ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 рокум. ОдесаСправа № 916/3295/25
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Філінюка І.Г.

суддів: Аленіна О.Ю., Принцевської Н.М.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області

на рішення Господарського суду Одеської області від 17.11.2025

по справі №916/3295/25

за позовом: Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)

до відповідача: Державної податкової служби України в особі Головного управління ДПС в Одеській області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Скрабниця Бессарабії»

про стягнення 7871,09грн.

суддя суду першої інстанції Д`яченко Т.Г.

місце винесення рішення: м. Одеса, Господарський суд Одеської області, пр.-т Шевченка, 29,

повний текст рішення складено та підписано: 17.11.2025 року

ВСТАНОВИВ:

Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Державної податкової служби України в особі Головного управління ДПС в Одеській області про стягнення 7871,09 грн.

В обґрунтування поданого позову позивачем було зазначено суду, що на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебувало зведене виконавче провадження №48501594 про стягнення заборгованості з ТОВ "Лагуна-Рені" на користь стягувачів (держави, юридичних та фізичних осіб) та до складу вказаного зведеного виконавчого провадження входило виконавче провадження №51270424 з примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ю-495-25 У, виданої 25.05.2016 ДПІ у Ренійському районі ГУ ДФС в Одеській області про стягнення з ТОВ "Лагуна-Рені" єдиний соціальний внесок у розмірі 7871,09 грн., стягувачем за вищевказаним виконавчим документом визначено Ренійське відділення Ізмаїльської ОДПІ ГУ ДФС В Одеській області, .

Позивачем було зазначено суду, що відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - Ренійське відділення Ізмаїльської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області припинено, згідно з постановою КМУ від 28.03.2018 №296 Про реформування територіальних органів Державної фіскальної служби державні податкові інспекції в районах приєднуються до ГУ ДФС в регіонах Ізмаїльська ОДПІ ГУ ДФС була приєднана до ГУДФС в Одеській області.

Кабінетом Міністрів України 18.12.2018 прийнято постанову № 1200 Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України, відповідно до п. 1 якої постановлено утворити Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу. Державна податкова служба та Державна митна служба є правонаступниками майна, прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності.

Наказом ДПС України від 30.09.2020 № 529 Про утворення територіальних органів Державної податкової служби утворено територіальні органи як відокремлені підрозділи, в т.ч. Головне управління ДПС в Одеській області.

Отже, як зазначає позивач, під час здійснення зведеного виконавчого провадження №48501594, у зв`язку з невиконанням боржником рішення суду, державним виконавцем відділу примусового виконання рішень примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області було звернуто стягнення на майно боржника: майновий комплекс - нежитлова будівля, площею 562,5 м кв., за адресою: Одеська область, м. Рені, вул. Дунайська, 188 б.

За посиланням позивача, 21.12.2016р. відбулись електронні торги з реалізації лоту №183175: майновий комплекс - нежитлова будівля, площею 562,5 м кв., за адресою: Одеська область, м. Рені, вул. Дунайська, 188 б. Переможцем електронних торгів було визначено ТОВ Скарбниця Бесарабії, що підтверджується протоколом №221791 проведення електронних торгів від 21.12.2016р. та 29.12.2016р. державним виконавцем було складено акт про проведені електронні торги.

Згідно наявної інформації в автоматизованій системі виконавчого провадження, по зведеному виконавчому провадженню № 48501594 надійшли кошти від реалізації майна у сумі 6884650,00 грн., які в подальшому, відповідно до вимог ст. 47 Закону України Про виконавче провадження, розподілені наступним чином: стягнуті витрати виконавчого провадження на суму 30135,20 грн.; стягнутий виконавчий збір на суму 192474,05 грн.; стягнута заборгованість за виконавчими документами та перераховано стягувачам коштів на суму 1925444,47 грн., в тому числі і по виконавчому провадженню № 51270424 кошти у сумі 7871,09 грн., які були перераховані стягувачу Ренійському відділенню Ізмаїльської ОДПІ Головного управління ДФС в Одеській області згідно платіжного доручення від 21.03.2017 року за № 289; повернуто коштів, що залишились на депозитному рахунку після задоволення всіх вимог стягувачів за виконавчими документами, боржнику ТОВ Лагуна-Рені на суму 4736596,28 грн.

За твердженнями позивача, державним виконавцем 30.06.2017 на підставі п. 9 ч. 1 ст.39 Закону України Про виконавче провадження винесена постанова про закінчення виконавчого провадження №51270424, яке входило до складу зведеного виконавчого провадження №48501594, у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

07.06.2017 Господарським судом Одеської області по справі №916/24/17 позов ТОВ Лагуна-Рені задоволено повністю та прийнято рішення про визнання недійсними електронні торги з реалізації арештованого майна ТОВ Лагуна Рені, а саме: майнового комплексу нежитлової будівлі, площею 562,5 кв.м, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Рені, вул. Дунайська, 188б (лот № 183175), що відбулися 21.12.2014; визнання недійсним протокол проведення електронних торгів № 221791 від 21.12.2016 складений за результатами проведення електронних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна Товариства з обмеженою відповідальністю Лагуна Рені, а саме: майнового комплексу нежитлової будівлі, площею 562,5 кв.м, що знаходиться за адресою: Одеська область, м.Рені, вул. Дунайська, 188б (лот № 183175), що відбулися 21.12.2016; визнання недійсним акт державного виконавця про реалізацію нерухомого мана від 29.12.2016, складений за результатами проведення електронних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна Товариства з обмеженою відповідальністю Лагуна Рені, а саме: майнового комплексу нежитлової будівлі, площею 562,5 кв.м, що знаходиться за адресою: Одеська область, м.Рені, вул. Дунайська, 188б (лот №183175), що відбулися 21.12.2016.

На розгляді Господарського суду Одеської області перебувала позовна заява ТОВ СКАРБНИЦЯ БЕССАРАБІЇ до ДП Сетам, Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в особі Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління державної казначейської служби України в Одеській області про стягнення 32432210,63грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 20.04.2021 позов задоволено частково: стягнуто з Державного підприємство "СЕТАМ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СКАРБНИЦЯ БЕССАРАБІЇ" інфляційні збитки у розмірі 77864 грн. 84 коп., 3% річних від простроченої суми у розмірі 34368 грн. 65 коп. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1683 грн. 50 коп.; стягнуто з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) в особі відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СКАРБНИЦЯ БЕССАРАБІЇ" суму, сплачену в якості розрахунку за об`єкт нерухомості на прилюдних торгах в розмірі 6884650грн., інфляційні збитки в розмірі 159241 грн. 95 коп., 3% річних від простроченої суми в розмірі 52601 грн. 94 коп., суму прямих збитків в розмірі 480235 грн. 74 коп. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 113650 грн. 94 коп.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.05.2021 внесено виправлення в пункт 3 резолютивної частини тексту рішення Господарського суду Одеської області від 20.04.2021 року у справі №916/3626/20; пункт 3 вступної та резолютивної частини рішення та пункт 3 резолютивної частини повного тексту рішення Господарського суду Одеської області від 20.04.2021 року по справі №916/3626/20 викладено в наступній редакції: стягнути з держави Україна в особі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) в особі відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області шляхом списання з рахунків державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СКАРБНИЦЯ БЕССАРАБІЇ" суму, сплачену в якості розрахунку за об`єкт нерухомості на прилюдних торгах в розмірі 6884650 грн, інфляційні збитки в розмірі 159241 грн. 95 коп., 3% річних від простроченої суми в розмірі 52601 грн. 94 коп., суму прямих збитків в розмірі 480235 грн. 74 коп. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 113650 грн. 94 коп. Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.10.2021 рішення Господарського суду Одеської області від 20.04.2021 було залишено без змін.

За твердженнями позивача, вимоги позивача ТОВ Скарбниця Бессарабії були задоволені в частині стягнення коштів з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в особі Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області у розмірі 6884650,00грн. (сплачених на електронних торгах, які були визнані судом недійсними у зв`язку з неправомірними діями державних виконавців).

03.11.2021 Господарським судом Одеської області були видані накази на примусове виконання вищевказаного рішення суду, та суд вказав, що боржником за цим наказом є Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) в особі відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області.

Постановою Верховного Суду від 02.06.2022 рішення Господарського суду Одеської області від 20.04.2021 та постанова Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.10.2021 були залишені без змін. Ухвалою Господарського суду Одеської області №916/3626/20 від 08.04.2024 було виправлено описку у наказі Господарського суду Одеської області від 03.11.2021 у справі №916/3626/20 про стягнення з держави Україна в особі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) в особі відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області шляхом списання з рахунків державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СКАРБНИЦЯ БЕССАРАБІЇ" суми, сплаченої в якості розрахунку за об`єкт нерухомості на прилюдних торгах в розмірі 6884650грн., інфляційних збитків в розмірі 159241 грн. 95 коп., 3% річних від простроченої суми в розмірі 52601 грн. 94 коп., суми прямих збитків в розмірі 480235грн 74 коп.. та витрат зі сплати судового збору в розмірі 113650 грн 94 коп., шляхом виправлення описки у найменуванні боржника за цим наказом, а саме замість: боржником за цим наказом є: Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) в особі відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області вказати: Держава Україна в особі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) в особі відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області.

В подальшому ухвалою Господарського суду Одеської області №916/3626/20 від 26.08.2024 внесені виправлення до пункту 2 резолютивної частини ухвали Господарського суду Одеської області від 08.04.2024 по справі № 916/3626/20 замінивши помилково вказане Боржником за цим наказом є: Держава Україна в особі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) в особі відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області (буд. 34, вул. Б. Хмельницького, м. Одеса, 65007, код 43315529) на вірне: Боржником за цим наказом є: Держава Україна в особі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в особі відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області (буд. 34, вул. Б. Хмельницького, м.Одеса, 65007, код 43315529) та виправлено описку у наказі Господарського суду Одеської області від 03.11.2021 у справі №916/3626/20.

Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на адресу стягувача надіслана вимога від 05.06.2024 за вих. №18771/03.1 щодо повернення на рахунок відділу у місячний строк коштів, а саме: 7871,09грн., які були перераховані згідно платіжного доручення від 21.03.2017 року за №289, та, як вказує позивач, станом на теперішній час відповідні грошові кошти на рахунок відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) не надходили.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 17.11.2025 позовну заяву Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) задоволено повністю.

Стягнуто з Державної податкової служби України в особі Головного управління ДПС в Одеській області на користь Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) грошові кошти у розмірі 7871 грн. 09 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422 грн. 40 коп.

Обґрунтування судового рішення.

Судом встановлено, що правові підстави набуття стягувачем грошових коштів на суму 7871,03 грн., перерахованих відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) згідно ст.47 Закону України Про виконавче провадження, як кошти для задоволення вимог стягувача, які в свою чергу були отримані від реалізації майна боржника під час здійснення зведеного виконавчого провадження №48501594, та у подальшому електронні торги з реалізації арештованого майна боржника ТОВ Лагуна Рені визнані судом недійсними, відпали, у зв`язку з чим, отримані кошти підлягають поверненню на підставі ст.1212 ЦК України.

Узагальнені доводи та вимоги апеляційної скарги.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Головного управління ДПС в Одеській області, відповідно до якової просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 17.11.2025 по справі № 916/3295/25 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позову в повному обсязі.

Скаржник зазначає, що на примусовому виконанні у Головному територіальному управління юстиції в Одеській області перебувало виконавче провадження №51270424 з примусового виконання вимоги від 08.12.2014№ Ю -492-25-У, виданої ДПІ у Ренійському районі ГУ ДФС в Одеській області відносно боржника ТОВ «Лагуна-Рені» () про стягнення на користь держави боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску у розмірі 7871,09 грн.

Головним територіальним управлінням юстиції в Одеській області платіжною інструкцією від 21.03.2017 № 289 сплачено 7871,09 грн. на рахунок єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. У «Призначенні платежу» зазначено: «Згiдно вик. докум. № Ю-495-25 У вiд 25.05.2016 стягнуто з ТОВ «Лагуна-Ренi» (31180219) КБК 71010000».

За рахунок коштів у сумі 7871,09 грн. набутих від продажу реалізованого майна боржника ТОВ «Лагуна-Рені» була погашена заборгованість (недоїмки) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Скаржник вважає, що , позовна вимога Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зі стягнення з Головного управління ДПС в Одеській області коштів у сумі 7871,09 грн є безпідставною та не обґрунтованою у розумінні приписів Податкового кодексу України.

Головне управління ДПС в Одеській області як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, взагалі, є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки не є розпорядником бюджетних коштів, а є державним органом, який здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, правильністю нарахування податків, повнотою і своєчасністю внесених у відповідні бюджети податків, зборів і інших обов`язкових платежів,установлених законодавством відповідно до Положення про Державну податкову службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 № 227.

Процесуальний рух справи.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи було визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Філінюк І.Г. судді Аленін О.Ю., Принцевська Н.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.12.2025.

На момент надходження апеляційної скарги матеріали справи №916/3295/25 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.12.2025 доручено Господарському суду Одеської області невідкладно надіслати матеріали справи №916/3295/25 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

Відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Господарського суду Одеської області від 17.11.2025 по справі №916/3295/25 до надходження матеріалів справи з суду першої інстанції.

17.12.2025 матеріали справи №916/3295/25 надійшли на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Господарського суду Одеської області від 17.11.2025 по справі №916/3295/25.

Визначено розглянути апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Господарського суду Одеської області від 17.11.2025 по справі №916/3295/25 у порядку письмового провадження без виклику та повідомлення учасників справи.

Встановлено іншім учасникам провадження у справі строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, відзив має надійти до Південно західного апеляційного господарського суду не пізніше десятого дня з дня вручення про відкриття апеляційного провадження у справі, з урахуванням строків поштового перебігу.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив.

Згідно з частино тринадцятою статті 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 7 статті 252 ГПК України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Згідно з частиною другою статті 270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Щодо правосуб`єктності та статусу сторін цієї справи

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2018 № 296 реорганізовано деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання як структурних підрозділів до відповідних територіальних органів Служби за переліком згідно з додатком. Відповідно до переліку, який є додатком до цієї постанови, Ізмаїльська ОДПІ ГУ ДФС була реорганізована шляхом приєднання до ГУ ДФС в Одеській області.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 № 1200 було приписано утворити Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу. Державна податкова служба та Державна митна служба є правонаступниками майна, прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 № 537 утворено, як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 1; реорганізовано деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 2; визначено територіальні органи Державної податкової служби правонаступниками майна, прав та обов`язків територіальних органів Державної фіскальної служби, що реорганізуються згідно з пунктом 2 цієї постанови, у відповідних сферах діяльності.

Згідно з додатком 1 постанови № 537 було утворено Головне управління ДПС в Одеській області, а згідно з додатком 2 - Головне управління ДФС реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління ДПС в Одеській області.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 № 893 ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком, зокрема, Головне управління ДПС в Одеській області. Установлено, що територіальні органи Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення Державною податковою службою територіальних органів згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються. Таке рішення приймається Державною податковою службою після здійснення заходів, пов`язаних із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань даних про територіальні органи Державної податкової служби, що будуть утворені згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови, як відокремлені підрозділи юридичної особи публічного права, затвердженням положень про них, структур, штатних розписів, кошторисів та заповненням 30 відсотків вакансій; права та обов`язки територіальних органів Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, переходять Державній податковій службі та її територіальним органам у межах, визначених положеннями про Державну податкову службу та її територіальні органи.

Наказом ДПС України від 30.09.2020 № 529 утворено як відокремлені підрозділи Державної податкової служби територіальні органи за переліком згідно з додатком, у тому числі, Головне управління ДПС в Одеській області.

Згідно з даними, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Головне управління ДПС в Одеській області є відокремленим підрозділом Державної податкової служби України, тип відокремленого підрозділу філія (інший відокремлений підрозділ), ідентифікаційний код ВП 44069166.

Відповідно до ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Відповідно до ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з ч. 1 ст. 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 21-1 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, визначені частиною першою цієї статті, утворюються без статусу юридичної особи та є органами державної влади, можуть мати окремий баланс, рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, печатку та бланк зі своїм найменуванням та із зображенням Державного Герба України.

Верховний Суд неодноразово висловлювався щодо процесуального статусу територіальних органів ДПС України, як відокремлених підрозділів ДПС України, зокрема, у постанові від 16.01.2025 у справі № 910/9262/24 суд виснував, що відокремлений підрозділ ДПС України, який утворений без статусу юридичної особи, натомість є органом державної влади, діє від імені центрального органу державної влади, а отже може бути стороною в судовому процесі.

При цьому, як вірно встановлено господарським судом стягувачем за виконавчим провадженням визначено Ренійське відділення Ізмаїльської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області (). Водночас, відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - Ренійське відділення Ізмаїльської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області (68803, Одеська область, м. Рені, вул. Дунайська, 88А, ) припинено.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів зазначає, що Головне управління ДПС в Одеській області є правонаступником Ренійського відділення Ізмаїльської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області та є належним відповідачем у даній справі.

Джерела права та позиція Південно західного апеляційного господарського суду.

Статтею 8 ЦК України якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). У разі неможливості використати аналогію закону для регулювання цивільних відносин вони регулюються відповідно до загальних засад цивільного законодавства (аналогія права).

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ч.ч.1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Статтею 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Згідно з п.6 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон, в редакції станом на час реалізації) виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Статтею 47 Закону передбачено, що грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця. За письмовою заявою стягувача - фізичної особи стягнуті грошові суми перераховуються виконавцем на зазначений стягувачем рахунок у банку або іншій фінансовій установі чи надсилаються на адресу стягувача поштовим переказом, що здійснюється за його рахунок, крім переказу аліментних сум. Стягувачу - юридичній особі стягнуті грошові суми перераховуються виконавцем у встановленому порядку на визначені стягувачем рахунки. Органам державної виконавчої служби та приватним виконавцям забороняється використовувати стягнуті з боржників грошові кошти, що підлягають виплаті стягувачам, на цілі, не передбачені цією статтею, а також звертати на них стягнення для виплати іншим особам, які не є стягувачами за виконавчими документами, під час примусового виконання яких такі кошти стягнуто (крім випадків, коли стягувач є одночасно боржником в іншому виконавчому провадженні). Стягнуті з боржника кошти, що залишилися після задоволення всіх вимог за виконавчими документами, перераховуються боржнику (крім випадків повернення коштів іншим особам).

За змістом ст. 61 Закону реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом проведення електронних аукціонів або за фіксованою ціною. Порядок проведення електронних аукціонів визначається Міністерством юстиції України.

За змістом ч.ч.1, 7 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Фізичні та юридичні особи, державні та інші органи мають право на повний доступ до судових рішень в Реєстрі, ухвалених у справах, у яких вони брали участь як учасники справи.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

За змістом ч. 1-3 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова. Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.

Так, загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами Глави 83 Цивільного кодексу України. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом статті 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Загальна умова частини 1 статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на цій підставі тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 ЦК України можна застосовувати тільки у разі, якщо така правова підстава в подальшому відпала, зокрема, визнана недійсною в установленому порядку, або була відсутня взагалі.

Так, судове рішення, яким визнані недійсними торги з реалізації арештованого майна боржника ТОВ «Лагуна-Рені», є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового рішення правова підстава вважається такою, що відпала. Отже, відповідно до вимог ст.1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

Таким чином, встановивши, що правові підстави набуття стягувачем грошових коштів на суму 7871,03 грн., перерахованих відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) згідно ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», як кошти для задоволення вимог стягувача, які в свою чергу були отримані від реалізації майна боржника під час здійснення зведеного виконавчого провадження №48501594, та у подальшому електронні торги з реалізації арештованого майна боржника ТОВ «Лагуна Рені» визнані судом недійсними, відпали, у зв`язку з чим, отримані кошти підлягають поверненню на підставі ст.1212 ЦК України.

Факт визнання судом недійсними електронних торгів з реалізації арештованого майна боржника ТОВ «Лагуна Рені», за результатами яких було отримано кошти від реалізації перераховано стягувачу в рахунок погашення за виконавчим документом, є підставою для повернення цих коштів.

За таких обставин, враховуючи, що у зв`язку з ухваленням рішення Господарського суду Одеської області від 07.06.2017 по справі №916/24/17, яким зокрема визнані недійсними електронні торги з реалізації арештованого майна ТОВ «Лагуна Рені», підстава, на якій стягувачем було набуте майно - грошові кошти у розмірі 7871,09 грн., перераховані йому позивачем згідно з платіжним дорученням №289 від 21.03.2017, згодом відпала, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про обґрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог.

Колегія суддів звертаючись до висновків Верховного Суду викладених у постанові від 06.12.2022 у справі № 910/14177/21, обставини якої є подібними до обставин даної справи, не приймає доводи апеляційної скарги та зазначає, що з урахуванням визнання електронних торгів недійсними, всі учасники правовідносин, які склалися в процесі здійснення виконавчих дій в межах виконавчого провадження, мають бути повернуті у стан, який передував проведенню прилюдних торгів.

Отже, оскільки електронні торги з реалізації нерухомого майна визнані недійсними у судовому порядку, а рішенням суду стягнуто з позивача вартість майна на користь переможця торгів, правова підстава для набуття грошових коштів відповідачем, як стягувачем у межах виконавчого провадження, на користь якого були перераховані кошти від реалізації нерухомого майна, відпала.

В свою чергу, безпідставним є посилання скаржника на те, що спір у цій справі пов`язаний з порядком справляння податків, адже між позивачем та відповідачем не виникли зобов`язання зі сплати податків, а спір направлений саме на повернення учасників правовідносин, які склалися в процесі здійснення виконавчих дій в межах виконавчого провадження, у стан, який передував проведенню прилюдних торгів.

У викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах (правова позиція Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16).

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає інші посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі судового рішення, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції.

Висновки апеляційного господарського суду:

Доводи апеляційної скарги Головного управління ДПС в Одеській області не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду Одеської області від 17.11.2025 у справі № 916/3295/25.

Будь-яких інших доводів, що могли б бути підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення в порядку статей 277 - 279 ГПК України, скаржником не наведено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Господарського суду Одеської області від 17.11.2025 по справі № 916/3295/25 без задоволення, а оскаржуваного рішення без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 17.11.2025 у справі № 916/3295/25 - залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Головного управління ДПС в Одеській області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, передбачені статтею 288 ГПК України.

Головуючий суддя Філінюк І.Г.

Суддя Аленін О.Ю.

Суддя Принцевська Н.М.