ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2026 року м.Дніпро Справа № 908/2186/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чус О.В. (доповідач),

судді Дармін М.О., Кощеєв І.М.

секретар судового засідання Солодова І.М.

Представники сторін не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕАЛ СТАЛЬ» на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 21.07.2025 (повний текст ухвали складено та підписано 21.07.2025, суддя Педорич С.І.) у справі № 908/2186/25

за заявою (вх.№14570/08-08/25 від 17.07.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛТРЕЙН» про забезпечення позову у справі №908/2186/25

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛТРЕЙН» (вул. Раїси Окіпної, буд. 4, прим. 188, офіс 24, м. Київ, 02002; ідентифікаційний код юридичної особи 42302587)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕАЛ СТАЛЬ» (вул. Вороніна, буд. 23/67, м. Запоріжжя, 69120; ідентифікаційний код юридичної особи 41886529)

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

17.07.2025до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛТРЕЙН» (скорочене найменування ТОВ «КОЛТРЕЙН») до Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕАЛ СТАЛЬ» (скорочене найменування ТОВ «РЕАЛ СТАЛЬ») про розірвання договору поставки №29/05 від 29.05.2024, укладеного між ТОВ «КОЛТРЕЙН» () та ТОВ «РЕАЛ СТАЛЬ» () та про стягнення грошових коштів у розмірі 2 335 239,80 грн, з яких: повернення сплачених авансових платежів у розмірі 1 425 600,00 грн, пеня у розмірі 552 794,72 грн інфляційні втрати у розмірі 298 305,33 грн та 3% річних у розмірі 58 539,75 грн судові витрати у справі просить покласти на відповідача.

Разом із позовом подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить накласти арешт на грошові кошти, що належать ТОВ«РЕАЛ СТАЛЬ» і обліковуються на його банківських рахунках, та накласти арешт на майно, що належить ТОВ«РЕАЛ СТАЛЬ», в межах суми позову 2 335 239,80 грн.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначає, що з урахуванням характеру правовідносин, що склалися між сторонами, у тому числі майнового характеру спору, суттєвого розміру позовних вимог, існує дійсна ймовірність того, що невжиття обраних позивачем заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання судового рішення у разі задоволення позову внаслідок зменшення коштів, які наявні у відповідача. Позивач вважає обрані заходи забезпечення позову адекватними та співмірними з заявленими вимогами.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 21.07.2025 заяву (вх.№14570/08-08/25 від 17.07.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛТРЕЙН» про забезпечення позову у справі №908/2186/25 задоволено частково.

Вжито заходи забезпечення позову у спосіб накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕАЛ СТАЛЬ» (вул. Вороніна, буд. 23/67, м. Запоріжжя, 69120; ідентифікаційний код юридичної особи41886529) в межах суми 2 335 239,80 грн.

Стягувачем за ухвалою є: Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛТРЕЙН» (вул. Раїси Окіпної, буд. 4, прим. 188, офіс 24, м. Київ, 02002; ідентифікаційний код юридичної особи 42302587).

Боржником за ухвалою є: Товариство з обмеженою відповідальністю «РЕАЛ СТАЛЬ» (вул. Вороніна, буд. 23/67, м. Запоріжжя, 69120; ідентифікаційний код юридичної особи41886529).

В іншій частині заяви відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду, через систему «Електронний суд», представник Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕАЛ СТАЛЬ», звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить: поновити строк на подання апеляційної скарги на ухвалу ГСЗ від 21.07.2025 по справі № 908/2186/25; скасувати ухвалу суду від 21.07.2025 та прийняти нове рішення, яким в задоволені заяви ТОВ «КОЛТРЕЙН» про забезпечення позову відмовити; судові витрати покласти на позивача.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване судове рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Позивач звернувся з позовом до суду з вимогами про розірвання договору поставки №29/05 від 29.05.2024р. та стягнення 2 335 239,80 гривень, з яких: 1 425 600,00 гривень повернення авансових платежів; 552 794,72 гривень пені; 298 305,33 гривень втрат від інфляції; 58 539,75 гривень 3% річних.

Разом із позовом подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти відповідача які обліковуються на його банківських рахунках в межах суми позову 2 335 239,80 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на день звернення із позовом до суду відповідач не виконав свої зобов`язання перед позивачем в рамках договору поставки №29/05 від 29.05.2024р., ані щодо поставки товару, ані щодо повернення авансових платежів, чим порушено вимоги ст.712, 693 ЦК України.

В якості обґрунтування вимог про забезпечення позову, позивач зазначив, що сума боргу заявлена до стягнення є значною, подання позивачем позову про стягнення грошових коштів не позбавляє відповідача можливості в будь-який момент розпоряджатися коштами які знаходяться на його рахунку та його майном. Стверджує що невжиття заходів забезпечення позову, може утруднити або зробити неможливим виконання судового рішення у разі задоволення позову судом.

Інших обґрунтувань заява не містить.

Скаржник вважає, що позов ТОВ «Колтрейн» є таким, що передчасно пред`явлений до суду.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову суд першої інстанції не звернув уваги на те, що заява ТОВ «Колтрейн» про забезпечення позову ґрунтується виключно на припущеннях щодо можливого ухилення Відповідачем від виконання рішення суду в даній справі, в разі задоволення позову, який як зазначено вище, Позивачем заявлено передчасно. Доказів того, що відповідач здійснює дії спрямовані на зняття або витрачання коштів позивачем суду не надано.

Саме лише посилання позивача на те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, без обґрунтування підстав для вжиття таких заходів з посиланням на відповідні докази, а також без відповідного обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову не може бути підставою для постановлення ухвали про забезпечення позову.

Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.08.2025 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді: Кощеєв І.М., Дармін М.О.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 13.08.2025 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи № 908/2186/25. Доручено Господарському суду Запорізької області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи № 908/2186/25.

25.08.2025 матеріали оскарження ухвали ГСЗ від 21.07.2025 у справи № 908/2186/25 надійшли до ЦАГС.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.09.2025 (у зв`язку з перебуванням у відрядженні судді Дарміна М.О. для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження) у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді: Кощеєв І.М., Іванов О.Г.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.09.2025 визнано поважними підстави пропуску строку на подання апеляційної скарги та відновити строк на подання апеляційної скарги на ухвалу суду. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕАЛ СТАЛЬ» на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 21.07.2025 у справі № 908/2186/25. Розгляд апеляційної скарги призначено у судовому засіданні на 11.02.2026 о 11 год. 00 хв.

Відповідно до Протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 10.02.2026 (у зв`язку з усунення обставин, що зумовили заміну судді-члена колегії, а саме вихід на роботу судді Дарміна М.О.) у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді: Кощеєв І.М., Дармін М.О.

У судовому засіданні 11.02.2026 проголошено скорочене судове рішення (вступну та резолютивну частини постанови) по справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного судового рішення нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Предметом апеляційного перегляду є ухвала суду від 21.07.2025, якою заяву ТОВ «КОЛТРЕЙН» про забезпечення позову у справі №908/2186/25 задоволено частково, вжито заходи забезпечення позову у спосіб накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕАЛ СТАЛЬ» (вул. Вороніна, буд. 23/67, м. Запоріжжя, 69120; ідентифікаційний код юридичної особи 41886529) в межах суми 2 335 239,80 грн. В іншій частині заяви відмовлено.

Суд першої інстанції встановив, що спір у даній справі має майновий характер, оскільки позовні вимоги пов`язані з розірванням договору поставки через істотне порушення його умов відповідачем, поверненням передплати та стягненням штрафних санкцій (пеня, інфляційні втрати, 3% річних) на загальну суму 2 335 239,80 грн.

З огляду на це суд виходив з того, що:

- ефективність майбутнього виконання рішення залежить від наявності у відповідача достатніх грошових коштів;

- арешт коштів не змінює їх власника, але гарантує реальність виконання рішення;

- такий захід забезпечує баланс інтересів сторін, оскільки позовні вимоги не забезпечені іншим способом, а відповідач володіє передплаченими коштами.

У зв`язку з цим суд дійшов висновку про обґрунтованість арешту грошових коштів відповідача в межах ціни позову, оскільки цей захід є співмірним, спрямованим на забезпечення виконання рішення та не створює надмірних перешкод господарській діяльності відповідача.

Водночас у частині накладення арешту на майно відповідача суд відмовив, оскільки: позивач не конкретизував майно (його вид, перелік, ідентифікуючі ознаки); не надав інформації з державних реєстрів щодо наявності та вартості активів відповідача; не довів відсутність у відповідача грошових коштів або необхідність застосування додаткового забезпечення.

Колегія суддів погоджується з даним висновком з огляду на наступне.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 ГПК України).

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Виходячи з положень статей 136, 137 ГПК України при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків від заборони відповідачу здійснювати певні дії. Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Подібні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 21.10.2021 у справі № 910/20007/20, від 20.07.2020 у справі № 914/2157/19, від 14.01.2019 у справі № 909/526/19, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19.

Як зазначалось, у заяві про забезпечення позову заявник просив суд накласти арешт на грошові кошти, що належать ТОВ«РЕАЛ СТАЛЬ» і обліковуються на його банківських рахунках, та накласти арешт на майно, що належить ТОВ «РЕАЛ СТАЛЬ», в межах суми позову 2 335 239,80 грн.

Предметом позову в даній справі є вимога позивача про розірвання договору поставки №29/05 від 29.05.2024р. та стягнення 2 335 239,80 гривень, з яких: 1 425 600,00 гривень повернення авансових платежів; 552 794,72 гривень пені; 298 305,33 гривень втрат від інфляції; 58 539,75 гривень 3% річних.

Колегія суддів зазначає, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання про обґрунтованість заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову (аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 914/970/18, від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20).

У зв`язку з наведеним, доводи скаржника про те, що позов ТОВ «Колтрейн» є передчасно поданим, а також щодо необґрунтованості позовних вимог і заявленої до стягнення суми, судом апеляційної інстанції відхиляються як безпідставні.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник стверджував, що з урахуванням характеру правовідносин, що склалися між сторонами, у тому числі майнового характеру спору, суттєвого розміру позовних вимог, існує дійсна ймовірність того, що невжиття обраних позивачем заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання судового рішення у разі задоволення позову внаслідок зменшення коштів, які наявні у відповідача.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

У постанові Верховного Суду від 11.12.2023 у справі № 904/1934/23 зазначено, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача.

Разом із тим, дотримання принципу співмірності полягає в тому числі у вжитті заходів забезпечення саме в межах предмета позову, що було враховано судом під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Так, розглянувши заяву про забезпечення позову, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про те, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕАЛ СТАЛЬ» в межах суми 2 335 239,80 грн. відповідає вимогам процесуального законодавства щодо розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, доведеності обставин щодо ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

При цьому, місцевий господарський суд слушно врахував, що звертаючись із заявою про забезпечення позову, позивач просив накласти арешт на майно ТОВ «РЕАЛ СТАЛЬ», однак не конкретизував його вид, перелік та ідентифікуючі ознаки, не навів відомостей про вартість такого майна, а також не надав інформації з відповідних державних реєстрів щодо наявних у відповідача активів. Відтак відсутні дані для оцінки співмірності цього заходу із заявленими вимогами.

Крім того, позивач не довів відсутності у відповідача грошових коштів або ризику невиконання рішення суду без накладення арешту саме на майно.

Суд також врахував правову позицію Верховний Суд (постанова від 03.03.2023 у справі №905/448/22) щодо неприпустимості подвійного забезпечення позову шляхом одночасного арешту і коштів, і майна у повному обсязі суми спору, що суперечить принципу співмірності.

З огляду на викладене суд дійшов до обгрунтованого висновку про задоволення заяви лише в частині накладення арешту на грошові кошти та відмову в частині арешту майна як неспівмірного та необґрунтованого заходу.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу скаржника, що судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами, передбаченими ГПК України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

Така правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 15.05.2019 у справі № 910/688/13.

Також колегія суддів вважає за необхідне наголосити на тому, що в даному випадку застосування заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача у межах ціни позову не порушить прав та охоронюваних законом інтересів відповідача у справі, а лише запровадить тимчасові обмеження, існування яких забезпечить реальне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

У зв`язку із цим, доводи відповідача про блокування господарської діяльності юридичної особи ТОВ «РЕАЛ СТАЛЬ» відхиляються колегією суддів за неспроможністю.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, § 54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що в даній справі надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Згідно із ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Нормою ст. 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також правильно застосовано норми процесуального права, у зв`язку із чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваної у даній справі ухвали відсутні.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги судові витрати відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 74, 129, 269, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕАЛ СТАЛЬ» на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 21.07.2025 у справі № 908/2186/25 - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 21.07.2025 у справі № 908/2186/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку та випадках, передбачених ст. 287 ГПК України.

Повна постанова підписана суддями Чус О.В., Дармін М.О. 03.03.2026, суддею Кощеєв І.М., у зв`язку з перебуванням на лікарняному, ________________.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя М.О. Дармін