ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
"12" березня 2026 р. Справа № 916/5157/25
Господарський суд Одеської області у складі судді Нікітенка С.В., розглянувши заяву (вх. суду № 2-453/265 від 10.03.2026) Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСПОРТ ЛОДЖІСТІК" про ухвалення додаткового рішення, у справі
до: Фізичної особи-підприємця Оніщук Надії Іванівни ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ),
про стягнення 117001,37 грн.
Розгляд заяви здійснюється без повідомлення (виклику) учасників справи.
Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРАНСПОРТ ЛОДЖІСТІК" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до фізичної особи-підприємця Оніщук Надії Іванівни про стягнення заборгованості за договором № 004-25 про надання поворотної фінансової допомоги від 23.09.2025 року у розмірі 117001,37 грн. Судові витрати позивач просить суд стягнути з відповідача.
Крім того, позивач в позовній заяві відповідно до вимог ст. 162 ГПК України зазначив, що орієнтовний розмір його витрат на правничу допомогу становить 21 074,10 грн.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 03.03.2026 позов задоволено повністю, стягнуто з фізичної особи-підприємця Оніщук Надії Іванівни на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСПОРТ ЛОДЖІСТІК" суму основного боргу у розмірі 100000,00 грн, суму штрафу у розмірі 10000,00 грн, суму пені у розмірі 6100,00 грн, суму 3% річних у розмірі 501,37 грн, суму інфляційних втрат у розмірі 400,00 грн та суму судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн.

10 березня 2026 року до Господарського суду Одеської області від ТОВ "ТРАНСПОРТ ЛОДЖІСТІК" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення (вх. суду № 2-453/265), в якій заявник просить суд стягнути з Фізичної особи-підприємця Оніщук Надії Іванівни на користь ТОВ "ТРАНСПОРТ ЛОДЖІСТІК" понесені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 21000,00 грн.

Розглянувши заяву позивача про ухвалення додаткового рішення, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ст. 244 ГПК України суд що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

З матеріалів справи слідує, що представником позивача є адвокат Стріченко Димитрій Анатолійович.

На підтвердження повноважень адвоката надано ордер серія ВН № 1630150 від 23.12.2025 (т. 1, а.с. 8).

Також матеріали справи свідчать, що 23 грудня 2025 року між ТОВ "ТРАНСПОРТ ЛОДЖІСТІК" (надалі клієнт) та адвокатом Стріченком Д.А. (надалі адвокат) було укладено Договір про надання професійної правничої допомоги (надалі Договір) (т.1, а.с. 38-40).

За цим Договором адвокат зобов`язується надати професійну правничу допомогу клієнту на підставах, в порядку і в обсязі, визначеному у Договорі за погодженням сторін (п. 1.1. Договору).

Згідно умов п. 1.3. Договору Види, характер, обсяг, порядок надання і строки юридичних послуг визначаються Сторо нами в умовах даного Договору, додатку до нього та/або додаткових угодах до договору, актах приймання-передачі наданих послуг, тощо.

Відповідно до умов п. 1.4. Договору окремі вимоги щодо предмету даного Договору, не встановлені у пунктах 1.1., 1.2. Дого вору, визначаються у додатку до нього та/або додаткових угодах до договору, актах прий мання-передачі наданих послуг, тощо.

Вартість послуг за даним Договором оформлюється додатковою угодою, або будь-яким іншим документом (погодженим рахунком, актом приймання-передачі професійної правничої допомоги, листуванням, тощо) або конклюдентними діями сторін і складає еквівалент: 500,00 доларів США, що станом на дату укладення договору складає 42,1482 за 1 долар США. Загальний розмір суми договору складає 21074,10 грн (п. 4.2. Договору).

Даний Договір укладений на строк до 31.07.2026 та набирає чинності з моменту його підписання (п. 7.1. Договору).

Крім того, 04.03.2026 між ТОВ "ТРАНСПОРТ ЛОДЖІСТІК" та адвокатом Стріченком Д.А. був підписаний Акт приймання-передачі виконаних робіт, відповідно до п. 3.1. якого сторони підтверджують, що адвокат надав, а клієнт отримав наступні послуги:

Усна та письмова консультація щодо дій, які доцільно вчинити в рамках стягнення заборгованості - 3000,00 грн;

- Здійснення розрахунку штрафних санкцій, пені, 3% річних та індексу інфляції за час прострочення сплати боргового зобов`язання - 1000,00 грн;

- Підготовка та здійснення офіційного листування між Стягувачем та Боржником - 2000,00 грн;

- Підготовка та складення позовної заяви - 15 000,00 грн.

Пунктом 3 Акту сторони погодили, що загальна вартість послуг, що були надані Клієнту за Договором складає 21000,00 грн.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За приписами частин 3-5 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Порядок розподілу судових витрат визначено статтею 129 ГПК України.

Відповідно до частин 4, 8 статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підтвердження обставин щодо понесення судових витрат на правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Отже, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне або майбутнє здійснення таких витрат учасником справи.

Поряд з цим у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 ГПУ України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У розумінні положень частини 5 статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

З доказів наявних в матеріалах справи слідує, що позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу з розгляду справи в господарському суді, надано: Договір про надання професійної правничої допомоги від 23.12.2025, Акт приймання передачі виконаних робіт від 04.03.2026, ордер серія ВН №163015 від 23.12.2025, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Аналізуючи викладені обставини справи, суд дійшов висновку про те, що надані позивачем докази підтверджують співмірність наданих адвокатом послуг, складності справи, часу витраченого адвокатом на виконання відповідних послуг та виконання робіт, тобто понесені позивачем витрати на правову допомогу у розмірі 21000,00 грн, є доведеним і обґрунтованими

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, враховуючи, що позивачем доведено та документально підтверджено понесення витрат на професійну правничу допомогу адвоката у справі № 916/5157/25 в розмірі 21000,00 грн, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви позивача про ухвалення додаткового рішення.

Керуючись ст. ст. 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСПОРТ ЛОДЖІСТІК" про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Оніщук Надії Іванівни ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСПОРТ ЛОДЖІСТІК" (65003, м. Одеса, вул. Отамана Чепіги, 29А; ) 21000,00 грн понесених судових витрат на професійну правничу допомогу.

3. Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Додаткове рішення підписано 12.03.2026.

Суддя Нікітенко С.В.