової палати при значних розмірах пошкодження (більше 1000 грн). Витрати по складенню цього акту та по виклику експерта торгово-промислової палати сплачуються експедитором. Це буде підставою для вимоги замовника про відшкодування зазначених збитків експедитором. Розмір збитків нараховується згідно ціни товару, зазначеної у супроводжувальних документах.

Так, 16.04.2025 між Фізичною особою-підприємцем Стефанюком Любомиром Михайловичем (експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Чемпіон» (перевізник, виконавець) укладено договір-заявку на перевезення вантажу у міжнародному сполученні №16754 з наступними умовами:

- маршрут Alwernia (PL) - Івано-Франківськ (UA);

- тип, характер вантажу, вага і об`єм вантажу: ортофосфатна кислота, 23 т;

- дата завантаження 22.04.2025;

- адреса завантаження: ul. Karola Olszewskiego 25 «Alwernia» S.A., Alwernia 32-566, Польща;

- адреса розвантаження: вул. Левинського, 3А, м. Івано-Франківськ;

- термін доставки: 25.04.2025-28.04.2025;

- державний номер автомобіля/напівпричіпа: НОМЕР_4/ НОМЕР_1 ;

- водій ОСОБА_2.

16.04.2025 між експедитором та перевізником укладено договір-заявку на перевезення вантажу у міжнародному сполученні №16755 з наступними умовами:

- маршрут Alwernia (PL) - Івано-Франківськ (UA);

- тип, характер вантажу, вага і об`єм вантажу: ортофосфатна кислота 23 т;

- дата завантаження 22.04.2025;

- адреса завантаження: ul. Karola Olszewskiego 25 «Alwernia» S.A., Alwernia 32-566, Польща;

- адреса розвантаження: вул. Левинського, 3А, м. Івано-Франківськ;

- термін доставки: 25.04.2025-28.04.2025;

- державний номер автомобіля/напівпричіпа: НОМЕР_2 / НОМЕР_3 ;

- водій ОСОБА_1 .

На виконання вищевказаних договорів-заявок складено міжнародні автотранспортні накладні №CMR6721 від 23.04.2025 та №CMR6725 від 24.04.2025.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Чемпіон» перед завантаженням вантажу проводило заходи, спрямовані на очищення цистерн, та користувалося послугами компанії EVEREST II S.С.

Як убачається з документів про очищення EFTCO PL01545595 та PL01545592, перед очищенням транспортних цистерн водіїв Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Чемпіон» було письмово попереджено та повідомлено компанією EVEREST II S.С. про те, що в силу особливостей конструкції транспортних цистерн неможливо бути впевненим на 100% у її чистоті згідно зі стандартами EFTCO, а тому завантаження відбувається під відповідальність перевізника.

24.04.2025 при прийманні вантажу комісія у складі представників одержувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Галеан», ЛТД та експедитора Фізичної особи-підприємця Стефанюка Любомира Михайловича виявила, що ортофосфатна кислота в цистерні забруднена залишками попереднього вантажу (домішками рослинного походження), що підтверджується актом невідповідності товару від 24.04.2025, актом експертизи №В-289 від 25.04.2025, актом експертизи №В-289-1 від 25.04.2025, актом фільтрації ортофосфатної кислоти, доставленої автомобілем НОМЕР_2 / НОМЕР_3 (від забруднення реп`яковою олією) від 28.04.2025, актом фільтрації ортофосфатної кислоти, доставленої автомобілем НОМЕР_4/НОМЕР_1 (від забруднення реп`яковою олією) від 29.04.2025.

У зв`язку з цим, 01.05.2025 Фізична особа-підприємець Стефанюк Любомир Михайлович звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Чемпіон» з претензією, у якій повідомив, що на вимогу ч. 1 ст. 30 Конвенції про договір автомобільного перевезення вантажів від 19.05.1956 (далі - Конвенція) не пізніше семи днів від дня отримання вантажу, виключаючи недільні та святкові дні, одержувачем вантажу Товариством з обмеженою відповідальністю «Галеан», ЛТД отримано вантаж у незадовільному стані та вчиняються відповідні дії, спрямовані на подальше відшкодування завданої шкоди.

Надалі позивачем за первісним позовом здійснено відшкодування понесених Товариством з обмеженою відповідальністю «Галеан», ЛТД збитків у загальному розмірі 179339,32 грн на підставі пред`явленої претензії за вих. №43 від 14.05.2025, що підтверджується платіжною інструкцією №1749 від 30.05.2025 з призначенням платежу: «Оплата згідно претензії вих. №43 від 14.05.2025».

20.05.2025 позивач за первісним позовом звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Чемпіон» з претензією за вих. №2025/05-12, у якій просив останнього визнати факт неналежного виконання договорів-заявок на перевезення вантажу у міжнародному сполученні №№16754 та 16755, а також повернути Фізичній особі-підприємцю Стефанюку Любомиру Михайловичу суму коштів у розмірі відшкодованих збитків, що становить 179339,32 грн, впродовж 14 діб з моменту отримання претензії.

26.05.2025 відповідачем за первісним позовом надано відповідь на претензію, у якій Товариство з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Чемпіон» вказало, що виконало взяті на себе договорами-заявками №№16754 та 16755 зобов`язання належним чином і в повному обсязі, а також те, що Фізичною особою-підприємцем Стефанюком Любомиром Михайловичем не надано жодного документу, який підтверджує той факт, що незадовільний стан (неналежна якість) товару є наслідком неналежного виконання перевізником своїх зобов`язань.

Враховуючи, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Чемпіон» у добровільному порядку не задоволено пред`явлену претензію, Фізична особа-підприємець Стефанюк Любомир Михайлович звернувся з позовом про стягнення 179339,32 грн збитків в порядку регресу.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Чемпіон», у свою чергу, звернулося до суду з зустрічним позовом до Фізичної особи-підприємця Стефанюка Любомира Михайловича про стягнення 113951,04 грн заборгованості за договорами-заявками №№16754 та 16754 від 16.04.2025, в обґрунтування якого вказало, що експедитором не виконано належним чином свої зобов`язання з оплати послуг перевезення, внаслідок чого утворилася спірна заборгованість.

У поданому до суду Товариством з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Чемпіон» відзиві на первісний позов останнє заперечило проти задоволення позову, посилаючись на відсутність належних доказів понесення збитків у зв`язку з пошкодженням вантажу.

У відзиві Фізичної особи-підприємця Стефанюка Любомира Михайловича на зустрічну позовну заяву останній заперечив проти його задоволення з тих підстав, що перевізник, допустивши істотне порушення договору, позбавив себе права вимагати плату за перевезення, так як неналежне виконання основного зобов`язання виключає виникнення зустрічного зобов`язання щодо оплати послуг. На переконання позивача за первісним позовом, неякісна послуга, яка не досягла своєї мети та завдала шкоди, оплаті не підлягає, а вимога перевізника оплатити таку послугу є безпідставною.

Задовольняючи позовні вимоги за первісним позовом, суд першої інстанції встановив, що пошкодження товару під час завантаження та здійснення перевезення за договорами-заявками відбулося внаслідок неналежного виконання перевізником своїх обов`язків. Окрім того, відповідачем за первісним позовом не надано суду доказів в розумінні ст. 18 Конвенції, а отже права позивача за первісним позовом, за захистом яких він звернувся до суду, порушено.

В частині задоволення вимог зустрічного позову, суд першої інстанції виснував, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Чемпіон» виконало взяті на себе зобов`язання за договорами-заявками, а експедитор, у свою чергу, не здійснив оплату послуг перевезення на суму 113951,04 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Чемпіон» оскаржує рішення суду першої інстанції у даній справі лише в частині задоволення позовних вимог первісного позову про стягнення 179339,32 грн збитків в порядку регресу. Натомість, рішення суду в частині задоволення зустрічного позову учасниками справи не оскаржене.

Отже, рішення Господарського суду міста Києва від 08.12.2025 переглядається апеляційним судом в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частиною 1 ст. 1172 ЦК України визначено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. 929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до ч. ч. 11 та 12 ст. 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Таким документом, в тому числі, може бути міжнародна автомобільна накладна (CMR). Факт надання послуги при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

З огляду на те, що виконання перевезень автомобільним транспортом, передбачене міжнародними товаро-транспортними накладними №CMR6721 від 23.04.2025 та №CMR6725 від 24.04.2025, відбувалися з перетином державного кордону України, до спірних правовідносин сторін слід застосовувати положення Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів.

За приписами ч. 1 ст. 1 Конвенції вона застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною країною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін.

Відповідно до ст. 4 Конвенції договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної. Відсутність, неправильність чи утрата вантажної накладної не впливають на існування та чинність договору перевезення, до якого й у цьому випадку застосовуються положення цієї Конвенції.

Статтею 8 Конвенції визначено, зокрема, що приймаючи вантаж, перевізник перевіряє зовнішній стан вантажу і його упаковки.

Відповідно до ст. 9 Конвенції вантажна накладна є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником. Якщо вантажна накладна не містить спеціальних застережень перевізника, то, якщо не доведено протилежне, припускається, що вантаж і його упаковка були зовні в належному стані в момент прийняття вантажу перевізником, і що кількість вантажних місць, а також їх маркування та нумерація відповідали заявам, які містилися у вантажній накладній.

Згідно з п. п. 1-3 ст. 17 Конвенції перевізник несе відповідальність за повну чи часткову втрату вантажу або за його ушкодження, що сталися з моменту прийняття вантажу для перевезення і до його доставки, а також за будь-яку затримку доставки. Однак, перевізник звільняється від відповідальності, якщо втрата вантажу, його ушкодження чи затримка його доставки стались внаслідок дій або недогляду позивача, внаслідок інструкцій позивача, не викликаних діями або недоглядом з боку перевізника, внаслідок дефекту вантажу чи внаслідок обставин, уникнути яких перевізник не міг і наслідки яких він не міг відвернути. Перевізник не звільняється від відповідальності з причини несправності транспортного засобу, яким він користувався для виконання перевезення, або з причини дій або недогляду особи, у якої був найнятий транспортний засіб, або агентів і службовців останньої.

Тягар доказу того, що втрата вантажу, його ушкодження чи затримка доставки викликані обставинами, зазначеними в п. 2 ст. 17, лежить на перевізнику. Якщо перевізник встановить, що через обставини, які склалися, утрата вантажу чи його ушкодження могли бути наслідком одного чи декількох особливих ризиків, зазначених у п. 4 ст. 17, то вважається, що вони відбулися внаслідок цього. Однак, позивач має право довести, що утрата або ушкодження фактично не були пов`язані, повністю або частково, з одним з цих ризиків (п. п. 1 та 2 ст. 18 Конвенції).

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та вбачається з наявних доказів, при очищенні транспортних цистерн НОМЕР_4/НОМЕР_1 та НОМЕР_2 / НОМЕР_3 перед завантаженням водіїв перевізника письмово попереджено та повідомлено компанією EVEREST II S.С. про те, що в силу особливостей їх конструкції неможливо бути впевненим на 100% у їх чистоті згідно зі стандартами EFTCO, а тому завантаження відбувається під відповідальність перевізника, що підтверджується відповідними документами про очищення EFTCO PL01545595 та PL01545592.

Поряд з цим, 24.04.2025 при прийманні вантажу комісія у складі представників Товариства з обмеженою відповідальністю «Галеан», ЛТД (одержувач) та Фізичної особи-підприємця Стефанюка Любомира Михайловича (експедитор) виявила, що ортофосфатна кислота в цистерні забруднена залишками попереднього вантажу (домішками рослинного походження), що підтверджується актом невідповідності товару від 24.04.2025, актом експертизи №В-289 від 25.04.2025, актом експертизи №В-289-1 від 25.04.2025, актом фільтрації ортофосфатної кислоти, доставленої автомобілем НОМЕР_2 / НОМЕР_3 (від забруднення реп`яковою олією) від 28.04.2025, актом фільтрації ортофосфатної кислоти, доставленої автомобілем НОМЕР_4/НОМЕР_1 (від забруднення реп`яковою олією) від 29.04.2025, копії яких містяться в матеріалах справи.

Щодо розміру збитків, завданих при перевезенні вантажу, то їх розрахунок було наведено Товариством з обмеженою відповідальністю «Галеан», ЛТД у своїй претензії вих. №43 від 14.05.2025, адресованій Фізичній особі-підприємцю Стефанюку Любомиру Михайловичу. Відповідно до вказаного розрахунку збитки у загальному розмірі 179339,32 складаються з таких складових:

- 24000,00 грн - послуги Івано-Франківської торгово-промислової палати, що підтверджується рахунком №В-289 від 28.04.2025;

- 5466,12 грн - вартість бідонів, використаних для огляду та фільтрації ортофосфорної кислоти харчової 75% (вартість одного бідону з транспортуванням на склад - 248,46 грн, кількість використаних бідонів- 22 шт.), що підтверджується рахунком №СФ-196 від 07.02.2025;

- 16000,00 грн - вартість обладнання, необхідного для проведення фільтрації ортофосфорної кислоти харчової 75%;

- 125953,20 грн - собівартість ортофосфорної кислоти харчової 75%, що у результаті фільтрації не підлягає подальшому використанню (собівартість 1 кг ортофосфорної кислоти харчової 75% становить 53,10 грн/кг, кількість вилучених відходів - 2372 кг), яка складається з фактурної вартості, митних платежів, ПДВ, вартості закупівлі валюти, транспортних витрат і підтверджується митними деклараціями;

- 6000,00 грн - оплата понаднормової праці працівників складу Товариства з обмеженою відповідальністю «Галеан», ЛТД для проведення фільтрації ортофосфорної кислоти харчової 75%, що підтверджується наказом №11 від 26.04.2025;

- 1920,00 грн - вартість проведення випробовування ортофосфорної кислоти харчової 75% за показниками безпеки, що підтверджується рахунком №389/2025 від 12.05.2025.

Окрім цього, в матеріалах справи також наявні докази на підтвердження оплати Товариства з обмеженою відповідальністю «Галеан», ЛТД:

- «за фляги і вкладиші згідно рахунку №СФ-196 від 07.02.2025 р.» - платіжна інструкція №181 від 10.02.2025;

- «Оплата за акт експертизи зг. рах. №В-289 від 28.04.2025р» - платіжна інструкція №467 від 29.04.2025;

- «Оплата за випробування кислоти ортофосфорної згідно рахунку №389/2025 від 12.05.2025р.» - платіжна інструкція №557 від 11.06.2025;

- банківські виписки щодо перерахування придбаної іноземної валюти (дата операції: 17.04.2025, 22.04.2025).

Приписами ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; наявність збитків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Отже, деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Відсутність у діях особи умислу або необережності звільняє її від відповідальності, крім випадків, коли за нормами Цивільного кодексу України відповідальність настає незалежно від вини. Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності).

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою також є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

Відсутність хоча б одного з перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тобто, обов`язок доказування покладається на сторони. Докази повинні бути належними та допустимими (ст. ст. 74, 76 та 77 ГПК України).

За змістом ч. ч. 1-4 ст. 314 Господарського кодексу України, положення якого були чинними станом на час виникнення спірних правовідносин сторін, перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. У транспортних кодексах чи статутах можуть бути передбачені випадки, коли доведення вини перевізника у втраті, нестачі або пошкодженні вантажу покладається на одержувача або відправника. За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Отже, загальною умовою відповідальності перевізника за втрату, нестачу, псування або пошкодження вантажу є вина, наявність якої припускається. Перевізник повинен довести свою невинуватість шляхом посилання на обставини: по-перше, яким не міг запобігти, та по-друге, усунення яких від нього не залежало.

В той же час, зазначена спростовна презумпція вини перевізника відповідно до п. 4 ст. 17, п. 2 ст. 18 Конвенції покладає саме на позивача обов`язок доведення наявності такої вини у випадку, якщо перевізник встановить, що втрата чи пошкодження вантажу могло бути наслідком особливих ризиків, пов`язаних, зокрема, з навантаження вантажу відправником чи особами, які діють від його імені.

За змістом наведених норм законодавства та з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 21.02.2020 у справі №907/746/17, 05.02.2019 у справі №903/181/18, 26.03.2018 у справі №910/5040/17 та 21.02.2020 у справі №907/746/17, перевізник, прийнявши товар в пункті завантаження без будь-яких зауважень у товарно-транспортних документах, в тому числі без зазначення недоліків, пов`язаних з порушенням порядку завантаження товару, його розміщення, кріплення у транспортному засобі, несе повну відповідальність за його збереження до моменту передання вантажоодержувачу.

У цій справі наявними доказами підтверджується, що при завантаженні товару водії виконавця були письмово попереджені та повідомлені про те, що в силу особливостей конструкції транспортних цистерн неможливо бути впевненим на 100% у її чистоті згідно із стандартами EFTCO, а тому завантаження відбувається під відповідальність перевізника. Надалі, під час приймання вантажу було встановлено факт його забруднення залишками попереднього вантажу, а саме реп`яковою олією, що відбулося саме внаслідок неповного очищення цистерн, про що достеменно знав перевізник перед завантаженням.

При цьому, як розмір збитків, понесених Товариством з обмеженою відповідальністю «Галеан», ЛТД, та які відшкодовані експедитором, так і факт їх понесення, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а також розрахунком, наведеним у претензії отримувача вантажу.

За таких обставин, правомірними є висновки місцевого господарського суду про те, що пошкодження товару під час його завантаження та здійснення перевезення за договорами-заявками відбулося внаслідок неналежного виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Чемпіон» своїх обов`язків. При цьому, останнім не надано суду доказів в розумінні ст. 18 Конвенції (тобто, що втрата чи пошкодження вантажу могло бути наслідком особливих ризиків, пов`язаних, зокрема, з навантаження вантажу), а отже права Фізичної особи-підприємця Стефанюка Любомира Михайловича, який здійснив відшкодування збитків отримувачу вантажу та отримав право зворотної вимоги до перевізника, порушено з боку відповідача за первісним позовом.

З урахуванням викладеного та беручи до уваги наведені вище обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення вимог за первісним позовом про стягнення 179339,32 грн збитків в порядку регресу.

За вказаних обставин, доводи апеляційної скарги з приводу того, що суд першої інстанції не встановив наявність реальних збитків, їх розмір і причинний зв`язок, спростовуються встановленими вище фактичними обставинами справи, а отже відхиляються апеляційним судом.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76 та 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 08.12.2025 у справі №910/7731/25 в частині вирішення первісного позову ухвалене з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Чемпіон» не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Чемпіон» залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 08.12.2025 у справі №910/7731/25 залишити без змін.

3. Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Чемпіон».

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк двадцять днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 13.03.2026.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді С.І. Буравльов

В.В. Андрієнко