ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2026 Справа № 914/3491/25

За позовом: Приватного торгового підприємства «БУГ», м. Буськ Львівської області,

до відповідача: Буської держаної нотаріальної контори, м. Буськ Львівської області,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Львівського державного нотаріального архіву, м. Львів,

про скасування заборони на відчуження нерухомого майна.

Суддя Б. Яворський,

при секретарі О. Муравець.

Представники сторін:

від позивача: А. Зварич,

від відповідача: не з`явився,

від третьої особи: не з`явився.

Відводів складу суду сторонами не заявлялося.

Відповідно до ст.222 ГПК України фіксування судового процесу здійснювалося за допомогою звукозаписувального технічного засобу vkz.court.gov.ua.

Суть спору. На розгляд Господарського суду Львівської області через систему Електронний суд надійшла позовна заява Приватного торгового підприємства «БУГ» до Буської держаної нотаріальної контори про скасування заборони на відчуження нерухомого майна.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 13.11.2025 року справу № 914/3491/25 передано на розгляд судді Б. Яворському.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 18.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; суд встановив строк для реалізації сторонами своїх процесуальних прав. У підготовчому засіданні 15.12.2025 суд залучив до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Львівський державний нотаріальний архів. Подальший рух справи у підготовчому провадженні відображений у відповідних ухвалах суду та протоколах судових засідань.

05.01.2026 Львівський державний нотаріальний архів надав пояснення, в яких зазначив, що надання документів нотаріусом здійснюється у порядку ст.8 ЗУ «Про нотаріат».

Ухвалою від 09.02.2026 суд постановив закрити підготовче провадження та призначити справу №914/3491/25 до судового розгляду по суті.

Представник позивача у судове засідання 02.03.2026 з?явився, позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити. Представник позивача зазначив, що вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача та третьої особи.

У судове засідання 02.03.2026 представник відповідача та третьої особи не з?явились, правом на подання відзиву та пояснення по суті спору не скористалися. 02.02.2026 третя особа скерувала до суду клопотання по розгяд справи без участі представника.

Аргументи позивача

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.05.2025 при підготовці документів для реалізації права на відчуження належного йому майна - нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: 80560, Львівська область, Золочівський район, сел. Красне, вул.Тиктора, 2 стало відомо про те, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься запис про заборону на відчуження об`єктів нерухомого майна, а саме, на відчуження невизначеного майна, який зареєстровано 29.09.2006 Буською державною нотаріальною конторою за № 3809148. Вказаним, на думку позивача, порушено його право власності на зазначене майно.

Згідно пункту 1 ч.3 ст.202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Частиною 1 ст.202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Таким чином, оскільки відповідача та третю осоу було належним чином повідомлено про відкриття провадження та судові засідання, на засадах відкритості та гласності судового процесу сторонам створено всі необхідні умови для можливості захисту їх прав та охоронюваних законом інтересів, суд вважає за можливе розглянути справу за матеріалами, що були подані учасниками.

У судовому засіданні 02.03.2026 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Позивач стверджує, що 05.05.2025 при підготовці документів для реалізації права на відчуження належного йому майна - нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: 80560, Львівська область, Золочівський район, сел. Красне, вул.Тиктора, йому стало відомо про те, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься запис про заборону на відчуження об`єктів нерухомого майна, а саме, на відчуження невизначеного майна, який зареєстровано 29.09.2006 Буською державною нотаріальною конторою за № 3809148.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо невідомого об`єкта нерухомого майна від 07.10.2024 № 398086659 існує запис: Підстава виникнення обтяження: «повідомлення, б/н, 01.01.2001, Буська нотконтора, алф кн.». Обтяження зареєстровано: 29.09.2006 14:45:37 за №3809148 реєстратором: Буська державна нотаріальна контора. Тип обтяження: заборона (архівний запис); власник (боржник): «Буг» ПТП; об`єкт обтяження: невизначене майно. Додаткові дані: архівний номер: 4274666LVOV21, архівна дата: 18.01.2002; дата виникнення: 01.01.2001.

12.06.2025 позивач, намагаючись знайти підставу виникнення обтяження, звернувся із запитом №1637/01-17 до Львівського державного нотаріального архіву, а 19.06.2025 - із листом №19/06-1 до Буської державної нотаріальної контори про отримання документів, що є підставою виникнення обтяження №3809148.

Буська державна нотаріальна контора повідомила позивача, що усі документи нотаріального діловодства по 2003 рік включно були передані до Львівського державного нотаріального архіву (копія листа від 30.06.2025 № 306/01-16 долучена до матеріалів справи). У відповідь на запит від 12.06.2025 р. №1637/01-21 Львівський державний нотаріальний архів листом № 1332/01-17 повідомив, що відповідні документи на зберігання не отримував.

17.09.2025 позивач звернувся до державної нотаріальної контори із заявою №17-09/2025 про скасування заборони на відчуження нерухомого майна, який зареєстровано 29.09.2006 Буською державною нотаріальною конторою за №3809148. У відповідь Буська державна нотаріальна контора листом № 433/01-16 від 26.09.2025 відмовила у знятті заборони у зв`язку з тим, що відсутнє рішення суду про припинення заборони.

Позивач зазначає, що у відомостях з Єдиного реєстру заборон відчуження, який є архівною складовою Державного реєстру речових прав, дата реєстрації заборони вказана 29.09.2006, проте ця заборона повинна мабуть виникла набагато раніше, оскільки в додаткових даних вказана архівна дата 18.01.2002 і дата повідомлення 01.01.2001. Будь-яких відомостей про підставу та суть виявленої заборони у нього немає. Вказане обмеження права власності щодо належного йому нерухомого майна діє незважаючи на відсутність відомостей про здійснення будь-яких дій з боку юридичних осіб, які були б направлені на забезпечення погашення заборгованості, тому наявна спірна заборона не пов`язана з реальним забезпеченням зобов`язання і є втручанням у здійснення права власності на майно, що є підставою зняття такої заборони.

ОЦІНКА СУДУ.

Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ст.74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено право особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За приписами статей 316, 319 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права власності. Зокрема, встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 391 ЦК України).

Зазначена норма матеріального права визначає право власника вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Положеннями ст. 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Таким чином, непорушність права власності є беззаперечною.

Отже, позивач, як власник нерухомого майна має право вимагати усунення порушень в користуванні його майном.

Порядок накладення та зняття нотаріусом заборони на відчуження нерухомого майна врегульований ст.ст. 73, 74 Закону України «Про нотаріат».

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав регулюються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до цього Закону, скасування заборони є функцією державного реєстратора. Статтею 10 цього Закону встановлено, що державним реєстратором є, зокрема, нотаріус.

При цьому, відповідно до п.1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Як уже візначалося, 29.09.2006 Буською держаною нотаріальною конторою на підставі повідомлення б/н, 01.01.2001 зреєстровано обтяження за №3809148 - заборона (архівний запис); об`єкт обтяження: невизначене майно.

Відповідно до п. 5.1 п.5 глави 15 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (в редакції, чинній на момент звернення позивач до суду з даним позовом), передбачено, що нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, зокрема: за рішенням суду.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що запис про державну реєстрацію обтяження нерухомого майна за відсутності інформації про особу, в інтересах якої накладено заборону, доказів існування заборгованості та правочинів, є перешкодою в реалізації власником права розпорядження відповідним майном.

Зважаючи на значний проміжок часу, що сплив від дати накладення обтяження майна (більше 25 років), протягом якого змінилось законодавство, що регулює як процедуру накладення/зняття обтяження нерухомого майна, так і внесення відповідних записів до Державного реєстру прав на нерухоме майно, приймаючи до уваги, що зареєстроване обтяження на нерухоме майно, порушує права позивача, то суд з метою недопущення надмірного формалізму та остаточного вирішення питання захисту прав позивача з приводу даного питання, вважає за можливе задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до ст.31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником.

Керуючись статтями 2, 3, 12, 13, 42, 73-80, 123, 126, 129, 233, 236-239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Зняти заборону на відчуження об`єктів нерухомого майна, що належать Приватному торговому підприємству «БУГ» (), зареєстровану в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 29.09.2006 реєстратором: Буська державна нотаріальна контора за реєстраційним номером 3809148. Підстава виникнення обтяження: «повідомлення, б/н, 01.01.2001, Буська нотконтора, алф кн.».

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 09.03.2026

Суддя Яворський Б.І.