ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2026 р. Справа №907/985/23

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Панова І.Ю.,

Судді Зварич О.В.,

Кравчук Н.М.,

Секретар судового засідання: Фарина Х.І.

За участю представників сторін:

від скаржника: Пилип В.М.;

від заявника: не з`явився;

від боржника: Зайцев Д.С.;

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства УКРАЇНСЬКА ІННОВАЦІЙНА КОМПАНІЯ б/н від 23.10.2025 (вх. №01-05/3117/25 від 24.10.2025 та вх. №01-05/3118/25 від 24.10.2025)

на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 02.10.2025 (повний текст ухвали складено 08.10.2025) про відмову у визнанні грошових вимог до боржника та ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 02.10.2025 (повний текст ухвали складено 09.10.2025) за результатами попереднього засідання в частині відмови у визнанні грошових вимог ПАТ УКРАЇНСЬКА ІННОВАЦІЙНА КОМПАНІЯ

у справі № 907/985/23 (суддя Ремецькі О.Ф.)

за заявою Головного управління ДПС у Закарпатській області

до Дочірнього підприємства Закарпатський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України

за участі: Структурного підрозділу Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

та Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури України як органу, уповноваженого управляти майном підприємства-боржника

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заяви та оскаржуваних ухвал суду першої інстанції.

Головне управління ДПС у Закарпатській області звернулося до Господарського суду Закарпатської області із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Дочірнього підприємства Закарпатський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 12.12.2024 відкрито провадження у справі про банкрутство Дочірнього підприємства Закарпатський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України, визнано грошові вимоги ГУ ДПС у Закарпатській області. Уведено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Призначено розпорядником майна Дочірнього підприємства Закарпатський облавтодор ВАТ Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України арбітражного керуючого Зайцева Д.С. Встановлено оплату послуг арбітражному керуючому Зайцеву Д.С. у розмірі трьох мінімальних заробітних плат за кожен місяць виконання повноважень за рахунок коштів заявника. Офіційно оприлюднено повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство Дочірнього підприємства Закарпатський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України у встановленому законодавством порядку.

28.05.2025 року до Господарського суду Закарпатської області надійшла заява публічного акціонерного товариства УКРАЇНСЬКА ІННОВАЦІЙНА КОМПАНІЯ (вх. №02.3.1-02/5141/25 від 28.05.2025 року) з кредиторськими вимогами до боржника на суму 821701,13 грн.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 02.10.2025 у справі №907/985/23 за результатами розгляду грошових вимог кредитора відмовлено у задоволенні заяви публічного акціонерного товариства УКРАЇНСЬКА ІННОВАЦІЙНА КОМПАНІЯ (вх. №02.3.1-02/5141/25 від 28.05.2025 року) з кредиторськими вимогами до боржника на суму 821 701,13 грн.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 02.10.2025 у справі №907/985/23 за результатами попереднього засідання визнано кредиторами у справі № 907/985/23 по відношенню до боржника:

- ОСОБА_1 з грошовими вимогами до боржника на загальну суму 99 824,03 грн. у наступній черговості: - 52 643,33 грн. заборгованість зі сплати сум, які належать працівникові при звільненні, визнаються як вимоги кредиторів І (першої) черги задоволення вимог кредиторів; - 47 180,70 грн. заборгованість зі сплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, визнаються як вимоги IV (четвертої) черги задоволення вимог кредиторів.

- Головне управління Державної податкової служби у Закарпатській області з грошовими вимогами до боржника на загальну суму 35 562 296,41 грн. в наступній черговості: - сплачений судовий збір у сумі 4 844,80 грн. - до 1 черги задоволення; - основний борг зі сплати єдиного соціального внеску у сумі 3 857 769,73 - до 1 черги задоволення; - основний борг зобов`язання зі сплати податків у сумі 7 940 345,02- до 3 черги задоволення; - штрафні санкції у сумі 641 358,39 грн. та пеня у сумі 23 120 978,47 грн. до 6 черги задоволення.

- Товариство з обмеженою відповідальністю САНРАЙС ЛОГИСТИКС з грошовими вимогами до боржника в загальному розмірі 107 378,29 грн. у наступній черговості: - сплачений судовий збір у сумі 6 056,00 грн. - до 1 черги задоволення; - сума 101 322,29 грн. - до 4 черги задоволення

- Товариство з обмеженою відповідальністю ІСТ ЛОУД ГРУП з грошовими вимогами до боржника в наступній черговості: - сплачений судовий збір у сумі 4 844,80 грн. - до 1 черги задоволення; - сума 1 027 534,41 грн. - до 4 черги задоволення.

- Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Закарпатській області з грошовими вимогами до боржника в наступній черговості: - сплачений судовий збір у сумі 6 056,00 грн. - до 1 черги задоволення; - сума 516 965,13 грн. - до 4 черги задоволення.

- приватне акціонерне товариство Страхова компанія Арсенал Страхування з грошовими вимогами до боржника в наступній черговості: - судовий збір в розмірі 6 056,00 грн. - до 1 черги задоволення; - сума 166 038,90 грн. - до 4 черги задоволення.

- Товариство з обмеженою відповідальністю ЛСК-ОЙЛ з грошовими вимогами до боржника в наступній черговості: - сплачений судовий збір у сумі 6 056,00грн. - до 1 черги задоволення; - сума 257 829,00 грн. - до 4 черги задоволення.

- товариство з обмеженою відповідальністю ЗАКАРПАТТЯЕНЕРГОЗБУТ з грошовими вимогами до боржника в наступній черговості на загальну суму 2 310 789,29 грн., з яких: - сплачений судовий збір у сумі 6 056,00 грн. - до 1 черги задоволення; - сума 2 113 024,37 грн. - до 3 черги задоволення; - сума 191 708,92 грн. - до 3 черги задоволення.

- ОСОБА_2 з грошовими вимогами до боржника на загальну суму 114 088,64 грн., у тому числі: - 58 969,84 грн. заборгованість із заробітної плати, та будуть віднесені до вимог кредиторів І (першої) черги задоволення вимог кредиторів); - 54 045,20 грн. заборгованість зі сплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, та будуть віднесені до вимог IV (четвертої) черги задоволення вимог кредиторів).

- Товариство з обмеженою відповідальністю КАРТ МАРКЕТ з грошовими вимогами до боржника в наступній черговості: - сплачений судовий збір у сумі 6 056,00 грн. - до 1 черги задоволення; - сума 1 555 750,00 грн. - до 4 черги задоволення.

- Комунальне підприємство Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода з урахуванням заяви про уточнення вимог кредитора від 13.06.2025 вх. №02.3.1-02/5615/25 (від 23.05.2025 вих. №1004) з грошовими вимогами до боржника на загальну суму 58.709,71 грн. в наступній черговості: 4848,80 грн. - сплаченого судового збору - до 1 черги задоволення; сумі 53 860,91 грн., які підлягають задоволенню у четверту чергу задоволення вимог кредиторів.

- Воловецьке колективне підприємство Агрошляхбуд з грошовими вимогами до боржника на загальну суму 60.458,55 грн. в наступній черговості: 4844,80 грн. - сплаченого судового збору - до 1 черги задоволення; сумі 55.613,75 грн., які підлягають задоволенню у четверту чергу задоволення вимог кредиторів.

- Товариство з Обмеженою відповідальністю Статусінвестгруп з грошовими вимогами до боржника на загальну суму 2.718.137,67 грн. в наступній черговості: 4844,80 грн. - сплаченого судового збору - до 1 черги задоволення; сумі 2.713.292,87 грн., які підлягають задоволенню у четверту чергу задоволення вимог кредиторів.

Відмовлено у визнанні кредиторських вимог публічного акціонерного товариства УКРАЇНСЬКА ІННОВАЦІЙНА КОМПАНІЯ (вх. №02.3.1-02/5141/25 від 28.05.2025 року) до боржника в розмірі 821 701,13 грн.

Зобов`язано розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Зайцева Д.С. у п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали надати суду уточнений реєстр вимог кредиторів, оформлений відповідно до вимог Кодексу України з процедур банкрутства.

Зобов`язано розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Зайцева Д.С. проаналізувати фінансову, господарську та інвестиційну діяльність боржника, його становище на товарних ринках; надати письмові докази про розмір активу та пасиву Дочірнього підприємства Закарпатський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України наявну дебіторську заборгованість.

Зобов`язано розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Зайцева Д.С. організувати проведення зборів кредиторів у відповідності до ст. 48 Кодексу України з процедур банкрутства, вирішити питання відносно подальшого розгляду справи та відповідні протоколи надати суду.

Встановлено дату проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів не пізніше 29.10.2025.

Зобов`язано розпорядника майна надати суду звіт про свою діяльність в процедурі розпорядження майном з врахуванням вимог ст. 44-49 Кодексу України з процедур банкрутства.

Визначено дату проведення підсумкового судового засідання у справі №907/985/23 на 30 жовтня 2025 р. на 10:00 год. у режимі відеоконференцзв`язку. Засідання відбудеться у приміщені господарського суду Закарпатської області в залі судових засідань №4.

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи.

Публічне акціонерне товариство УКРАЇНСЬКА ІННОВАЦІЙНА КОМПАНІЯ подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 02.10.2025 року та ухвалу за результатами попереднього засідання господарського суду від 02.10.2025 року по справі № 907/985/23 в частині заяви ПАТ УКРАЇНСЬКА ІННОВАЦІЙНА КОМПАНІЯ з кредиторськими вимогами до Дочірнього підприємства Закарпатський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України. Визнати кредиторські вимоги Публічного акціонерного товариства УКРАЇНСЬКА ІННОВАЦІЙНА КОМПАНІЯ до Дочірнього підприємства "Закарпатський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" у розмірі 821 701,13 грн. Прийняти відмову Публічного акціонерного товариства Українська інноваційна компанія від забезпечення, а саме: договору застави майнових прав № 39-25/02/S-2 від 30 травня 2013 року та договір застави майнових прав від 17.09.2012 року.

Скаржник вважає, що судом першої інстанції не враховано, що ПАТ «Укрінбанк» та ПАТ УКРАЇНСЬКА ІННОВАЦІЙНА КОМПАНІЯ є однією й тією ж юридичною особою з одним й тим самим ідентифікаційним кодом 05839888, а зміни до статуту товариства не є реорганізацією в розумінні банківського законодавства і не впливають на обсяг прав та обов`язків відповідної юридичної особи щодо зобов`язань, які виникли до внесення відповідних змін до її статуту.

На думку скаржника, оскільки ідентифікаційний код ПАТ «Укрінбанк» та ПАТ УКРАЇНСЬКА ІННОВАЦІЙНА КОМПАНІЯ є однаковим, то ним доведено перехід права вимоги за Кредитним договором №39-25/02 від 17 вересня 2012 року.

07.01.2026 до апеляційного суду від розпорядника майна боржника - арбітражного керуючого Зайцева Д.С. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без змін.

16.01.2026 на адресу апеляційного суду від ПАТ УКРАЇНСЬКА ІННОВАЦІЙНА КОМПАНІЯ надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій товариство просить приєднати дані додаткові пояснення до справи та врахувати їх при прийнятті рішення. Поновити строк позовної давності в зв`язку з пред`явленням заяви про визнання кредиторських вимог до Дочірнього підприємства Закарпатський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України. Повернути без розгляду відзив на апеляційну скаргу арбітражного керуючого Зайцева Д.С.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.10.2025 справу №907/985/23 розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Панова І.Ю., суддів Зварич О.В. та Кравчук Н.М.

Ухвалою суду від 29.10.2025 залишено без руху апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства УКРАЇНСЬКА ІННОВАЦІЙНА КОМПАНІЯ б/н від 23.10.2025 (вх. №01-05/3117/25 від 24.10.2025 та вх. №01-05/3118/25 від 24.10.2025) на ухвали Господарського суду Закарпатської області від 02.10.2025 у справі №907/985/23 та надано скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги - надати (надіслати) суду докази надсилання копії апеляційної скарги усім учасниками у справі про банкрутство, докази сплати судового збору у розмірі 9 689,60 грн та належним чином обґрунтоване клопотання (з доказами в його обґрунтування) про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Закарпатської області 02.10.2025 у справі №907/985/23.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 11.11.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства УКРАЇНСЬКА ІННОВАЦІЙНА КОМПАНІЯ б/н від 23.10.2025 (вх. №01-05/3117/25 від 24.10.2025 та вх. №01-05/3118/25 від 24.10.2025) на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 02.10.2025 (повний текст ухвали складено 08.10.2025) про визнання грошових вимог до боржника та ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 02.10.2025 у справі № 907/985/23.

24.11.2025 до суду надійшли матеріали справи №907/985/23.

Ухвалою апеляційного суду від 27.11.2025 призначено розгляд справи на 20.01.2026.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 20.01.2026 відкладено розгляд справи на 17.02.2026.

Відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 17.02.2026 оголошено вступну та резолютивну частини постанови Західного апеляційного господарського суду.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

17 вересня 2012 року між ПАТ УКРАЇНСЬКИЙ ІННОВАЦІЙНИЙ БАНК (надалі Кредитор) та Дочірнім підприємством "Закарпатський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (надалі ДП Закарпатський облавтодор та/або Боржник) було укладено Кредитний договір №39-25/02 (надалі Кредитний договір), у відповідності до якого Банк надав Боржнику кредит у розмірі 5 000 000 (п`ять мільйонів) гривень терміном по 17 вересня 2013 року включно, зі сплатою 22% річних за користування кредитними коштами.

Сторонами неодноразово вносилися зміни та доповнення до Кредитного договору шляхом укладання додаткових угод.

Відповідно до додаткової угоди №1 від 16.10.2012 року до Кредитного договору внесені зміни щодо порядку сплати процентів.

Відповідно до додаткової угоди №3 від 17.09.2013 року до Кредитного договору встановлено кінцевий термін погашення кредиту 18 жовтня 2013 року.

Відповідно до додаткової угоди №4 від 02.10.2013 року до Кредитного договору встановлено кінцевий термін погашення кредиту 31 грудня 2013 року та встановлено графік погашення заборгованості.

Відповідно до додаткової угоди №6 від 30.12.2013 року до Кредитного договору встановлена заборгованість за кредитним договором у розмірі 4 880 000 гривень та встановлено кінцевий термін погашення кредиту 31 березня 2014 року.

Відповідно до додаткової угоди №9 від 28.03.2014 року встановлено, що нараховані проценти за січень лютий 2014 року Позичальник сплачує до 14.04.2014 року.

Відповідно до додаткової угоди №10 від 03.04.2014 року до Кредитного договору встановлено кінцевий термін погашення кредиту 31 грудня 2014 року.

Відповідно до додаткової угоди №12 від 31.12.2014 року до Кредитного договору встановлено, що Банк надає Позичальнику кредит на умовах відновлюваної кредитної лінії з лімітом 4 730 000 гривень з кінцевим терміном погашення кредиту 30 грудня 2015 року.

Встановлена процентна ставка на рівні 23% процентів річних.

Банк свої зобов`язання виконав в повному обсязі, що підтверджується випискою по рахункам.

ПАТ Українська інноваційна компанія» вважає, що станом на 20.05.2025 року заборгованість ДП Закарпатський облавтодор перед товариством складає 821 701,13 грн.

В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором №39-25/02 від 17.09.2012 року між ПАТ УКРАЇНСЬКИЙ ІННОВАЦІЙНИЙ БАНК та ДП Закарпатський облавтодор було укладено: Договір застави майнових прав № 39-25/02/S-2 від 30 травня 2013 року та договір застави майнових прав від 17.09.2012 року.

З огляду на наведене, кредитор просив суд визнати кредиторські вимоги Публічного акціонерного товариства Українська інноваційна компанія до Дочірнього підприємства "Закарпатський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" у розмірі 821 701,13 грн. Прийняти відмову Публічного акціонерного товариства Українська інноваційна компанія від забезпечення, а саме: договору застави майнових прав №39-25/02/S-2 від 30 травня 2013 року та договір застави майнових прав від 17.09.2012 року.

Розпорядник майна у суді першої інстанції просив прийняти до уваги те, що ані у заяві ПАТ УКРАЇНСЬКА ІННОВАЦІЙНА КОМПАНІЯ, ані у додатках до заяви не обґрунтовано та не надано жодних доказів набуття з боку ПАТ УКРАЇНСЬКА ІННОВАЦІЙНА КОМПАНІЯ прав та обов`язків ПАТ УКРАЇНСЬКИЙ ІННОВАЦІЙНИЙ БАНК за кредитними договорами.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 Кодексу у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

За результатами розгляду вимог окремого кредитора господарський суд постановляє ухвалу про їх визнання чи відхилення ( повністю або частково), що не може бути оскаржена окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання

За результатами попереднього засідання господарський суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються: розмір, черговість задоволення кожної визнаної вимоги та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, що вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, у тому числі вимог кредиторів, які є заінтересованими стосовно боржника, розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів, дата проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів; дата підсумкового засідання суду, на якому буде постановлено ухвалу про санацію боржника чи постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, чи ухвалу про закриття провадження у справі про банкрутство, чи ухвалу про продовження строку процедури розпорядження майном та відкладення підсумкового засідання суду, яке має відбутися у строки, встановлені частиною другою статті 44 цього Кодексу.

Спори з приводу можливості стягнення грошових коштів з дочірніх підприємств АТ ДЕРЖАВНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ АВТОМОБІЛЬНІ ДОРОГИ УКРАЇНИ на користь ПАТ УКРАЇНСЬКА ІННОВАЦІЙНА КОМПАНІЯ розглядалися судами неодноразово.

Як зазначено в ухвалі Великої Палати Верховного суду від 19.07.2023 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/113176435), якою справу №909/578/17 за позовом ПАТ УКРАЇНСЬКА ІННОВАЦІЙНА КОМПАНІЯ до ДП ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОБЛАВТОДОР про стягнення заборгованості за кредитним договором №012 від 09.04.2012 у розмірі 2 533 341,27 грн. за касаційною скаргою ПАТ УКРАЇНСЬКА ІННОВАЦІЙНА КОМПАНІЯ на постанову Західного апеляційного господарського суду від 22.02.2022 та рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 19.03.2018 повернуто Верховному Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду для розгляду, у наведених у клопотанні про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду та процитованих Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.05.2021 у справі № 442/6970/16, Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.03.2020 у справі № 750/8636/17, від 18.03.2020 у справі № 750/8861/17, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.08.2020 у справі № 369/9774/18, Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.03.2021 у справі № 910/7962/19, від 29.06.2022 у справі № 913/266/20 (711/10273/17), від 29.06.2022 у справі № 913/266/20 (913/379/20) суди виходили з того, що ПАТ УКРАЇНСЬКА ІННОВАЦІЙНА КОМПАНІЯ не набуло прав та обов`язків ПАТ УКРАЇНСЬКИЙ ІННОВАЦІЙНИЙ БАНК. При цьому суди застосовували правові висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 925/698/16.

Таким чином, на думку Великої Палати Верховного суду, практика Верховного Суду, наведена у клопотанні про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду та покладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в обґрунтування неоднакової оцінки правового статусу ПАТ УКРАЇНСЬКА ІННОВАЦІЙНА КОМПАНІЯ, свідчить про сталість та єдність судової практики.

Однак, у постанові від 20.03.2025 у цій же справі №909/578/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду (https://reyestr.court.gov.ua/Review/126150903) після повернення справи Великою Палатою Верховного суду, з урахуванням розгляду Великою Палатою іншої справи щодо цієї ж ситуації, зазначив: ПАТ Укрінбанк та ПАТ Українська інноваційна компанія є однією й тією ж юридичною особою з одним й тим самим ідентифікаційним кодом 05839888, а зміни до статуту товариства не є реорганізацією в розумінні банківського законодавства і не впливають на обсяг прав та обов`язків відповідної юридичної особи щодо зобов`язань, які виникли до внесення відповідних змін до її статуту. Отже, такі зміни не спростовують наявність зобов`язань, які виникли за відповідними договорами.

Однак, сам Кредитор жодних доказів щодо переходу до нього прав та обов`язків банку не надав, як і не надав повної та достовірної інформації щодо набуття ним права вимоги за відповідним конкретним кредитним договором.

Щодо самих вимог Кредитора, то відповідно до Додаткової угоди №12 від 31.12.2014 до Кредитного договору №39-25/02 від 17.09.2012, на які посилається кредитор у своїй заяві, визначено, що граничним терміном повернення кредиту є 31.12.2015.

Інших строків кредитування, за даними зазначеними у заяві Кредитора, між сторонами не встановлювалось.

Отже вимога щодо нарахування відсотків за користування кредитом (послугою) заявлена Кредитором у сумі 52 711,98 грн. може бути визнана обґрунтованою лише у разі нарахування процентів у період кредитування, тобто до 31.12.2015.

З доданого Кредитором розрахунку вимог, який сформований станом на 01.06.2025 (тобто дату, яка ще не настала на дату подання заяви з вимогами) за період з 17.09.2012 по 31.12.2015, вбачається, що Кредитором саме станом на 31.12.2015 були нараховані проценти на залишок заборгованості по кредиту у розмірі 30% у сумі 52 711,98 грн.

Нарахування відсотків за період по 31.12.2015 у розмірі 30% передбачено Додатковою угодою №12 від 31.12.2014, відповідно до умов якої, у разі невиконання умов зі сплати процентів та заборгованості процентна ставка по договору встановлюється на рівні 30% річних, починаючи з 1-го числа місяця, що слідує за місяцем невиконання, без письмового повідомлення позичальника та оформлення угод сторонами.

З цього вбачається, що нарахування процентів відбулося до 31.12.2015, тобто у період кредитування, передбачений Кредитним договором та додатковою угодою №12 до нього, що відповідає вищевикладеній правовій позиції Верховного суду з цього питання.

Однак з розрахунку не вбачається, за який саме період до 31.12.2015 було здійснено нарахування процентів.

Відтак вбачається, що нарахування пені Кредитором за період з 01.09.2021 по 24.02.2022, тобто за період який розпочався через майже 6 років від дати, коли кредит мав бути сплачений, не відповідає вимогам чинного законодавства.

Господарський суд в оскаржуваної ухвалі від 02.10.2025 за результатами розгляду грошових вимог дійшов висновку, що важливим є те, що строк сплати основного зобов`язання витік 31.12.2015, як це передбачено додатковою угодою №12 від 31.12.2014 до Кредитного договору. З цього вбачається, що передбачений частиною 1 статті 257 Цивільного кодексу України строк загальної позовної давності у три роки витік 31.12.2018, в зв`язку з чим, боржник просив застосувати до вимог ПАТ «Українська інноваційна компанія» щодо заборгованості у розмірі 821701,13 грн. позовну давність.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

До заяви Кредитора не додано жодних доказів звернення ним до суду за стягненням заборгованості у період з 31.12.2015, або жодних обґрунтувань переривання строку позовної давності.

Господарський суд в оскаржуваної ухвалі дійшов висновку, що заборгованість Кредитора, як вбачається з заяви з грошовими вимогами до Боржника, виникла до 20.03.2017, в зв`язку з чим, доцільним є подання заяви про застосування позовної давності до кредиторських вимог.

Колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що відповідно до чинного цивільного законодавств позовна давність застосовується лише випадку, коли є порушене право. Тобто суд передусім з`ясовує, чи є таке порушення, оскільки позовна давність гарантує саме захист права в певний період.

У постанові ВП ВС від 14 червня 2023 року у справі № 755/13805/16-ц, зроблено висновок, що суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позову. Якщо право чи інтерес не порушено, суд відмовляє в задоволенні позову через його необґрунтованість. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушено, але позовна давність спливла і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє в позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарським судом, що в провадженні Господарського суду Луганської області в межах справи про банкрутство ПАТ "Українська інноваційна компанія" перебувала справа за позовом ПАТ "Українська інноваційна компанія" до ДП "Закарпатський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення заборгованості за кредитним договором від 17.09.2012 №39-25/02 в розмірі 1 782 804,34 грн.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 09.03.2021 у справі №913/266/20(907/906/17) позов задоволено частково; стягнуто з ДП "Закарпатський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на користь ПАТ "Українська інноваційна компанія" заборгованість за кредитним договором від 17.09.2012 № 39-25/02 в розмірі 997 421,47 грн.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 30.06.2021 рішення Господарського суду Луганської області від 09.03.2021 у справі №913/266/20(907/906/17) скасовано в частині задоволених позовних вимог, прийнято в цій частині нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову. В решті рішення залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29.06.2022 у справі №913/266/20(907/906/17) касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" - залишено без задоволення. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 30.06.2021 у справі №913/266/20(907/906/17) - залишено без змін.

Відтак, заявлені ПАТ Українська інноваційна компанія грошові вимоги у межах справи №907/985/23 про банкрутство Дочірнього підприємства Закарпатський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України, які ґрунтуються на кредитному договорі від 17.09.2012 №39-25/02, були предметом розгляду у справі №№913/266/20(907/906/17), у задоволенні яких судом відмовлено у повному обсязі.

Частиною 4 статті 75 ГПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиція - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Преюдиція ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішення у такій справі правовідносини.

Суб`єктивними межами є те, що у двох справах беруть участь одні й ті самі особи чи їх правонаступники, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Об`єктивні межі стосуються обставин, встановлених рішенням суду.

Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови: обставина встановлена судовим рішення; судове рішення набрало законної сили; у справі беруть участь ті самі особи, які брали участь у попередній справі, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Не потребують доказування обставини, встановлені рішення суду, тобто ті обставини, щодо яких мав місце спір і які були предметом судового розгляду. Не має преюдиційного значення оцінка судом конкретних обставин справи, які сторонами не оспорювалися, мотиви судового рішення, правова кваліфікація спірних відносин. Преюдиційне значення можуть мати ті факти, щодо наявності або відсутності яких виник спір, і які, зокрема зазначені у резолютивній частині рішення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2018 у справі №917/1345/14 зазначила, що преюдиційне значення у справі надається обставинам, встановленим судовим рішенням, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиційне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особи, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиційні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, викладеної у справі "Брумареску проти Румунії", яка є джерелом права відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" одним з основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

З огляду на вищенаведене, заперечення кредитора про те, що пізніше судами змінено свою позицію стосовно правонаступництва ПАТ Українська інноваційна компанія, не можуть бути взяті судом до уваги, а прийняті судові рішення не можуть бути поставлені під сумнів.

Що ж стосується заявленого скаржником в апеляційній інстанції клопотання про поновлення строку позовної давності в зв`язку з пред`явленням заяви про визнання кредиторських вимог до Дочірнього підприємства Закарпатський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позову. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушено право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушено, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушено, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем (подібні висновки викладені Верховним Судом, зокрема, у постановах від 22.05.2018 у справі № 369/6892/15-ц, від 07.08.2019 у справі № 2004/1979/12 (пункт 71), від 16.06.2020 у справі № 372/266/15-ц (пункт 51), від 29.06.2021 у справі № 904/3405/19 (пункт 57), від 18.01.2023 у справі № 488/2807/17 (пункт 129), від 14.06.2023 у справі № 755/13805/16-ц (пункт 53)).

Оскільки рішення по суті спору ухвалюється судом першої інстанції, а на стадії апеляційного провадження здійснюється лише перевірка законності й обґрунтованості рішення суду, то заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції (подібний висновок наведено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 367/2259/15 (провадження № 14-333цс18)).

Окрім цього, відповідно до правових позицій, викладених у Постанові Великої Палати Верховного суду від 19.11.2019 по справі №911/3677/17 (12-119гс19) (пункт 6.43-6.45) (посилання на текст http://reyestr.court.qov.ua/Review/86310218), у Постанові Великої Палати Верховного суду від 19.11.2019 по справі №911/3680/17 (12-104гс19) (підпункти 5.43-5.46) (посилання на текст http://reyestr.court.qov.ua/Review/86310219), у Постанові Великої Палати Верховного суду від 21.08.2019 по справі №911/3681/17 (12-97гс19) (пункти 61-64) (посилання на текст http://reyestr.court.qov.ua/Review/84153021) - позовна давність не є інститутом, процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини 5 статті 267 Цивільного кодексу України позивач має право. отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності. При цьому саме на позивача покладено обов`язок доказування тієї обставини, що строк звернення до суду було пропущено з поважних причин.

Отже, Кредитор, у разі непогодження з тим, що Боржник і арбітражний керуючий подали заяви про застосування строку позовної давності, міг подати господарському суду заяву саме про визнання судом поважними причин пропуску позовної давності, однак таким правом не скористався.

Слід також зазначити, що навіть у разі подання відповідної заяви, підстави для її задоволення в даному випадку відсутні, оскільки кредитору вже було відмовлено у задоволенні вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором у спорі з тим самим предметом та з тих самих підстав, а відповідне судове рішення набрало законної сили.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що правові підстави для визнання грошових вимог кредитора відсутні, у визнанні кредиторських вимог публічного акціонерного товариства УКРАЇНСЬКА ІННОВАЦІЙНА КОМПАНІЯ до боржника на суму 821 701,13 грн слід відмовити у повному обсязі.

Арґументи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують правомірних висновків суду першої інстанції, не доводять порушення або неправильного застосування судом першої інстанції під час розгляду справи норм матеріального та процесуального права.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відхиляючи доводи скаржника, суд враховує висновки в рішенні ЄСПЛ у справі Проніна проти України, в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Лише той факт, що суд окремо та детально не відповів на кожний аргумент, представлений сторонами, не є свідченням несправедливості процесу (рішення ЄСПЛ у справі Шевельов проти України).

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду, переглядаючи в апеляційному порядку оскаржувані ухвалу від 02.10.2025 за результатами розгляду грошових вимог кредитора та ухвалу господарського суду від 02.10.2025 за результатами попереднього засідання в частині відмови у визнанні кредиторських вимог ПАТ « Українська інноваційна компанія» до боржника у розмірі 821701,13 грн, прийшла до висновку, що з врахуванням фактичних матеріалів справи, останні прийняті з правильним застосуванням норм матеріального та дотриманням норм процесуального права, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування оскаржуваних рішень не вбачає.

Судові витрати, відповідно до ст. 129 ГПК України за розгляд апеляційної скарги слід покласти на скаржника.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 236, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства УКРАЇНСЬКА ІННОВАЦІЙНА КОМПАНІЯ б/н від 23.10.2025 (вх. №01-05/3117/25 від 24.10.2025 та вх. №01-05/3118/25 від 24.10.2025) залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 02.10.2025 (повний текст ухвали складено 08.10.2025) у справі №907/985/23 про відмову у визнанні грошових вимог ПАТ "УКРАЇНСЬКА ІННОВАЦІЙНА КОМПАНІЯ до боржника та ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 02.10.2025 (повний текст ухвали складено 09.10.2025) за результатами попереднього засідання в частині відмови у визнанні грошових вимог ПАТ "УКРАЇНСЬКА ІННОВАЦІЙНА КОМПАНІЯ до боржника у сумі 821701,13 грн залишити без змін.

3. Судовий збір за перегляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на скаржника.

4. Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

5. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Повний текст постанови складено та підписано 06.03.2026.

Головуючий суддя Панова І.Ю.,

Суддя Зварич О.В.,

Кравчук Н.М.