ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

02.03.2026 Справа № 908/503/26

м.Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі суду: судді Боєвої Олени Сергіївни, розглянувши заяву Першого заступника керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області про забезпечення

позову Першого заступника керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області в інтересах держави в особі

позивача: Запорізької міської ради

до відповідача: Приватного підприємства «Науково-виробниче об`єднання «ЗМЗ»

про стягнення суми 282746,29 грн,

Без повідомлення (виклику) учасників справи,

УСТАНОВИВ:

27.02.2026 до Господарського суду Запорізької області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Першого заступника керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області (документ сформований в системі 26.02.2026, вх. № 639/08-07/26 від 27.02.2026), подана в порядку ст. 53 ГПК України в інтересах держави в особі позивача: Запорізької міської ради, з вимогами про стягнення з відповідача: Приватного підприємства «Науково-виробниче об`єднання «ЗМЗ» на користь Запорізької міської ради безпідставно набутих (збережених) коштів у вигляді орендної плати за використання земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером :03:038:0855, в період з 09.08.2021 по 30.04.2025 в розмірі 282746,29 грн.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 27.02.2026 здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/503/26 та визначено до розгляду судді Боєвій О.С.

Також 27.02.2026 до суду надійшла заява Першого заступника керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області про забезпечення позову (документ сформований в системі 26.02.2026, вх. № 4452/08-08/26 від 27.02.2026), яка відповідно до протоколу передачі від 27.02.2026 передана раніше визначеному у справі складу суду судді Боєвій О.С.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначено, зокрема, про наступне.

Шевченківською окружною прокуратурою міста Запоріжжя Запорізької області при виконанні повноважень, визначених ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», встановлено порушення інтересів держави під час використання земель комунальної власності.Так, 09.08.2021 було сформовано та зареєстровано в Державному земельному кадастрі земельну ділянку комунальної форми власності з кадастровим номером :03:038:0855, площею 0,5030 га, розташовану за адресою: м. Запоріжжя, вул.Чубанова, 9а, вид цільового призначення земельної ділянки: 07.01 для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення. Відповідно до документації із землеустрою, на підставі якої було здійснено державну реєстрацію вказаної земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, її було розроблено на виконання рішення Запорізької міської ради від 30.05.2018 № 45/88 «Про надання дозволу ПП «Об`єднана інвестиція», ТОВ «Дента Апекс Плюс», ПП «Причал-2017» на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок по вул. Чубанова, 9а для розташування водно-спортивного комплексу». У складі завдання на виконання робіт з розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Приватним підприємством «Об`єднана інвестиція» () було надано копію Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.12.2018 № 151036655 про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна сторожку літ. Л1-2, загальною площею 28,3 кв.м, розташовану за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чубанова, буд. 9а (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), копію Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.04.2020 № 207734637 про реєстрацію права власності ПП «Об`єднана інвестиція» на об`єкт нерухомого майна будівлю відпочинку літ. Р-2, загальною площею 74,8 кв.м, розташовану за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чубанова, буд. 9а (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101). Згідно з інформаційними довідками від 26.02.2026 № 465800367 та №465800083 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ПП «Об`єднана інвестиція», (поточне найменування юридичної особи з кодом Приватне підприємство «Науково-виробниче об`єднання «ЗМЗ») на теперішній час залишається власником вказаних об`єктів нерухомого майна. Разом з цим, відповідно до листа Департаменту управління активами Запорізької міської ради від 01.09.2025 №7201/01/01-07/9236, договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :03:038:0855 в базі даних договорів оренди землі, укладених Запорізькою міською радою, не значиться. Також в Державному земельному кадастрі та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня інформація про чинні речові права ПП «Науково-виробниче об`єднання «ЗМЗ» на земельну ділянку з кадастровим номером :03:038:0855. З огляду на викладене, вбачається, що протягом періоду часу з 09.08.2021 (дати державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :03:038:0855) по теперішній час ПП «Науково-виробниче об`єднання «ЗМЗ» використовує земельну ділянку комунальної власності з кадастровим номером :03:038:0855 без достатньої правової підстави. ПП «Науково-виробниче об`єднання «ЗМЗ» (набувач), не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою у встановлених законом розмірах за відсутності укладеного договору, збільшено вартість власного майна, а Запорізькою міською радою (потерпілим) втрачено належне їй майно (кошти від орендної плати), тобто має місце факт безпідставного збереження саме орендної плати за рахунок Запорізької міської ради, що стало підставою для звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача безпідставно набутих (збережених) коштів у розмірі 282746,29 грн. У даній позовній заяві необхідно застосувати захід забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить відповідачу та знаходиться у нього, без обмеження/позбавлення права користування ним. Невжиття вказаних заходів забезпечення позову до вирішення справи по суті й набрання законної сили судовим рішенням може істотно ускладнити, в разі задоволення позовних вимог, поновлення порушених прав або інтересів, за захистом яких прокурор звернувся до суду в інтересах держави в особі Запорізької міської ради та вплинути на виконання рішення суду. Згідно Довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 20.02.2026 приблизна оціночна вартість сторожки літ. Л1-2, загальною площею 28,3 кв.м, розташованої за адресою: м.Запоріжжя, вул. Чубанова, буд. 9а, яку в довідці позначено як поліпшення (п. 20.1 Оціночна вартість поліпшень (13)), складає 273 290,07 грн. Таким чином, накладення арешту на частину належних ПП «Науково-виробниче об`єднання «ЗМЗ» об`єктів нерухомого майна, а саме на сторожку літ. Л1-2, загальною площею 28,3 кв.м, розташовану за адресою: м.Запоріжжя, вул. Чубанова, буд. 9а (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), буде співмірним заходом забезпечення позову про стягнення з нього коштів в розмірі 282746,29 грн. Необхідно звернути увагу суду на те, що на теперішній час право відповідача відчужити вказаний об`єкт нерухомого майна не обмежується іншими обтяженнями (іпотекою, арештами в рамках кримінальних або виконавчих проваджень тощо). Слід врахувати, що вказаний об`єкт нерухомого майна відповідача є майном безпосередньо пов`язаним з предметом спору, адже розташований на земельній ділянці комунальної власності з кадастровим номером :03:038:0855, площею 0,5030 га. При цьому, обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним. Зазначений захід забезпечення позову не буде мати наслідком припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачу майна чи зниження його вартості. На виконання п. 6 ч. 1 ст. 139 ГПК України зазначено, що застосування заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на частину об`єктів нерухомості належних на праві власності відповідачеві, не завдасть шкоди останньому, а тому відсутні підстави для застосування зустрічного забезпечення.

На підставі викладеного прокурор просить: 1) Прийняти заяву про забезпечення позову до розгляду; 2) Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна сторожку літ. Л1-2, загальною площею 28,3 кв.м, розташовану за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чубанова, буд. 9а (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), право власності на який належить Приватному підприємству «Науково-виробниче об`єднання «ЗМЗ» (); 3). При винесенні судового рішення у справі за даним позовом, відповідно до ст. 129 ГПК України, стягнути з Приватного підприємства «Науково-виробниче об`єднання «ЗМЗ» () судові витрати понесені Запорізькою обласною прокуратурою в сумі 1331,20 грн, яка сплачена за подачу даної заяви про забезпечення позову.

Розглянувши вищезазначену заяву про забезпечення позову, суд дійшов до висновку про її задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

З положень частин 1 та 4 статті 137 ГПК України слідує, що позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб. Заходи забезпечення мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За змістом ч.ч. 1, 5, 6 ст. 140 ГПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи, суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

У рішенні Конституційного Суду України від 16.06.2011 № 5-рп/2011 у справі № 1- 6/2011 зазначено, що судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.

В постанові від 21 серпня 2020 року у справі № 904/2357/20 Верховний Суд звертав увагу на те, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17).

Отже забезпечення позову є засобом, спрямованим на: запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів; ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав/інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Передумовою забезпечення позову є обрання належного, відповідного предмету спору заходу забезпечення позову, що гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову заявленим позивачем вимогам, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (заявника). Аналогічні висновки наведені у постановах Верховного Суду від 21.12.2021 у справі № 910/10598/21, від 28.08.2023 у справі № 906/304/23.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Адекватність заходу по забезпеченню позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка ефективності заходу забезпечення позову здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

При цьому, суд враховує правову позицію, викладену Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.03.2023 у справі № 905/448/22, в якій зазначено, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 17.06.2022 у справі № 908/2382/21 дійшов висновку про необхідність відступити від висновків щодо застосування, зокрема, статті 137 ГПК України про неможливість накладення арешту на (нерухоме) майно відповідача в порядку забезпечення позову про стягнення коштів, викладених у низці постанов Верховного Суду.

Подібні висновки про те, що у справах, де предметом спору є стягнення грошових коштів, накладення арешту на нерухоме майно є належним видом забезпечення позову, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18.

Виконання в майбутньому судового рішення у справі про стягнення грошових коштів, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язане з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості. Заборона відчуження або арешт майна, які накладаються судом для забезпечення позову про стягнення грошових коштів, мають на меті подальше звернення стягнення на таке майно у разі задоволення позову.

При цьому, суд зазначає, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заявипро забезпечення позову.

На підставі усього вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що вжиття заявлених позивачем заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно відповідача, спрямоване виключно на збереження існуючого становища до прийняття рішення у цій справі та на ефективний захист порушених прав та інтересів заявника у випадку задоволення поданого позову.

Крім того,у разі задоволення позову у справі про стягнення грошових коштів боржник матиме безумовну можливість розрахуватись із позивачем, за умови наявності у нього грошових коштів у необхідному для цього розмірі, без застосування процедури звернення стягнення на майно боржника.

Слід зазначити, що обраний вид забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно, не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично залишається у володінні власника, без обмеження/позбавлення права користування ним, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно, сприятиме запобіганню порушення прав позивача на час вирішення спору в суді і в разі задоволення позову забезпечить захист прав і законних інтересів позивача. І, навпаки, невжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно, може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених (оспорюваних) прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

На підставі усього вищевикладеного, суд дійшов до висновку про обґрунтованість заяви Першого заступника керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області про забезпечення позову.

Суд зауважує, що будь-які заходи забезпечення позову є тимчасовими та спрямовані на збереження існуючого становища, з метою зупинення вчинення під час розгляду справи дій, які матимуть відповідні юридичні наслідки, що можуть призвести до ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту та поновлення порушеного права в разі задоволення/часткового задоволення позову.

Відповідно до частин 7 та 9 статті 145 Господарського процесуального кодексу України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 144, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Першого заступника керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області про забезпечення позову задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, який належить на праві власності Приватному підприємству «Науково-виробниче об`єднання «ЗМЗ» (), а саме на:

- сторожку літ. Л1-2, загальною площею 28,3 кв.м, розташовану за адресою: м.Запоріжжя, вул. Чубанова, буд. 9а (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101).

Стягувач: Запорізька міська рада, (69105, м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 206)

Боржник: Приватне підприємство «Науково-виробниче об`єднання «ЗМЗ», (69118, м. Запоріжжя, вул. Чубанова, буд. 9А).

Дана ухвала є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом (ч.ч. 1, 4 ст. 144 ГПК України).

Строк пред`явлення даної ухвали до примусового виконання три роки до 02.03.2029.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи (ч. 8 ст. 140 ГПК України).

Ухвала складена та підписана 02.03.2026.

Відповідно до положень ст.ст. 140, 235, 255, 256 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її складення в порядку, встановленому ст. 257 цього Кодексу.

Суддя О.С. Боєва