ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2026 Справа № 917/2227/25

Суддя Мацко О.С., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали справи

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «АБМ-Трейд», 45500, Волинська обл., Володимирський р-н, с-ще Локачі, вул. Шевченка, 43-А, ,

до Державного підприємства «Дослідне господарство «Степне» Інституту свинарства і агропромислового виробництва Національної академії аграрних наук України», 38744, Полтавська обл., Полтавський р-н, с-ще Степне, вул. Центральна, 18, ,

про стягнення 208 905,71 грн

Представики сторін в судове засідання не викликались, справа розглядається за наявними в ній матеріалами в порядку спрощеного провадження відповідно до cт. 247 ГПК України.

ВСТАНОВИВ:

Суть справи: Розглядається позовна заява про стягнення з відповідача 208 905,71 грн заборгованості, а саме: 193 938,00 грн основного боргу, 12 055,60 грн пені, 1 166,67 грн річних, 1 745,44 грн інфляційних.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов`язання щодо оплати отриманого товару у повному розмірі.

Ухвалою від 08.12.2025р. суд прийняв позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з урахуванням малозначності цієї справи в розумінні частини п`ятої статті 12 ГПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. Цією ж ухвалою суд встановив процесуальні строки: відповідачу для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду, та для подання заперечень до 5 днів з дати отримання від позивача відповіді на відзив; позивачу для подання відповіді на відзив - 5 днів з моменту отримання відзиву.

Суд належним чином виконав обов`язок щодо повідомлення усіх учасників справи про розгляд справи шляхом надіслання ухвали від 08.12.2025 сторонам в електронній формі до зареєстрованих Електронних кабінетів. Також ухвалу оприлюднено в Державному реєстрі судових рішень.

Ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду отримана відповідачем 09.12.2025, про що свідчить відповідна довідка про доставку електронного листа до його електронного кабінету. У встановлений судом строк відповідач відзиву на позов не подав.

Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

23.12.2025р. позивач письмово повідомив суд про сплату відповідачем основного боргу та просить стягнути з відповідача пеню, річні та інфляційні. 17.03.2026р. позивач додатково надав суду виписку по рахунку щодо сплати відповідачем основного боргу та пояснив, що з технічних причин вказана виписка не була прикріплена в додатки до попереднього клопотання. Інших заяв від учасників справи до суду не надходило.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

29.04.2024р. між сторонами по справі було укладено Договір поставки № 26 (далі Договір).

Умовами зазначеного Договору сторони узгодили, зокрема, наступне:

У порядку та на умовах, передбачених цим Договором, Постачальник (позивач) зобов`язувався поставити, а Покупець (відповідач) зобов`язувався прийняти і оплатити товар на умовах даного договору;

Асортимент, кількість та ціна товару узгоджуються сторонами та вказуються в накладних;

Строк оплати за товар передоплата у розмірі 100% від вартості отвару здійснюється покупцем протягом 3 банківських днів з моменту виставлення постачальником рахунку;

Договір набирає чинності з моменту підписання сторонами та діє до 31.12.2024р. з можливістю автоматичної пролонгації.

З матеріалів справи вбачається, що за накладними №ЦБ3994 від 22.09.2025р. та №ЦБ3963 від 17.09.2025р відповідачу поставлено товар на суму 70 170,00 грн та 123 768,00 грн (а.с.24,25).

Накладні містять конкретне найменування товару, що передається, посилання на Договір поставки, замовлення покупця, дату передачі товару, підписані представниками постачальника та покупця; додана до позовної заяви товарно-транспортна накладна № РЦБ3994 від 22.09.2025 містить посилання на видаткову накладну № ЦБ3994 від 22.09.2025р та свідчить про надання позивачем відповідачу послуг перевезення вантажу (а.с.39).

Проте, зобов`язання щодо оплати у встановленому розмірі відповідач не виконав.

Суд при вирішенні спору враховує, що правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються нормами про договір поставки.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Свої заперечення щодо розміру заявленої до стягнення суми основного боргу відповідач не надав.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір, як було зазначено вище, встановлює попередню оплату товару в залежності від дня виставлення покупцю рахунку; враховуючи, що до позову не додано доказів попереднього виставлення відповідачу рахунків позивачем, суд виходить з приписів ст.692 ЦК України: Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтями 526 та 525 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором. Отже, строк виконання відповідачем зобов`язання щодо оплати товару є таким, що настав.

Як зазначено вище, в процесі розгляду справи судом позивач повідомив суд про сплату відповідачем основного боргу, тобто, предмет спору в цій частині відсутній, що є підставою для закриття провадження у справі в цій частині на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Стаття 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не почав його виконувати або не виконав його у строк, встановлений договором.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (ст. 547 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 551 ЦК України).

Як встановлено судом, п. 5.2 Договору передбачено, що за несвоєчасну оплату за цим Договором Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення платежу, та 3% річних.

Ст. 625 ЦК України передбачено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок заявлених до стягнення сум річних, інфляційних, пені, суд встановив, що він є арифметично та методологічно правильним (арк..справи 37-40). Перевірка правильності розрахунку позивачем штрафних санкцій проводилася за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій інформаційної системи «Ліга 360».

Розподіляючи судові витрати, суд виходить з приписів ст..129 ГПК України та покладає на відповідача судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог; крім того, згідно ст.7 ЗУ «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається позивачу, зокрема, у разі закриття провадження у справі (в разі подання позивачем відповідної заяви про повернення судового збору з державного бюджету України).

Керуючись ст. 129, 231-233, 237-238, 240-242 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства «Дослідне господарство «Степне» Інституту свинарства і агропромислового виробництва Національної академії аграрних наук України» (38744, Полтавська обл., Полтавський р-н, с-ще Степне, вул. Центральна, 18, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АБМ-Трейд» (45500, Волинська обл., Володимирський р-н, с-ще Локачі, вул. Шевченка, 43-А, ) 12 055,60 грн пені, 1 166,67 грн річних, 1 745,44 грн інфляційних, 179,61 грн судового збору.

3. Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

4. В іншій частині вимог закрити провадження у справі.

5. Рішення надіслати учасникам справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Згідно із ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 256 ГПК України.

Рішення складено і підписано 18.03.2026р.

Суддя Мацко О.С.