ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2026 Справа № 908/1841/24 (908/3923/25)

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Сушко Л.М., розглянувши позовну заяву Приватного акціонерного товариства Електропівденмонтаж-10, 69035, м. Запоріжжя, вул. Леоніда Жаботинського, буд. 25, прим. 13, до Акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом, 01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3,

про стягнення 420 918,23 грн.

в межах розгляду справи про банкрутство №908/1841/24

Боржник Приватне акціонерне товариство Електропівденмонтаж-10, 69035, м. Запоріжжя, вул. Леоніда Жаботинського, буд. 25, прим. 13,

Керуючий санацією Шестопалов Олег Володимирович (свідоцтво №1263 від 31.07.2013 року, адреса: 69035, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 151А/52)

УСТАНОВИВ:

В провадженні господарського суду Запорізької області на стадії процедури санації перебуває справа № 908/1841/24 про банкрутство Приватного акціонерного товариства Електропівденмонтаж-10, 69035, м. Запоріжжя, вул. Леоніда Жаботинського, буд. 25, прим. 13, .

Так, ухвалою господарського суду Запорізької області від 23.10.2025. затверджений План санації Приватного акціонерного товариства Електропівденмонтаж-10, 69035, м. Запоріжжя, вул. Леоніда Жаботинського, буд. 25, прим. 13, у справі №908/1841/24, схвалений зборами кредиторів 08.09.2025. Введено процедуру санації Приватного акціонерного товариства Електропівденмонтаж-10, 69035, м. Запоріжжя, вул. Леоніда Жаботинського, буд. 25, прим. 13, . Керуючим санацією призначено арбітражного керуючого Шестопалова Олега Володимировича.

29.12.2025 до підсистеми Електронний суд від Приватного акціонерного товариства Електропівденмонтаж-10 надійшла позовна заява до відповідача - Акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом про стягнення 420 918,23 грн.

Згідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 29.12.2025 відповідно по Положення про автоматизовану систему документообігу суду, частини 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства позовну заяву передано на розгляд судді Сушко Л.М. у провадженні якої перебуває справа № 908/1841/24 про банкрутство Приватного акціонерного товариства Електропівденмонтаж-10 для розгляду позову в межах цієї справи.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 05.01.2026. прийнято до розгляду позовну заяву Приватного акціонерного товариства Електропівденмонтаж-10 до відповідача - Акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом про стягнення 420 918,23 грн., в межах розгляду справи про банкрутство №908/1841/24. Розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження справи без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Сторони належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі.

Ухвала суду від 05.01.2026 отримана сторонами в електронному кабінеті, що підтверджується довідками про доставку електронного листа від 05.01.2026.

Заявлені ПрАТ Електропівденмонтаж-10 позовні вимоги викладені позовній заяві і обґрунтовані посиланням на приписи ст. ст. 11, 599, 625 ЦК України, ст. ст. 4, 7, 20, 27, 29, 124, 129, 162, 236 Господарського процесуального кодексу України. Мотивуючи позовні вимоги Позивач зазначає, що Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.12.2023 р. у справі № 910/9829/23 (надалі за текстом «Рішення»), залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2024 р. у тій самій справі, ухвалено стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" (Україна, 01032, місто Київ, вулиця Назарівська, будинок 3, ідентифікаційний код: 24584661) на користь Позивача 1 567 638 (один мільйон п`ятсот шістдесят сім тисяч шістсот тридцять вісім) грн 52 коп. основного боргу, 22 805 (двадцять дві тисячі вісімсот п`ять) грн 92 коп. 3 % річних, 58 792 (п`ятдесят вісім тисяч сімсот дев`яносто дві) грн 90 коп. інфляційних втрат, а також 24 738 (двадцять чотири тисячі сімсот тридцять вісім) грн 56 коп. судового збору. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.05.2024 р. замінено відповідача у справі № 910/9829/23 з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на його правонаступника Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ідентифікаційний код юридичної особи 24584661) (надалі за текстом «Відповідач»). Після набрання Рішенням законної сили Позивачеві, за його заявою, господарським судом було видано наказ (додається), який Позивачем пред`явлено до примусового виконання. За результатами здійснених виконавчих дій Рішення суду виконано в повному обсязі 10 липня 2025 року (платіжна інструкція про перерахування Позивачеві стягнутих за рішенням коштів, а також постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження додаються). Як вбачається з позовної заяви у справі № 910/9829/23 (додається) розрахунок трьох відсотків річних та інфляційних втрат, здійснено Позивачем на момент пред`явлення позову, а саме: - щодо відсотків по 15 червня 2023 року включно; - щодо інфляційного збільшення - у складову в розмірі 510 605,50 грн нараховано за період прострочення з січня 2022 р. по травень 2023 року включно. Виконання грошового зобов`язання і, відповідно, його припинення, між тим, як було наведено вище, відбулося лише 10 липня 2025 року. Отже, Позивач має законне право вимагати від Відповідача відшкодування своїх матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, що відбувалися в державі протягом періоду з червня 2023 року по червень 2025 року включно, а також компенсації (плати) за користування утримуваними Відповідачем грошовими коштами, належними до сплати Позивачеві, в період з 16 червня 2023 року по 09 липня 2025 року включно. На підставі зазначеного, Позивач просить суд стягнути з Акціонерого товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Запоріька АЕС» (01032, м.Київ, вул.Назарівська, 3, ) на користь користь Приватного акціонерного товариства «Електропівденмонтаж-10» (м.Запоріжжя, вул.Леоніда Жаботинського, буд.25, прим.13, код за ) 325 313,75 грн. (Триста двадцять п`ять тисяч триста тринадцять гривень 75 копійок) інфляційних втрат, 95 604,48 грн (Дев`яносто п`ять тисяч шістсот чотири гривні 48 копійок) трьох відсотків річних за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором, всього 420 918,23 грн (Чотириста двадцять тисяч дев`ятсот вісімнадцять гривень 23 копійки), а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 5 051,02 грн (П`ять тисяч п`ятдесят одну гривню 02 копійки).

19.01.2026 через підсистему Електронний суд ЄСІКС до Господарського суду Запорізької області від відповідача на підставі ст., ст. 165, 251 ГПК України надійшов Відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позову заперечив. В обґрунтування своєї позиції по суті спору, зазначає, що 19.12.2023 Господарський суд м. Києва ухвалюючи рішення у справі № 910/9829/23, встановив факт наявності основного боргу у розмірі 1 567 638, 52 грн, та строк оплати вартості виконаних позивачем робіт до 19.12.2022 включно. Вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених статтею 625 ЦК України, є додатковими вимогами в розумінні статті 266 ЦК України. Під час розгляду справи № 910/9829/23 Позивачем не висувалась вимога щодо нарахування 3% річних і інфляційних витрат до дати фактичного погашення заборгованості. Закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою впливає на обчислення строку позовної давності за вимогою про стягнення 3 % річних та інфляційних витрат. Як зазначено в рішенні суду у справі № 910/9829/23, 19.12.2022 настав строк виконання грошового зобов`язання за Договором, отже, враховуючи трирічний строк позовної давності для стягнення основного зобов`язання, строк для звернення з позовом про стягнення додаткових вимог у вигляді 3% річних та інфляційних витрат закінчився 19.12.2025. 11 липня 2022 року Позивач здійснив реєстраційну дію щодо зміни податкової адреси на підконтрольну Україні територію м. Запоріжжя, вул. Леоніда Жаботинського, б.25, оф.1. Позов про стягнення 420 918,23 грн зареєстрований в системі Електронний суд 29.12.2025 з пропуском строку позовної давності, клопотання про поновлення такого строку Позивачем не заявлене. Відповідно до Договору, виконання робіт безпосередньо пов`язане з промисловим майданчиком філії «ВП ЗАЕС». Відповідно до пункту 45.2 статті 45 Податкового Кодексу України, податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Згідно з наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій № 309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окуповані Російською Федерацією», вся Енергодарська територіальна громада з 04.03.2022 перебуває в тимчасовій окупації військами РФ. Відповідно до п. 6 статті 13 Закону України, переказ коштів між тимчасово окупованою територією та іншою територією України забороняється. Таким чином Відповідач з 03.02.2022 не мав права здійснювати переказ коштів за поставлений за Договором товар, що знаходиться на окупованій території. За таких підстав, враховуючи відсутність у Відповідача вини в частині несвоєчасного виконання грошового зобов`язання, відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо стягнення 3 % річних та інфляційних нарахувань. Правовідносини між Позивачем та Відповідачем, які розглядаються у рамках справи № 908/3923/25, нерозривно пов`язані з об`єктами Запорізької АЕС (втрачені виробничі потужності), що забезпечували отримання АТ «НАЕК «Енергоатом» значної частини доходу. Окупація Запорізької АЕС збройними формуваннями рф, пошкодження та руйнування інших активів АТ «НАЕК «Енергоатом» призвели до недовиробництва електричної енергії близько на 133,0 млн МВт*год, зокрема філією «ВП ЗАЕС» на 128,6 млн МВт*год. Через скорочення обсягів виробництва електричної енергії недоотримана вигода товариства становить близько 455,3 млрд грн, у тому числі через припинення виробництва електричної енергії філією «ВП ЗАЕС» 441,3 млрд гривень. Станом на сьогодні орієнтовна вартість з відновлення об`єктів енергетичної інфраструктури АТ «НАЕК «Енергоатом», у тому числі майна, що розташовано на окупованій території та пошкоджено в перший тиждень війни, становить близько 41,6 млрд грн, з якої 35,9 млрд грн по філії «ВП ЗАЕС». Втрата Відповідачем виробничих потужностей внаслідок окупації Запорізької АЕС, виконання Компанією в умовах воєнного стану спеціальних обов`язків на ринку електричної енергії і необхідність в таких умовах підтримувати безпеку АЕС (Рівненської, Хмельницької, Південноукраїнської) є надзвичайними обставинами, які істотно ускладнили своєчасне виконання зобов`язань за договором. Неможливість Відповідачем сплатити кошти за спірним договором викликана об`єктивними негативними чинниками, що, по-перше, не залежать від його волі, по-друге, доводить відсутність вини в діях Відповідача.

23.01.2026. від Позивача надійшла відповідь на відзив у якому ПрАТ Електропівденмонтаж-10, зокрема зазначає, що Велика Палата Верховного Суду цілком однозначно вказує, що пред`явленням позову переривається позовна давність щодо інших пов`язаних з основною, вимог, які не охоплюються пред`явленим позовом. У застосуванні до спірних відносин вказаний висновок означає, що пред`явленням позову про стягнення основного боргу строк позовної давності щодо пов`язаних з цим боргом вимог перервався та почав перебіг знову. Отже, трирічний строк позовної давності в цій частині слід обліковувати не від дати отримання головним офісом Відповідача направленої Позивачем претензії (19.12.2022 р.), як це, всупереч будь-якій логіці, робить Відповідач, а з 21 червня 2023 року (дата звернення Позивача до суду із позовом щодо основного боргу докази містяться в матеріалах справи). Як свідчить стала та однозначна позиція Верховного Суду, відповідальність, передбачена частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, носить компенсаторний, а не каральний характер, має на меті відшкодування кредитору втрат від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації від боржника за користування грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. З огляду на наведене Верховний Суд неодноразово наголошував, що ці додаткові платежі нараховуються незалежно від вини боржника.

02.02.2026. до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву у яких Відповідач не погоджується з наведеними у запереченні на відповідь на відзив аргументами щодо позовної давності проти стягнення 3% річних в розмірі 95 604,48 грн і інфляційних витрат в розмірі 325 313,75 грн у спірних відносинах, виходячи з наступного: аргументуючи продовження перебігу строку позовної давності за даними вимогами приписами пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, відповідно до яких під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. При цьому Позивач не зазначає, що 17.07.2020 набув чинності Закон України від 18.06.2020 № 731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)». Згідно з п. 2 цього Закону п. 3 р. XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України викладено в такій редакції: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином». Заяв та документів, які б вказували на неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк, зумовлену обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, Позивач не наводить.

У відповідності до частин 2 і 3 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже, 05.02.2026. сплив тридцятиденний термін наданий сторонам на вчинення процесуальних дій, строк вчинення яких обмежений першим судовим засіданням. Будь-яких процесуальних заяв або заяв по суті протягом цього періоду до суду не надходило. Тому суд вважає за можливе розглянути вказану справу по суті.

Відповідно до ч., ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

Згідно ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, приймаючи до уваги військову агресію Російської Федерації проти України, ведення на території України режиму воєнного стану, складну безпекову ситуацією в місті Запоріжжі, постійні ракетні обстріли обласного центру і, відповідно, наявність обставин, що загрожують життю, здоров`ю та безпеці працівників апарата суду та відвідувачів суду в умовах збройної агресії проти України, а також з урахуванням введених на території України планових відключень електроенергії, що унеможливлює безперебійне функціонування Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи та/або її окремих підсистем (модулів), а також автоматизованої системи документообігу суду, суд першої інстанції позбавлений можливості вирішити розглянути справу у строки, передбачені національним законом, рішення прийнято без його проголошення 05.03.2026.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд установив наступне:

Приватне акціонерне товариство «Електропівденмонтаж-10» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 2 097 113 47 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору №21888-2020 «Виконання будівельно-монтажних робіт. Технічне переоснащення. ВП «Запорізька АЕС», м. Енергодар, Промислова, 33, Енергоблок №4. Турбінне відділення. Заміна місцевих щитів керування (МЩК) установки підігрівачів мережевої води (ПМВ) при заміні конденсаторів турбіни К-33160 (SD11, SD12, SD13). Монтаж обладнання» в частині повної та своєчасної оплати вартості виконаних робіт у грудні 2021 року, що становить 1 567 638, 52 грн. У зв`язку із зазначеним, позивач просив стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 1 567 638, 52 грн, а також 64 423, 50 грн 3 % річних та 465 051, 45 грн інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.12.2023 у справі №910/9829/23 позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь Приватного акціонерного товариства «Електропівденмонтаж-10» 1 567 638, 52 грн основного боргу, 22 805, 92 грн 3 % річних, 58 792, 90 грн інфляційних втрат, а також 24 738, 56 грн судового збору. У задоволенні решти позовних вимог про стягнення 406 258, 55 грн інфляційних втрат та 41 617, 58 грн 3 % річних відмовити.

Не погодившись з рішенням Господарського суду міста Києва, відповідач звернувся до суду апеляційної інстанції з відповідною апеляційною скаргою.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2024 рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2023 залишено без змін.

03.05.2024 суд ухвалою задовольнив заяву Приватного акціонерного товариства «Електропівденмонтаж-10» (позивач) про залучення до справи правонаступника відповідача, залучив до справи № 910/9829/23 правонаступника відповідача (Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом») Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом».

Після набрання Рішенням законної сили Позивачеві, за його заявою, господарським судом було видано наказ про примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2023, який Позивачем пред`явлено до примусового виконання.

За результатами здійснених виконавчих дій Рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2023 у справі №910/9829/23 виконано в повному обсязі 10 липня 2025 року, що підтверджується платіжною інструкцією №5859 від 10.07.2025. про перерахування Позивачеві стягнутих за рішенням коштів, а також постановою державного виконавця від 15.07.2025. про закінчення виконавчого провадження №75306104.

Як вбачається з тексту Рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2023 у справі №910/9829/23, спірний борг виник в зв`язку з невиконанням Відповідачем зобов`язань перед Позивачем щодо оплати виконаних робіт за договором від 17.04.2020 р. № 21888-2020/20-121-11-20-09296 «Виконання будівельно-монтажних робіт. Технічне переоснащення. ВП «Запорізька АЕС», м. Енергодар. Промислова 133. енергоблок №5. Турбінне відділення. Заміна місцевих щитів керування (МЩК) установки підігрівачів мережевої води (ПМВ) при заміні конденсаторів турбіни К-33160 (SD11, SD12, SD13). Монтаж обладнання» (надалі за текстом «Договір»).

При розгляді справи місцевим господарським судом встановлено, а апеляційним господарським судом підтверджено, що:

- на викання умов Договору Позивач належним чином виконав роботи за вказаною вище тематикою на суму 1 567 638,52 грн., які були прийняті Відповідачем без жодних претензій;

- Відповідач повинен був здійснити оплату вартості виконаних Позивачем робіт у строк до 19.12.2022 р., отримавши відповідну претензію, однак не зробив цього;

- вимога про стягнення з Відповідача, окрім суми основного боргу, інфляційних втрат та відсотків за період прострочення з 19.12.2022 р. відповідає чинному законодавству та положенням Договору, посилання Відповідача на наявність підстав для звільнення його від відповідальності за неналежне виконання покладених на нього зобов`язань або зменшення розміру цієї відповідальності є необґрунтованими.

Як вбачається зі змісту позовної заяви у справі № 910/9829/23 (додається) розрахунок трьох відсотків річних та інфляційних втрат, здійснено Позивачем на момент пред`явлення позову, а саме:

- щодо відсотків по 15 червня 2023 року включно;

- щодо інфляційного збільшення - у складову в розмірі 510 605,50 грн нараховано за період прострочення з січня 2022 р. по травень 2023 року включно.

У Постанові від 01.04.2024. по справі № 910/9829/23 Північний апеляційний господарський суд робить наступний висновок: Колегія суддів погоджується з розрахунком 3% річних та інфляційних втрат, здійсненим судом першої інстанції, відповідно до якого з відповідача підлягає стягненню 3% річних за період з 20.12.2022 по 15.06.2023 (останній день боргового періоду, що визначений позивачем) у розмірі 22 805, 92 грн, а не 64 423,50 грн, як стверджує позивач, а розмір інфляційних втрат становить 58 792,90 грн, а не 465 051,45 грн, як зазначає позивач.

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України (надалі за текстом «ГПК України») обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, наразі є встановленими та не потребують доказування обставини, пов`язані з виконанням Договору, а саме, факт виконання Позивачем на користь Відповідача робіт на суму 1 567 638,52 грн, факт порушення Відповідачем встановлених Договором строків виконання грошового зобов`язання перед Позивачем щодо оплати виконаних робіт в указаній сумі та факт законності застосування у спірних відносинах положень частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України щодо наслідків несвоєчасного виконання грошового зобов`язання.

Як вбачється із позовної заяви Позивач вимагає від Відповідача відшкодування своїх матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, що відбувалися в державі протягом періоду з червня 2023 року по червень 2025 року включно, а також компенсації (плати) за користування утримуваними Відповідачем грошовими коштами, належними до сплати Позивачеві, в період з 16 червня 2023 року по 09 липня 2025 року включно.

Згідно розрахунків Приватного акціонерного товариства «Електропівденмонтаж-10» індекс інфляції за період з червня 2023 року по червень 2025 року становить 325 313,75 грн., три відсотки річних від суми боргу 1 567 638,52 грн. за період з 16.06.2023 р. по 09.07.2025 р. складають 95 604,48 грн.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд дійшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Частина друга статті 509 ЦК передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 11 ЦК передбачено, що підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК).

Стаття 610 ЦК визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК).

Відповідно до статті 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові від 31.07.2024 у справі №161/11703/22 Верховний Суд, дійшов наступних правових висновків: "Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, норми розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Норми цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.".

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК, за час прострочення.

Як свідчать матеріали справи, Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.12.2023 у справі №910/9829/23 позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь Приватного акціонерного товариства «Електропівденмонтаж-10» 1 567 638, 52 грн. основного боргу, 22 805, 92 грн 3 % річних за період з 20.12.2022 по 15.06.2023, 58 792, 90 грн інфляційних втрат з січня 2022 р. по травень 2023 року включно, а також 24 738, 56 грн судового збору (загалом 1 673 975,90 грн.). У задоволенні решти позовних вимог про стягнення 406 258, 55 грн інфляційних втрат та 41 617, 58 грн 3 % річних відмовлено.

Рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2023 у справі №910/9829/23 виконано в повному обсязі 10 липня 2025 року, що підтверджується платіжною інструкцією №5859 від 10.07.2025. про перерахування Позивачеві стягнутих за рішенням коштів у сумі 1 673 975,90 грн.

Згідно розрахунків Приватного акціонерного товариства «Електропівденмонтаж-10» індекс інфляції за період з червня 2023 року по червень 2025 року становить 325 313,75 грн., три відсотки річних від суми боргу 1 567 638,52 грн. за період з 16.06.2023 р. по 09.07.2025 р. складають 95 604,48 грн.

Перевіривши в юридичній інформаційно-пошуковій системі «Законодавство» здійснені позивачем розрахунки в частині 3% річних і втрат від інфляції, зважаючи на імперативність приписів ч. 1 ст. 14 ГПК України щодо обов`язку суду розглядати спір не інакше як в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині заявлених 3 % річних у розмірі 95 604,48 грн. та інфляційних втрат у розмірі 325 313,75 грн.

Щодо посилань відповідача на сплив строку позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України).

Відповідно до статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Пред`явлення позову до суду - це реалізація позивачем права на звернення до суду за вирішенням наявного між сторонами спору. Саме з цією процесуальною дією пов`язується початок процесу у справі і переривається перебіг позовної давності.

За змістом статті 264 ЦК України переривання позовної давності передбачає наявність двох строків - до переривання та після нього. Новий строк починає перебіг безпосередньо з того моменту, коли перервався первісний.

Підстави переривання позовної давності є вичерпними і розширеному тлумаченню не підлягають.

Враховуючи те, що позивач у червні 2023 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 2 097 113 47 грн., строк позовної давності був перерваний.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2025 у справі №903/602/24 викладені наступні висновки щодо питання перебігу позовної давності:

За загальним правилом позовна давність триває безперервно з моменту усвідомлення учасником правовідносин порушення його права і до спливу цього строку звернення до суду.

Законодавство може визначати певні обставини, які впливають на перебіг позовної давності і змінюють порядок її обчислення. До таких обставин відноситься зупинення перебігу позовної давності та її переривання, що передбачено статтями 263 та 264 Цивільного кодексу України.

Водночас під час дії карантину та воєнного стану законодавець застосував нову конструкцію, якою тимчасово доповнив перелік обставин, які впливають на перебіг позовної давності, а саме продовження позовної давності.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року на всій території України було встановлено карантин.

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі - Закон № 540-IX) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Цей Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року.

Відтак початок продовження строку для звернення до суду потрібно пов`язувати саме з моментом набрання чинності 02 квітня 2020 року Законом № 540-IX.

Подібний правовий висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06 вересня 2023 року у справі № 910/18489/20 (провадження № 12-46гс22).

Строк дії карантину неодноразово продовжувався, а відмінений він був з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Отже, під час дії карантину позовна давність була продовжена з 02 квітня 2020 року до 30 червня 2023 року.

Поряд із цим Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» було введено воєнний стан в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, цей стан триває до теперішнього часу.

Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон № 2120-ІХ) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Закон № 2102-IX набрав чинності 17 березня 2022 року.

Надалі Законом України від 08 листопада 2023 року № 3450-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» (далі - Закон № 3450-ІХ) пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України викладено в новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Закон № 3450-ІХнабрав чинності 30 січня 2024 року.

Таким чином, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29 січня 2024 року, а після 30 січня 2024 року перебіг такого строку зупинився і такий стан триває дотепер.

Підсумовуючи, Велика Палата Верховного Суду зазначає, що в разі якщо позовна давність не спливла станом на 02 квітня 2020 року, то цей строк звернення до суду спочатку було продовжено (до 30 червня 2023 року - на строк дії карантину, а надалі до 29 січня 2024 року - на строк дії воєнного стану), а з 30 січня 2024 року перебіг строку звернення до суду зупинився на строк дії воєнного стану.

Отже, оскільки в цій справі станом на 02 квітня 2020 року позовна давність щодо визнаних судами обґрунтованими позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних не спливла, то перебіг цього строку є зупиненим і дотепер (внаслідок продовження на строк дії карантину та воєнного стану й подальшого зупинення його перебігу на строк дії воєнного стану).".

Ураховуючи зазначені обставини та наведені висновки Великої Палати Верховного Суду суд вважає, що поданий позивачем позов є таким, що пред`явлений в межах загальної позовної давності, а тому відсутні підстави для застосування наслідків спливу позовної давності, передбачених статтею 267 ЦК.

Щодо посилань Позивача на те, що порушення зобов`язання відбулось не з його вини та наявність форс-мажорних обставин, суд зазначає наступне.

Як абсолютно чітко вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду міста Києва та постановою Північного апеляційного господарського суду у справі № 910/9829/23 встановлено факт наявності у Відповідача обов`язку оплатити Позивачеві виконані ним роботи попри всі обставини форс-мажору, на які наразі посилається Відповідач у відзиві.

За змістом положень пункту 1 частини другої статті 11, частин першої, другої статті 509, статті 611, частини другої статті 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.07.2023 у справі №910/16820/21, від 04.05.2022 у справі №761/28949/17, від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц, постанови Верховного Суду від 06.06.2023 у справі №908/153/21, від 07.09.2022 у справі №924/159/14 , від 04.10.2019 у справі №915/880/18, від 26.09.19 у справі №912/48/19, від 18.09.2019 у справі №908/1379/17 тощо).

При цьому, вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції та 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (постанова Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18).

Отже, визначене частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України право стягнення інфляційних втрат і 3% річних є мінімальними гарантіями, які надають кредитору можливість захистити згадані вище інтереси; позбавлення кредитора можливості реалізувати це право порушуватиме баланс інтересів і сприятиме виникненню ситуацій, за яких боржник повертатиме кредитору грошові кошти, які, через інфляційні процеси, матимуть іншу цінність, порівняно з моментом, коли такі кошти були отримані (у тому числі у вигляді прострочення оплати відповідних товарів та послуг).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 20.02.2023 у справі № 910/15411/21 та від 11.07.2023 у справі № 910/15410/21.

За загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю. Тому у випадках порушення грошового зобов`язання суди не повинні приймати доводи боржника з посиланням на неможливість виконання грошового зобов`язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 Цивільного кодексу України) або відсутністю вини (статті 614, 617 Цивільного кодексу України чи стаття 218 Господарського кодексу України).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.07.2023 у справі №910/18432/21.

Отже, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доказово та нормативно обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню, з наведених вище мотивів.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позову, судовий збір слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 233, 238, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3, ) на користь Приватного акціонерного товариства Електропівденмонтаж-10 (69035, м. Запоріжжя, вул. Леоніда Жаботинського, буд. 25, прим. 13, ) 325 313,75 грн. (триста двадцять п`ять тисяч триста тринадцять гривень 75 копійок) інфляційних втрат, 95 604,48 грн. (дев`яносто п`ять тисяч шістсот чотири гривні 48 копійок) 3% річних, та 5 051,02 грн. (п`ять тисяч п`ятдесят одну гривню 02 копійки) судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 05.03.2026.

Рішення розміщується у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Л.М. Сушко