ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

(додаткове)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року м. ХарківСправа № 922/4651/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавренюк Т.А.

розглянувши заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення у справі по справі

за позовом Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н Конституції, 16, )
до Харківського приватного ліцею "Вересень" Харківської області (61082, м. Харків, пр. Героїв Харкова, 230, )
про розірвання договору, зобов`язати вчинити певні дії
за відсутності учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд:

- розірвати договір оренди № 733 від 21.11.2011, який укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та Харківським приватним ліцеєм "Вересень" Харківської області;

- зобов`язати Харківський приватний ліцей "Вересень" Харківської області звільнити та повернути Управлінню комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради нежитлову будівлю загальною площею 2894,2 кв.м та майно у кількості 29 одиниць за адресою: м. Харків, просп. Героїв Харкова (Московський), 230, літ. "А-2", протягом трьох робочих днів з дня набрання рішенням законної сили.

Рішенням суду від 27.02.2026 в задоволенні позову відмовлено повністю.

05.03.2026 на адресу суду через систему "Електронний суд" надійшла заява відповідача з відповідними доказами, в якій заявник просить суд ухвалити додаткове рішення та стягнути з позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000,00грн. У відзиві на позов відповідач повідомив суд про те, що він очікує понесення судових витрат на правову допомогу у орієнтовному розмірі 20 000,00грн, докази понесення яких будуть надані в передбачений законом строк.

Ухвалою суду від 05.03.2026 заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення прийнято до розгляду без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, запропоновано позивачу викласти свою правову позицію стосовно заяви відповідача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.

Дана ухвала суду отримана позивачем 05.03.2026 о 18:05, таким чином у позивача було достатньо часу для викладення своєї правової позиції стосовно поданої відповідачем заяви, проте від позивача жодних заперечень або письмових пояснень на адресу суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, викладені у заяві про ухвалення додаткового рішення, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

05.01.2026 між адвокатом Мироненко Станіславом Станіславовичем та відповідачем укладено договір про надання правової допомоги (юридичних послуг) № 51, відповідно до умов якого адвокат прийняв доручення від відповідача здійснити у встановлені строки на умовах визначених договором про надання правової допомоги у всіх справах, судах будь-якої інстанції, територіальності та юрисдикції, а також в органах державної влади, місцевого самоврядування, підприємствах, установах та організаціях, незалежно від форми власності та підпорядкування з метою досягнення бажаного правового результату відповідача.

За умовами п.1.2 договору подальші доручення на вчинення юридичних дій в інтересах клієнта оформляються додатковою угодою.

У р.4 договору сторони погодили, що за виконання договору відповідач сплачує адвокату гонорар. Розмір гонорару визначається додатковою угодою.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до підписання акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) або до його припинення наслідок підстав, визначених законодавством України (п.3.1 договору).

На виконання умов вказаного договору, відповідач та адвокат 05.01.2026 уклали додаткову угоду № 5, в якій сторони погодили розмір та порядок оплати гонорару за надання послуг/виконання робіт.

Так, адвокат прийняв доручення від відповідача здійснити у встановлені строки та на умовах, визначених договором про надання правової допомоги в господарському процесі щодо розірвання договору оренди № 733 від 21.11.2011, укладеного між позивачем та відповідачем (п.1.1 договору).

Відповідно до п.1.4 договору сторони погодили наступний перелік послуг, що має бути наданий адвокатом відповідачу, а саме:

- участь в господарському процесі у справі № 922/4321/25 (Господарський суд Харківської області), що включає в себе складання відзиву на позовну заяву, а також імовірних додаткових заяв та клопотань, додатковий аналіз актуальної практики Верховного Суду, перевірка внесених змін до нормативно-правових актів. Сторони встановили фіксований розмір гонорару - 20 000,00грн.

03.03.2026 між відповідачем та адвокатом складено та підписано акт наданих послуг за договором про надання правової допомоги (юридичних послуг) № 51 від 05.01.2026, відповідно до якого відповідач прийняв наступний обсяг послуг:

- складання відзиву на позовну заяву, що включає в себе аналіз поданих позивачем документів, актуальної практики Верховного Суду, перевірку внесених змін до нормативно-правових актів;

- складання заперечення на відповідь на відзив;

- складання додаткових пояснень у справі.

Загальна вартість наданої правової допомоги за цим актом складає 20 000,00грн.

Акт підписано обома сторонами, які не мають претензій щодо надання правової допомоги.

03.03.2026 адвокат виставив відповідачу рахунок № 303 в сумі 20 000,00грн.

У п.2 акту наданих послуг сторони зазначили, що розрахунки за юридичнi послуги здiйсненi відповідачем до підписання зазначеного акту в повному обсязі у розмірі 20 000,00грн.

Сторони не мають матеріальних або моральних претензій один до одного та в повній мірі задоволені виконаним договором про надання юридичних послуг.

Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд керується наступним.

Відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, є однією з основних засад (принципів) господарського судочинства (п.12 ч.3 ст.2 Господарського процесуального кодексу України).

Цей принцип впроваджено з метою забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Для реалізації згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу визначено такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Як встановлено судом, у відзиві на позов відповідачем зазначено, що попередній (орієнтовний) розмір витрат відповідача на професійну правову допомогу складає 20 000,00грн.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч.2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України).

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України).

Суд наголошує, що відповідач у відзиві на позов зазначив, що докази понесення судових витрат на правову допомогу будуть надані в передбачений законом строк.

З матеріалів справи судом встановлено, що рішення Господарського суду Харківської області у даній справі ухвалене 27.02.2026.

Отже, п`ятиденний строк з дати ухвалення у даній справі спливає 04.03.2026.

Відповідач заяву про ухвалення додаткового рішення у справі з доказами понесених судових витрат на правничу допомогу направив через систему "Електронний суд" 04.03.2026, тобто у строки, встановлені ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч.3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Положеннями ч.1 ст.1 зазначеного Закону унормовано, що договір про надання правової допомоги визначено як домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами ч.3 ст.27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, ст.903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору. За приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Відповідно до ст.30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з вимогами ст.126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Звертаючись 04.03.2026 до суду з заявою відповідач просить стягнути з позивача судові витрати на правничу допомогу в розмірі 20 000,00грн.

Судом встановлено, що відповідач надав суду докази, які свідчать про існування договірних відносин між відповідачем та адвокатом Мироненко Станіславом Станіславовичем.

Враховуючи викладене, а також обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, суд дійшов висновку, що ці витрати пов`язані з розглядом даної справи.

Судом враховано те, що за приписами ч.6 ст.126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд зазначає, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч.4 ст.126 Господарського процесуального кодексу України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях ст.627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у ст.43 Конституції України.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд має виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст.30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Позивачем, у порядку ч.5 ст.126 Господарського процесуального кодексу України, заяви про зменшення суми судових витрат не подано, заперечень щодо співмірності заявлених відповідачем витрат на правову допомогу не наведено.

Враховуючи викладене, а також те, що в задоволенні позову відмовлено повністю, суд, керуючись приписами ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (у даному випадку - витрати на правничу допомогу), у разі відмови в позові покладаються на позивача, витрати відповідача на оплату професійної правничої допомоги суд покладає на позивача.

Керуючись ст.ст.123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Клопотання відповідача про стягнення судових витрат задовольнити.

Стягнути з Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н Конституції, 16, ) на користь Харківського приватного ліцею "Вересень" Харківської області (61082, м. Харків, пр. Героїв Харкова, 230, ) - 20 000,00грн судових витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги до Східного апеляційного господарського суду.

Додаткове рішення складено та підписано 16.03.2026.

Суддя Т.А. Лавренюк