ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2026 Справа № 914/213/26

Господарський суд Львівської області у складі судді Зоряни Горецької, розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін справу

за позовом Військової частини НОМЕР_1 ,

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронний сервіс і протипожежний захист»,

про стягнення 89 800,00 грн штрафних санкцій,

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Військової частини НОМЕР_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронний сервіс і протипожежний захист» про стягнення 89 800,00 грн штрафних санкцій.

Ухвалою від 29.01.2026 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного провадження, без виклику сторін.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що сторони належним чином повідомлені про розгляд справи судом і від них не надходило жодних заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження чи клопотань про її розгляд у судовому засіданні з повідомленням сторін, дослідивши наявні у справі докази та викладені в позовній заяві пояснення, суд дійшов висновку про необхідність прийняття рішення у справі.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

Позивач просить стягнути штраф в розмірі 89 800,00 грн, через неналежне виконання умов договору про поставку від 21.06.2024 №29. Позивач просить поновити процесуальний строк для подання позовної заяви.

Позиція відповідача

Відповідач заперечив позовні вимоги з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Відповідач стверджує, що поставка товару відбулась на 75% від загальної кількості товару, а тому відсутні підстави для розірвання договору, оскільки порушення не є істотним. Крім того, відповідач просить застосувати позовну давністю.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ З МАТЕРІАЛІВ СПРАВИ

21.06.2024 між ТОВ «Охоронний сервіс і протипожежний захист» (постачальником) та військовою частиною НОМЕР_1 (замовником) було укладено договір № 29 про поставку товару «Система контролю управління доступом».

Детальні відомості про товар «Система контролю управління доступом», а саме, найменування конкретного обладнання, яке входить до складу системи контролю управління доступом (всього 21 позиція обладнання), технічні характеристики цього обладнання та його кількість були обумовлені сторонами у специфікації (додаток 1 до договору), яка є невід`ємною частиною договору.

Вказаний договір було укладено за результатами конкурентної закупівлі, здійсненої через електронну систему закупівель у порядку проведення спрощеної закупівлі на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2022 № 1275 «Про затвердження особливостей здійснення оборонних закупівель на період дії правового режиму воєнного стану» (ідентифікатор закупівлі UA-2024-06-04-011908-a).

У пункті 5.1 договору строк поставки товару визначено до 31.08.2024.

У пункті 5.5 договору передбачено, що датою поставки вважається дата фактичної передачі товару замовнику та вчинення комплексу дій, передбачених пунктом 5.4 договору, що підтверджується актами приймання-передачі, видатковою накладною та/або товарно-транспортною накладною.

У пункті 5.4 договору визначено, що після доставки товару в місце приймання постачальник забезпечує монтаж та налаштування системи контролю доступу на хвіртку, турнікет, автоматики та шлагбаума; монтаж системи ІБП; встановлення та програмування зчитувача; прокладання кабеля; прокладання кабель-каналу; монтаж і програмування контролера системи доступу; монтаж і налаштування активного мережевого обладнання; пусконалагоджувальні роботи; створення первинної бази даних; загальне налаштування системи; монтаж медіаконвертора; інтеграцію системи з відеоспостереженням (DVR, NVR та VSS).

У розділі 6 договору визначено права та обов`язки сторін, зокрема, обов`язок постачальника забезпечити поставку товару у строки, встановлені цим договором (пункт 6.3.1).

Відповідно до п. 6.2.1 договору, замовник має право в односторонньому порядку розірвати або змінити цей договір у разі істотного порушення його умов постачальником та інших випадках встановлених договором або законом (відповідно до вимог статей 651 Цивільного кодексу України, статті 188 Господарського кодексу України), повідомивши про це письмово постачальника в порядку, визначеному п.11.4 цього договору.

Відповідно до п. 11.4 договору, у випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язання (в тому числі затримки поставки товару або поставки в неповному обсязі, або якщо якість не відповідає вимогам зазначеним в розділі II Договору), у разі істотного порушення його умов постачальником та інших випадках встановлених договором або законом (відповідно до вимог статей 651 Цивільного кодексу України, статті 188 Господарського кодексу України (який втратив чинність), замовник має право розірвати договір в односторонньому порядку шляхом направлення на адресу електронної пошти постачальника, що вказана в розділі ХІІІ договору, електронного листа-повідомлення про розірвання. Договір вважається розірваним з дати відправлення зазначеного листа-повідомлення.

Відповідно до п. 7.2.3 договору, у випадку розірвання договору в односторонньому порядку з ініціативи замовника у разі істотного порушення умов договору постачальником та інших випадках, встановлених договором або законом, постачальник сплачує замовнику штраф у розмірі 20 % від частини не виконаних зобов`язань.

У період з 21.06.2024 по 31.08.2024 (період, погоджений сторонами в договорі, протягом якого повинно було відбутись виконання зобов`язань постачальника щодо поставки товару), а також з 01.09.2024 по 18.09.2024 (період, що сплив після строку здійснення поставки товару відповідно до умов договору), ТОВ «Охоронний сервіс і протипожежний захист» не виконало своїх договірних зобов`язань щодо поставки товару (у складі 21 одиниці обладнання відповідно до специфікації, яка є додатком 1 до договору) та щодо здійснення комплексу дій, передбачених п. 5.4 договору стосовно монтажу обладнання, його налаштування та здійснення пусконалагоджувальних робіт.

ТОВ «Охоронний сервіс і протипожежний захист», як постачальника за договором № 29 від 21.06.2024 було повідомлено про одностороннє розірвання вищезазначеного договору з ініціативи замовника вих. №821/1410/01-40 від 18.09.2024.

В претензії від 02.09.2024 № 821/1330/01-40 поставлено вимогу сплатити 89 800,00 грн штрафу за банківськими реквізитами замовника, які зазначені в договорі (р/р UA0090137 в ДКСУ у Львівській області, МФО 820172) у зв`язку із невиконанням ТОВ «Охоронний сервіс і протипожежний захист», своїх договірних зобов`язань у повному обсязі.

ОЦІНКА СУДУ

За змістом норми пункту 6 статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства, зокрема є справедливість, добросовісність та розумність.

Тлумачення як статті 3 Цивільного кодексу України загалом, так і пункту 6 відповідної статті, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Такі засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії.

Принцип належного виконання полягає у тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмета; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці (постанова Верховного Суду від 01 березня 2021 року, єдиний унікальний номер справи: 180/1735/16-ц).

Приписами статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини (пункт 1 частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України).

Нормативними правилами статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, вказаних статтею 11 цього Кодексу.

Імперативними вимогами статті 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як свідчить тлумачення статті 526 Цивільного кодексу України, цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Указана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 травня 2018 року (єдиний унікальний номер справи: 537/4905/15-ц).

Відповідно до приписів статті 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За умовами статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (стаття 712 Цивільного кодексу України).

Нормою статті 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі- продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну товару (частина 1 статті 692 Цивільного кодексу України).

Відтак, двосторонній характер договору поставки зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. Із укладенням такого договору постачальник бере на себе обов`язок передати у власність покупця товар належної якості і водночас набуває права вимагати його оплати, а покупець зі свого боку набуває права вимагати від постачальника передачі цього товару та зобов`язаний здійснити оплату.

При цьому, статтею 530 Цивільного кодексу України визначається, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 5 статті 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Згідно з статтею 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (частина 1 статті 625 Цивільного кодексу України).

Істотним є таке порушення, що тягне за собою для іншої сторони неможливість досягнення мети договору, тобто, вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, слід встановити: наявність істотного порушення договору та шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може полягати в реальних збитках і (або) упущеній вигоді; її розмірі, а також чи є істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що вона змогла отримати.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це оціночне поняття значно звужує сферу повноважень суду. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України.

Оскільки частина друга статті 651 ЦК України вказує на те, що договір може бути розірвано і в деяких випадках, передбачених законом або договором, то і в цьому випадку має застосовуватись критерій істотності порушення договірних умов, оскільки зворотнє може призвести до того, що кредитор, який має відповідно до закону або договору право на відмову від нього або розірвання, може ним скористатися за найменший відступ від умов договору.

Відповідно до умов договору, поставка повинна була відбутись до 31.08.2024. Поставка підтверджується актами приймання передачі, видатковими накладними та/або товарно транспортними накладними. Матеріали справи не містять доказів виконання договірних зобов`язань щодо поставки товару (у складі 21 одиниці обладнання відповідно до специфікації, яка є додатком 1 до договору) та щодо здійснення комплексу дій, передбачених п. 5.4 договору стосовно монтажу обладнання, його налаштування та здійснення пусконалагоджувальних робіт чи виконання робіт на 75 %. Прострочення виконання збовязання склало понад один рік та шість місяців.

За наведених обставин, підставними та обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення 89 800,00 грн штрафу в порядку п. 7.2.3 договору.

Що позовної давності, суд зазначає наступне.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.07.2025 у справі № 903/602/24 (п. 83 - 85) дійшла висновків, що за загальним правилом позовна давність триває безперервно з моменту усвідомлення учасником правовідносин порушення його права і до спливу цього строку звернення до суду. Законодавство може визначати певні обставини, які впливають на перебіг позовної давності і змінюють порядок її обчислення. До таких обставин відноситься зупинення перебігу позовної давності та її переривання, що передбачено статтями 263 та 264 Цивільного кодексу України. Водночас під час дії карантину та воєнного стану законодавець застосував нову конструкцію, якою тимчасово доповнив перелік обставин, які впливають на перебіг позовної давності, а саме продовження позовної давності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12.03.2020 на всій території України було встановлено карантин.

Законом України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі - Закон № 540-IX) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Цей Закон набрав чинності 02.04.2020.

Отже, з 02.04.2020 продовжилась позовна давність на строку дії карантину (подібний правовий висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06.09.2023 у справі № 910/18489/20).

Строк дії карантину неодноразово продовжувався, а відмінений він був з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Отже, під час дії карантину позовна давність була продовжена з 02.04.2020 до 30.06.2023.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» було введено воєнний стан в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, цей стан триває до теперішнього часу.

Законом України від 15.03.2022 № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон № 2120-ІХ) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Закон № 2102-IX набрав чинності 17.03.2022.

Надалі Законом України від 08.11.2023 № 3450-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» (далі - Закон № 3450-ІХ) пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України викладено в новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Закон № 3450-ІХ набрав чинності 30.01.2024.

Таким чином, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29.01.2024, а після 30.01.2024 перебіг такого строку зупинився.

04.09.2025 набрав чинності Закон № 4434-IX «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності», яким виключено пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України. Тобто з 05.09.2025 позовна давність відновила свій перебіг.

Враховуючи вищевикладене, строк позовної давності не сплив, а тому відсутні підстави для його поновлення.

Судовий збір на підставі ст. 129 ГПК України підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись статтями 2, 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з ТОВ «Охоронний сервіс і протипожежний захист» (02068, м. Київ, вул. Драгоманова, 2, кв. 124, ) на користь Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) штрафні санкції в розмірі 89 800 грн та судовий збір 2 422,40 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя Горецька З.В.