ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

16.03.2026 р. Справа № 914/2719/24

Господарський суд Львівської області у складі судді Петрашка М.М., розглянувши заяву ОСОБА_1

про недовіру суду (відвід судді)

у справі №914/2719/24

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Мрія-320"

про визнання недійсними рішень загальних зборів ОСББ

ВСТАНОВИВ

У провадженні Господарського суду Львівської області у складі судді Мазовіти А.Б. перебуває справа №914/2719/19 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Мрія-320" про визнання недійсними рішень загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Мрія-320", оформлених протоколами зборів від 04.04.2019 (питання 3 порядку денного), від 16.01.2020 (питання 4 порядку денного) та від 29.11.2020 (питання 5 порядку денного).

Хід розгляду справи викладено в ухвалах суду та відображено у протоколах судового засідання.

11.03.2026 ОСОБА_1 подано заяву (вх.№7110/26) про недовіру суду, в якій позивач просить передати справу №914/2719/24 на розгляд іншому складу суду. Вказана заява за своїм змістом є заявою про відвід судді.

Відповідно до частин 1-3 статті 39 Господарського процесуального кодексу України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Частинами 7 та 8 статті 39 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Ухвалою суду від 11.03.2026 заяву позивача про недовіру суду (відвід судді Мазовіти А.Б.). визнано необґрунтованою та передано її для визначення складу суду автоматизованою системою відповідно до частини 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2026 заяву про недовіру суду (відвід судді) передано на розгляд судді Петрашкові М.М. Інформацію внесено до автоматизованої системи документообігу.

Як зазначено у поданій заяві, ОСОБА_1 неодноразово повідомляла суд про те, що належно завірені копії витребуваних судом документів/доказів стороною відповідача не подано, що свідчить про систематичне невиконання рішення суду про витребування доказів та подачу належно завірених копій документів до суду, введення суду в оману представником відповідача щодо наявності у ОСББ "Мрія-320" витребуваних документів, які є належними доказами при розгляді спору у даній справі.

Позивач вказав, що подане ним 23.10.2025 клопотання про застосування до відповідача заходів процесуального примусу у вигляді штрафу судом не було задоволено.

Також відповідачем зазначено, що в матеріалах справи відсутній доказ - належно завірена копія протоколу загальних зборів ОСББ "Мрія-320" від 04.04.2019 з додатками. При цьому, як вказав позивач, оригінал протоколу було оглянуто судом у судовому засіданні і тоді ОСОБА_1 було повідомлено суд про відсутність копії вказаного протоколу з додатками в матеріалах справи, однак суд не звернув на це уваги, а представник відповідача звинуватив позивача в неуважності.

Тоді ж, як зазначено у заяві про відвід судді, ОСОБА_1 повідомила про подання до суду для огляду підроблених протоколів загальних зборів ОСББ "Мрія-320".

Як вказано у заяві, позивачу не зрозуміло як Господарський суд Львівської області у складі судді Мазовіти А.Б. може приймати рішення у справі при відсутності в матеріалах справи доказів при тому, що оригінали документів було оглянуто в суді, а про відсутність доказів, подання до суду яких заявив відповідач, позивач постійно заявляє у суді з червня 2025 року, однак суд в особі судді Мазовіти А.Б. не вживає передбачених процесуальним законодавством заходів.

В той же час, як зазначив позивач, суддя Мазовіта А.Б. вчиняє дії, що свідчать про конфлікт інтересів та надмірну симпатію до сторони відповідача, поновлюючи строк на подачу до суду відзиву на позовну заяву без жодних на то підстав за відсутності доказів в матеріалах справи.

Позивач вважає, що суддя не звернув уваги на те, що сторона відповідача вводить його в оману. Також у заяві про відвід судді вказано, що з метою належного, повного та об`єктивного встановлення всіх обставин справи в їх сукупності суд задовольнив клопотання про витребування доказів в порядку статті 81 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на ситуацію, що склалася при розгляді справи №914/2719/24 ОСОБА_1 висловила недовіру суду в особі головуючого судді Мазовіти А.Б. На думку позивача дії судді свідчать про зловживання владою і конфлікт інтересів при розгляді справи, з огляду на що просила передати дану справу №914/2719/24 на розгляд іншому складу суду.

Розглянувши заяву про відвід судді у справі №914/2719/24, суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 35 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Частиною 3 статті 38 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Тобто із вимог процесуального законодавства випливає, що відвід повинен бути вмотивований та обґрунтований, це зокрема означає, що відвід повинен бути підтвердженим фактичними обставинами та ґрунтуватися на певних конкретних доказах. Наданий же до суду відвід ґрунтується виключно на суб`єктивній оцінці учасника справи, в даному випадку позивача, діями головуючого судді, пов`язаними з ухваленням судових рішень під час розгляду справи №914/2719/24.

Втім, слід зазначити, що вирішення питань про застосування чинного законодавства є виключним правом судді, в провадженні якого знаходиться справа. При цьому, результат вирішення вказаних питань не може свідчити про упереджене ставлення судді відповідно до сторін у справі, оскільки наявність чи відсутність підстав у відводі судді не може ставитися в залежність до результату застосування норм чинного законодавства.

Поряд з цим, втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддю у будь який спосіб забороняється законом. У разі ж незгоди з винесеним по справі рішенням чи ухвалою, сторона у справі чи інший учасник справи не позбавлені можливості оскаржити постановлене рішення чи ухвалу у порядку і строки визначені чинним процесуальним Законом.

Крім того, відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Вирішуючи питання про відвід судді (складу суду), необхідно перевірити додержання як об`єктивного, так і суб`єктивного критеріїв безсторонності суду, а саме формування суду (колегії суддів) для розгляду конкретної справи (об`єктивний критерій) у встановлений законом спосіб, та надати оцінку доводам заявника стосовно недодержання вимог щодо особистої безсторонності суду (суб`єктивний критерій).

Суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді (суддів) під час розгляду конкретної справи, і лише після встановлення фактів у поведінці судді (суддів), які можна кваліфікувати як прояв упередженості, ставиться під сумнів його (їх) безсторонність. За висновком Європейського суду з прав людини, у контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного.

Що ж до об`єктивного критерію, то окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім у конкретній справі, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Суттєвим є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Водночас, надаючи оцінку об`єктивності судді під час вчинення ним процесуальних дій, необхідно виходити з таких критеріїв: чи зазнавав суддя під час виконання ним своїх обов`язків будь-якого впливу; чи сприяє його поведінка у судовому процесі та за стінами суду підтримці і зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі; чи вчинялися суддею дії, які можуть стати приводом для позбавлення його права брати участь у судовому засіданні та приймати рішення у справах.

При об`єктивному підході до встановлення наявності/відсутності упередженості суду (суддів) має бути визначено, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність, зважаючи на безпосередню поведінку судді.

Необхідно зазначити, що доводи ОСОБА_1 , що наведені у заяві про відвід судді, зводяться фактично до незгоди з процесуальними рішеннями судді та суб`єктивної оцінки позивачем дій головуючого судді, що відповідно до частини 4 статті 35 Господарського процесуального кодексу України не може бути підставою для відводу судді.

Так, згідно з частиною 4 статті 35 Господарського процесуального кодексу України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

При цьому внутрішні емоційно-вольові відчуття заявника з того чи іншого питання без певних доказів чи інформації на їх підтвердження не є достатньою підставою для констатації факту наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості суддів.

Аналогічна правова позиція наведена в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.02.2022 у справі №910/17344/20.

Потрібно зазначити, що позивачем не представлено належних та допустимих доказів, які б підтверджували пряму чи побічну заінтересованість судді Мазовіти А.Б. у результатах розгляду справи №914/2719/24.

Частиною 11 статті 39 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Розглянувши доводи заявника, враховуючи наведені вище норми законодавства, суд зазначає, що наведені заявником доводи не можуть бути підставою для відводу судді в розумінні статті 35 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на що у задоволенні заяви про відвід судді слід відмовити.

Разом з тим суд зазначає, що, по-перше, ним було розглянуто всі подані позивачем клопотання про витребування доказів, які були в результаті задоволені та отримано всі можливі документи, що були витребувані, по-друге, суд жодним чином не впливає на ті чи інші рішення та дії учасників справи стосовно подачі будь-яких документів/доказів, кожен учасник користується своїми правами та обов`язками на власний розсуд та виходячи із можливості ними скористатись, по-третє, всі мотиви прийнятих рішень за результатом розгляду тих чи інших клопотань учасників справи викладено судом в усіх ухвалах, що містяться в матеріалах справи, та які є у відкритому доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Також необхідно зазначити, що розгляд заяв, клопотань є прерогативою та виключною процесуальною компетенцією суду і такі дії не можуть бути критерієм оцінки особистих переконань судді чи його дій. Якщо учасник справи не погоджується з тим чи іншим прийнятим судом процесуальним рішенням, він не позбавлений права оскаржити його в порядку статті 255 Господарського процесуального кодексу (за умови, що те чи інше клопотання може бути оскаржене).

Керуючись статтями 35, 38, 39, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ

1. У задоволенні заяви про недовіру суду (відвід судді) у справі №914/2719/24 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Петрашко М.М.