ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2026 р. Справа №914/1699/25(914/3610/25)

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів:

головуючий суддя Желік М.Б.

судді Орищин Г.В.

Галушко Н.А.

за участю секретаря судового засідання Гуньки О.П.

розглянувши апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Транс Еко Енерджі б/н від 29.12.2025 (вх.ЗАГС №01-05/3892/25 від 30.12.2025) та Товариства з обмеженою відповідальністю Смарт Енерджі Груп б/н від 29.12.2025 (вх.ЗАГС №01-05/3894/25 від 30.12.2025)

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 18.12.2025 (суддя Трускавецький В.П.) про забезпечення позову

у справі №914/1699/25 (914/3610/25)

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Меблева Фабрика ІФ, м. Івано-Франківськ

до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю Смарт Енерджі Груп, м. Львів

до відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю Вортекс Інвестментс, м. Львів

про: визнання недійсним правочину, оформленим актом № 1 від 08.05.2024 приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу; витребування у відповідача 2 нерухоме майно; скасування державної реєстрації права власності відповідача 2 на нерухомого майна; реєстрацію права власності на нерухоме майно за відповідачем 1

у межах справи № 914/1699/25

про банкрутство: Товариства з обмеженою відповідальністю Смарт Енерджі Груп (79034, м. Львів, вул. Литвиненка, 3; ідентифікаційний код 41083413)

за участю представників: не з`явились

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 18.12.2025 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Меблева Фабрика ІФ» про забезпечення позову (вх. № 5440/25 від 16.12.2025), до набрання рішенням суду у справі №914/1699/24 (914/3610/25) законної сили накладено арешт на об`єкти нерухомого майно ТзОВ «Транс Еко Енерджі», а саме на:

- сонячну електростанцію, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 040, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область. Івано-Франківський район, село Угринів, вулиця Паркова, будинок 6а. Земельні ділянки місця розташування: Кадастровий номер: :12:1 89:0579, Реєстраційний номер: 258;

- сонячну електростанцію, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 258, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький район, село Угринів, вулиця Паркова, будинок б. Земельні ділянки місця розташування: Кадастровий номер: :12:189:0577, Реєстраційний номер: 258;

- земельну ділянку площею 0,523 га. Кадастровий номер: :12:189:0578, Реєстраційний помер об`єкта нерухомого майна 15923821.26258, розташована за адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький район, село Угринів, масив Боднарчик;

- земельну ділянку площею 0,7922 га. Кадастровий номер: :12:189:0580, Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 258; розташована за адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький район, село Угринів, масив Боднарчик;

- земельну ділянку площею 0,7922 га. Кадастровий номер: :12:189:0577, Реєстраційний номер об`єкта' нерухомого майна 258, розташована за адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький район, село Угринів, масив Боднарчик;

- земельну ділянку площею 0,7922 га. Кадастровий номер: :12:189:0579, Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 258, розташована за адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький район, село Угринів, масив Боднарчик.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ТзОВ Смарт Енерджі Груп (відповідач-1) звернулося до Західного апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 18.12.2025 про забезпечення позову та ухвалити нове рішення, яким відмовити ТзОВ «Меблева Фабрика Іф» у задоволенні заяви про забезпечення позову від 16.12.2025 повністю.

Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 30.12.2025 справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії судді Галушко Н.А., Орищин Г.В.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 21.01.2026, після усунення недоліків апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження, призначено розгляд справи на 25.02.2026, встановлено строк для надання відзиву на апеляційну скаргу протягом 5 днів з дня отримання ухвали.

Також не погоджуючись із ухвалою Господарського суду Львівської області від 18.12.2025 у справі№914/1699/25 (914/3610/25), ТзОВ «Транс Еко Енерджі» (відповідач-3) звернулося до Західного апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить скасувати вказану ухвалу про забезпечення позову та ухвалити нове рішення, яким відмовити ТзОВ «Меблева Фабрика Іф» у задоволенні заяви про забезпечення позову від 16.12.2025 повністю.

Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 30.12.2025 справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії судді Галушко Н.А., Орищин Г.В.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 26.01.2026, після усунення недоліків апеляційної скарги, поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Транс Еко Енерджі» строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Львівської області від 18.12.2025 у справі №914/1699/25 (914/3610/25), відкрито апеляційне провадження, призначено розгляд справи на 25.02.2026, встановлено строк для надання відзиву на апеляційну скаргу протягом 5 днів з дня отримання ухвали.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 27.01.2026 задоволено клопотання ТзОВ «Меблева Фабрика Іф» та продовжено позивачу строк на подання відзиву на апеляційну скаргу ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» на 10 днів.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 03.02.2026 задоволено клопотання ТзОВ «Меблева Фабрика Іф» та продовжено позивачу строк на подання відзиву на апеляційну скаргу ТзОВ «Транс Еко Енерджі» на 10 днів.

06.02.2026 позивач подав відзив на апеляційну скаргу ТзОВ «Смарт Енерджі Груп», в якому просить залишити оскаржену ухвалу без змін.

13.02.2026 позивач подав відзив на апеляційну скаргу ТзОВ «Транс Еко Енерджі», в якому просить залишити оскаржену ухвалу без змін.

24.02.2025 ТзОВ «Транс Еко Енерджі» подало суду додаткові пояснення у справі.

25.02.2026 ТзОВ Смарт Енерджі Груп подало клопотання про розгляд справи без участі представника скаржника, у якому відповідач просив врахувати, що він підтримує вимоги апеляційної скарги в повному обсязі.

В судове засідання 25.02.2026 апелянти явки представників не забезпечили.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за можливе здійснювати розгляд апеляційних скарг за відсутності учасників справи за наявними в справі матеріалами.

В судовому засіданні, враховуючи положення ст.173 ГПК України, а також те, що обидві апеляційні скарги подано щодо одного і того ж судового рішення, ухвалено об`єднати апеляційні скарги ТзОВ Смарт Енерджі Груп та ТзОВ Транс Еко Енерджі на ухвалу Господарського суду Львівської області від 18.12.2025 у справі №914/1699/25 (914/3610/25) в одне апеляційне провадження.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши апеляційні скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційних скарг не підлягають задоволенню, а відтак оскаржувану ухвалу слід залишити без змін, з огляду на таке.

Розгляд справи в суді першої інстанції. Короткий зміст позовних вимог, заперечень відповідачів та оскарженої ухвали

В провадженні Господарського суду Львівської області перебуває справа №914/1699/25 про банкрутство ТзОВ Смарт Енерджі Груп.

В межах провадження про банкрутство ТзОВ Смарт Енерджі Груп, кредитор боржника - ТзОВ Меблева Фабрика ІФ, звернувся до суду з позовом до відповідачів: ТзОВ Смарт Енерджі Груп та ТзОВ Вортекс Інвестментс про визнання недійсним правочину, оформленого актом № 1 від 08.05.2024 приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу; витребування у відповідача-2 нерухомого майна; скасування державної реєстрації права власності нерухомого майна; реєстрацію права власності на нерухоме майно за ТзОВ Смарт Енерджі Груп.

Разом з позовом суду подано клопотання про витребування доказів, клопотання про залучення третіх осіб, а також заяву про забезпечення позову (вх. 5042/25 від 25.11.2025), у якій, серед іншого, викладено клопотання про її розгляд в судовому засіданні з викликом адвоката позивача.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 27.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду в межах провадження справи №914/169919 про банкрутство ТзОВ Смарт Енерджі Груп; клопотання ТзОВ Меблева Фабрика ІФ про розгляд справи за правилами загального позовного провадження задоволено; постановлено здійснювати розгляд цієї справи за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 17.12.2025.

Також, ухвалою Господарського суду Львівської області від 27.11.2025 заяву ТзОВ Меблева Фабрика ІФ про забезпечення позову (вх. 5042/25 від 25.11.2025) призначено до розгляду в судовому засіданні на 01.12.2025.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 01.12.2025 задоволено клопотання позивача про витребування доказів, відкладено розгляд заяви про забезпечення позову на 08.12.2025.

04.12.2025 ТзОВ Меблева фабрика ІФ подало суду заяву про забезпечення позову (вх. № 5229/25), в обґрунтуванні якої позивач вказував на наявність ризиків відчуження відповідачами спірного майна, посилаючись на заяву про затвердження мирової угоди у справі №914/2400/25, що на переконання позивача, є способом відчуження спірного нерухомого майна на користь третіх осіб та суттєво ускладнить або ж узагалі унеможливить виконання рішення суду у цій справі.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 05.12.2025 заяву ТзОВ Меблева фабрика ІФ про забезпечення позову (вх. № 5229/25 від 04.12.2025) призначено до спільного розгляду з заявою про забезпечення позову, поданою 25.11.2025, у судовому засіданні 08.12.2025.

08.12.2025 ТзОВ Меблева фабрика ІФ подано суду доповнення до заяви про забезпечення позову від 04.12.2205 (вх. №32804/25).

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 08.12.2025 у задоволенні заяви ТзОВ Меблева Фабрика ІФ про забезпечення позову (вх. № 5042/25 від 25.11.2025) відмовлено, заяву ТзОВ Меблева Фабрика ІФ про забезпечення позову (вх. № 5229/25 від 04.12.2025), з урахуванням додаткових пояснень від 08.12.2025, які по суті є заявою про уточнення вимог за заявою про забезпечення позову - задоволено частково.

Заборонено ТзОВ Транс Еко Енерджі та органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, вносити зміни в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, Державний земельний кадастр (Держгеокадастр) в тому числі щодо створення нових номерів (поділ) на земельні ділянки, державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо відчуження чи реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, а саме:

- Сонячна електростанція, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 040, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область. Івано-Франківський район, село Угринів, вулиця Паркова, будинок 6а. Земельні ділянки місця розташування: Кадастровий номер: :12:1 89:0579, Реєстраційний номер: 258;

- Сонячна електростанція, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 258, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький район, село Угринів, вулиця Паркова, будинок б. Земельні ділянки місця розташування: Кадастровий номер: :12:189:0577, Реєстраційний номер: 258;

- Земельна ділянка площею 0,523 га. Кадастровий номер: :12:189:0578, Реєстраційний помер об`єкта нерухомого майна 15923821.26258, розташована за адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький район, село Угринів, масив Боднарчик;

- Земельна ділянка площею 0,7922 га. Кадастровий номер: :12:189:0580, Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 258; розташована за адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький район, село Угринів, масив Боднарчик;

- Земельна ділянка площею 0,7922 га. Кадастровий номер: :12:189:0577, Реєстраційний номер об`єкта' нерухомого майна 258, розташована за адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький район, село Угринів, масив Боднарчик;

- Земельна ділянка площею 0,7922 га. Кадастровий номер: :12:189:0579, Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 258, розташована за адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький район, село Угринів, масив Боднарчик.

до набрання рішенням суду у справі № 914/1699/24 (914/3610/25) законної сили.

Заборонено ТзОВ Транс Еко Енерджі вчиняти дії щодо розпорядження, в тому числі, але не виключно, зміни цільового призначення, поділу чи об`єднання, передачу у власність, купівлі-продажу, дарування, міни, продажу на земельних торгах (аукціоні) щодо вищевказаних об`єктів нерухомого майна.

- Сонячна електростанція, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 040, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область. Івано-Франківський район, село Угринів, вулиця Паркова, будинок 6а. Земельні ділянки місця розташування: Кадастровий номер: :12:1 89:0579, Реєстраційний номер: 258;

- Сонячна електростанція, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 258, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький район, село Угринів, вулиця Паркова, будинок б. Земельні ділянки місця розташування: Кадастровий номер: :12:189:0577, Реєстраційний номер: 258;

- Земельна ділянка площею 0,523 га. Кадастровий номер: :12:189:0578, Реєстраційний помер об`єкта нерухомого майна 15923821.26258, розташована за адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький район, село Угринів, масив Боднарчик;

- Земельна ділянка площею 0,7922 га. Кадастровий номер: :12:189:0580, Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 258; розташована за адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький район, село Угринів, масив Боднарчик;

- Земельна ділянка площею 0,7922 га. Кадастровий номер: :12:189:0577, Реєстраційний номер об`єкта' нерухомого майна 258, розташована за адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький район, село Угринів, масив Боднарчик;

- Земельна ділянка площею 0,7922 га. Кадастровий номер: :12:189:0579, Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 258, розташована за адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький район, село Угринів, масив Боднарчик.

до набрання рішенням суду у справі № 914/1699/24 (914/3610/25) законної сили. У решті вимог за заявою відмовлено.

16.12.2025 позивач подано суду заяву про залучення співвідповідача, зміну предмета позову та заяву про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 18.12.2025, серед іншого, залучено до участі у справі третіх осіб та залучено до участі у справі співвідповідача 3.

Заяву позивача про забезпечення позову обгрунтовано такими підставами.

Позивач вказує, що позов у справі № 914/1699/25(914/3610/25), поданий з метою захисту його прав як кредитора ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» та спрямований на відновлення становища, яке існувало до вчинення оспорюваного правочину.

Позивач вважає, що рішенням №03/05/24 одноосібного засновника (учасника) ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» від 03.05.2024 вирішено ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» виступити засновником (учасником) ТзОВ «Вортекс Інвестментс» шляхом внесення в статутний капітал вкладу у негрошовій формі, а саме: нерухомого майна, що належить товариству на праві власності.

Таке рішення прийнято ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» у період вирішення Господарським судом Івано-Франківської області питання про відкриття провадження у справі № 909/291/23 про його банкрутство, за наявності значної заборгованості перед кредиторами, зокрема ТзОВ «Меблева фабрика ІФ».

Згідно з актом № 1 приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу ТзОВ «Вортекс Інвестментс» від 08.05.2024, ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» передало, а ТзОВ «Вортекс Інвестментс» прийняло в якості внеску у статутний капітал усе нерухоме майно ТзОВ «Смарт Енерджі Груп», а саме: 2 (дві) сонячні електростанції та 4 (чотири) земельні ділянки.

ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» занижено реальну вартість переданих активів, а також передано майно дружньому кредитору.

Крім того, позивач звертає увагу суду, що ухвалою Господарського суду Львівської області від 25.08.2025 у справі № 914/2400/25 відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ «Вортекс Інвестментс», введено процедуру розпорядження майном.

Практично синхронні відкриття проваджень у справах про банкрутство ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» та ТОВ «Вортекс Інвестментс» свідчать про намагання реальних власників та бенефіціарів цих підприємств не допустити повернення майна за оскаржуваним правочином боржнику у справі № 914/1699/25.

08.12.2025 позивачем подано доповнення до заяви про забезпечення позову, де вказано, що ухвалою Господарського суду Львівської області від 04.12.2025 у справі № 914/2400/25 було затверджено мирову угоду у справі, провадження у справі про банкрутство ТзОВ «Вортекс Інвестментс» припинено.

Одразу після затвердження мирової угоди усе майно ТзОВ «Вортекс Інвестментс», на виконання такої угоди, було відчужено ТзОВ «Транс Еко Енерджі». Реєстрацію права власності за ТзОВ «Транс Еко Енерджі» було здійснено 05.12.2025.

ТзОВ «Вортекс Інвестментс» та ТзОВ «Транс Еко Енерджі» є пов`язаними особами та зареєстровані за однією адресою.

Одразу після відчуження майна на ТзОВ «Транс Еко Енерджі», попри існування ухвали суду від 08.12.2025 про забезпечення позову, ТзОВ «Транс Еко Енерджі» було передано в іпотеку ТзОВ «Добре паливо ЛТД» усе нерухоме майно.

За таких умов, єдиним дієвим способом забезпечення збереження майна у ТзОВ «Транс Еко Енерджі» є вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкти нерухомого майно ТзОВ «Транс Еко Енерджі», а саме на:

-сонячну електростанцію, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 040, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область. Івано-Франківський район, село Угринів, вулиця Паркова, будинок 6а. Земельні ділянки місця розташування: Кадастровий номер: :12:1 89:0579, Реєстраційний номер: 258;

-сонячну електростанцію, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 258, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький район, село Угринів, вулиця Паркова, будинок б. Земельні ділянки місця розташування: Кадастровий номер: :12:189:0577, Реєстраційний номер: 258;

-земельну ділянку площею 0,523 га. Кадастровий номер: :12:189:0578, Реєстраційний помер об`єкта нерухомого майна 15923821.26258, розташована за адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький район, село Угринів, масив «Боднарчик»;

-земельну ділянку площею 0,7922 га. Кадастровий номер: :12:189:0580, Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 258; розташована за адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький район, село Угринів, масив «Боднарчик»;

-земельну ділянку площею 0,7922 га. Кадастровий номер: :12:189:0577, Реєстраційний номер об`єкта' нерухомого майна 258, розташована за адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький район, село Угринів, масив «Боднарчик»;

-земельну ділянку площею 0,7922 га. Кадастровий номер: :12:189:0579, Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 258, розташована за адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький район, село Угринів, масив «Боднарчик».

ТзОВ «Смарт Енерджі Груп», заперечуючи проти заяви про забезпечення позову, зазначав, що позивач, не має статусу кредитора у справі про банкрутство ТзОВ «Смарт Смарт Енерджі Груп» (оскільки його вимоги ще не визнано судом), та не має законного права на оспорення правочинів боржника, оскільки він не вправі отримати задоволення своїх вимог поза межами справи про банкрутство та не вправі ставити вимогу про витребування майна, оскільки позивач не є власником майна від якого це майно вибуло.

Відповідач-1 наголошував, що рішення Господарського Суду Івано-Франківської області від 26.03.2025 у справі № 909/1049/24, яке залишене без змін постановами апеляційної та касаційної інстанцій, та на яке покликається у своїй заяві ТзОВ «Меблева Фабрика ІФ», не є обов`язковим, оскільки у цій справі беруть участь інші (нові) особи, інші сторони.

Крім того, відповідач-1 вважає, що заборони вчинення реєстраційних дій, а також заборони вчинення дій щодо розпорядження об`єктами нерухомого майна, вжитих ухвалою від 08.12.2025 у цій справі цілком достатньо, щоб майно було недоторканим.

Місцевий господарський суд, постановляючи оскаржену ухвалу, дійшов висновків про те, що невжиття заходів процесуального примусу у вигляді накладення арешту на спірне майно в майбутньому може утруднити виконання судового рішення у разі задоволення позову з огляду на те, що ТзОВ «Транс Еко Енерджі» як власник спірного майна має право вчиняти дії щодо розпорядження цим майном і така можливість є беззаперечною (так, ТзОВ «Транс Еко Енерджі», з моменту застосування судом заходів забезпечення позову в ухвалі від 08.12.2025) уже вчинив дії щодо спірного майна, а саме передав його в іпотеку ТзОВ «Добре Паливо ЛТД», крім того, ТзОВ «Транс Еко Енерджі» може видозмінити стан та характеристики майна).

Узагальнені доводи апелянтів та заперечення позивача

Вимоги апеляційної скарги ТзОВ «Транс Еко Енерджі» (відповідача-3) обґрунтовано тим, що оскаржувану ухвалу постановлено з порушенням норм процесуального права, на підтвердження чого апелянт покликається на такі доводи:

- у цій справі наявна чинна ухвала Господарського суду Львівської області від 08.12.2025, якою частково задоволено заяву ТзОВ «Меблева Фабрика ІФ» про забезпечення позову та заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю «Транс Еко Енерджі» та органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо спірних об`єктів нерухомого майна, заборонено ТзОВ «Транс Еко Енерджі» вчиняти дії щодо розпорядження цим майном, в тому числі, але не виключно, зміни цільового призначення, поділу чи об`єднання, передачу у власність, купівлі-продажу, дарування, міни, продажу на земельних торгах (аукціоні) щодо вищевказаних об`єктів нерухомого майна, до набрання рішенням суду у справі законної сили;

- суд мотивував оскаржену ухвалу тим, що з моменту застосування судом заходів забезпечення позову (ухвала суду від 08.12.2025) відповідач-1 уже вчинив дії щодо спірного майна, а саме передав його в іпотеку ТзОВ «Добре Паливо ЛТД», однак, суд не врахував, що ухвала суду першої інстанції від 08.12.2025 про забезпечення позову складена та надіслана в електронний кабінет скаржника лише 12.12.2025 і на час передачі власного майна в іпотеку скаржник не був обізнаний з тим, що йому заборонено вчиняти певні дії;

- передача майна в іпотеку 11.12.2025 не свідчить про будь-яке порушення зі сторони скаржника, а тому не може бути підставою для висновку про необхідність вжиття додаткових заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно;

- арешт майна і заборона вчиняти дії щодо розпорядження майном є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову;

- із врахуванням наведених обставин позивач не було обґрунтував, а суд першої інстанції відповідним чином не мотивував необхідність вжиття додаткових заходів забезпечення позову у даній справі в контексті того, що заходи забезпечення позову вже вжиті ухвалою суду від 08.12.2025, яка є чинною та які самі по собі унеможливлюють розпорядження скаржника власним майном чи видозміни стану та характеристик майна, а скаржник не допустив будь-яких порушень законодавства при передачі майна в іпотеку 11.12.2025.

У додаткових поясненнях ТзОВ «Транс Еко Енерджі» повідомив суд, що 24.02.2026 на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень було оприлюднено повний текст постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2026 у справі №910/6654/24, яка на переконання апелянта, має значення для вирішення апеляційної скарги, що розглядається.

Так, у постанові Великої палати Верховного Суду від 04.02.2026р. у справі №910/6654/24, серед іншого, аналізувалось питання належного та ефективного способу захисту прав та інтересів кредитора, якщо кредитор вважає фраудаторним певний правочин боржника.

Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що у разі звернення до суду з позовом про визнання недійсним договору його стороною з метою домогтися відновлення власного порушеного права (та/ або інтересу), реституція застосовується лише між сторонами такого правочину. У разі звернення з таким позовом третьої особи (не сторони договору) з метою захисту прав та інтересів кредитора вимога про визнання недійсним фраудаторного правочину є належним та ефективним способом захисту, оскільки кредитор зазвичай зацікавлений у поверненні йому грошових коштів, а не майна, яке в подальшому слід буде відчужувати для отримання цих коштів.

Апелянт зазначає, що в силу наведених висновків Великої Палати Верховного Суду, в контексті справи, що розглядається, не роблячи заздалегідь будь-якого висновку щодо фраударторності чи правомірності оскаржуваного позивачем правочину, визнання оспорюваного правочину недійсним і є належним та ефективним способом захисту прав позивача, у разі доведення ним порушення такого права оспорюваним правочином. Усі інші заявлені позивачем вимоги не є належними та ефективними, оскільки вжиття заходів для виконання судового рішення, повернення майна боржника від третіх осіб та звернення на нього стягнення є компетенцію саме державного чи приватного виконавця, а не кредитора/стягувача. Позивач не може перебирати на себе повноваження державного чи приватного виконавця, крім того інтерес позивача полягає насамперед в отриманні коштів, а не у поверненні майна боржнику як такого. Виконання рішення суду про визнання правочину недійсним забезпечується самим фактом ухвалення судом такого рішення та набрання ним законної сили, а тому застосовані оскаржуваною ухвалою заходи забезпечення позову ніяк не співвідносяться із визнанням судовим рішенням правочину недійсним та не спрямовані на ефективний захист, або поновлення нібито порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся. Отже, були відсутні правові підстави для вжиття заходів забезпечення позову.

Вимоги апеляційної скарги ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» (відповідача-1) обґрунтовано тим, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з істотним порушенням вимог статей 136, 137 ГПК України внаслідок неповноти судового розгляду, а висновки місцевого господарського суду, викладені у вказаній ухвалі, не відповідають фактичним обставинам цієї справи, на підтвердження чого апелянт покликається на такі доводи:

- скаржник, подаючи цю апеляційну скаргу в першу чергу захищає свої інтереси від неправомірних дій позивача, який не будучи кредитором ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» звернувся до суду з необґрунтованими позовними вимогами та надуманими заявами про забезпечення позову, а суд першої інстанції свавільно з грубим порушенням норм процесуального права задовольнив заяву про забезпечення позову, що у свою чергу призвело до порушення основоположного права на справедливий суд, а отже, утворює дисциплінарний проступок, передбачений п.4 ч.1 ст.106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (умисне або внаслідок грубої недбалості допущення суддею, який брав участь в ухваленні судового рішення, порушення прав людини і основоположних свобод);

- не з`ясувавши відповідних обставин, не дослідивши пов`язані з ними докази, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, а саме ст.ст. 13, 86, 236 ГПК України щодо повного та всебічного дослідження обставин, доказів та аргументів сторін, що мають значення для вирішення питання наявності/відсутності правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову у виді накладення арешту на спірне нерухоме майно у цій справі;

- позивач ТзОВ «Меблева Фабрика ІФ», не маючи статусу кредитора у справі про банкрутство ТзОВ «Смарт Смарт Енерджі Груп» (оскільки кредиторські вимоги позивача на даний час ще не визнано судом), не має законного права на оспорення правочинів боржника, так само як і не має права на застосування забезпечувальних заходів вимог кредиторів боржника, оскільки позивач не вправі отримати задоволення своїх вимог поза межами справи про банкрутство та не вправі пред`являти вимогу про витребування майна, оскільки позивач не є ні власником спірного нерухомого майна, з володіння якого це майно вибуло, ні кредитором, а ні розпорядника майна у справі про банкрутство ТзОВ «Смарт Смарт Енерджі Груп»;

- вважаючи, що вищевказані дії можуть призвести до зменшення ліквідаційної маси банкрута і як наслідок не задоволення вимог кредиторів боржника у повному обсязі, ТзОВ «Меблева Фабрика ІФ», посилаючись на положення статті 137 ГПК України, просило вдруге вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкти нерухомого майно ТзОВ «Транс Еко Енерджі», при цьому, правові засади забезпечення позову у господарському судочинстві врегульовано главою 10 розділу І ГПК України, тоді як спеціальним законом про банкрутство (ст.40 КУзПБ) визначено особливі різновиди забезпечувальних заходів вимог кредиторів боржника, які є учасниками провадження у справі, та надано право застосування таких заходів як за клопотанням розпорядника майна чи кредитора, так і за ініціативою суду;

- у статті 40 КУзПБ наведено вичерпній перелік спеціальних заходів забезпечення вимог кредиторів (заборона/зобов`язання вчинити або утриматися від вчинення дій, що можуть безпосередньо вплинути на конкурсну/ліквідаційну масу боржника; припинення повноважень керівника) та безальтернативно визначено безпосередніх адресатів (суб`єктів) таких заходів забезпечення - боржник та у випадку припинення повноважень за частиною другою цієї статті - керівник/орган управління боржника;

- у статті 40 КУзПБ законодавець визначив і мету, задля якої такі заходи застосовуються - для збереження майна боржника, усунення перешкод для виконання розпорядником майна своїх повноважень та захисту прав і законних інтересів боржника або кредиторів;

- застосований оскаржуваною ухвалою захід забезпечення (накладення арешту на майно) не належать до визначеного статтею 40 КУзПБ переліку спеціальних заходів, та за змістом і спрямованістю відповідає заходам забезпечення позову відповідно до статті 137 ГПК України;

- з метою захисту прав та інтересів кредиторів, а також збереження майнових активів боржника, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вправі вжити заходів щодо забезпечення вимог кредиторів, які передбачені загальними положеннями статті 137 ГПК України, а також інших заходів, застосування яких, за переконанням суду, є необхідним у конкретному випадку, з урахуванням спеціальних норм КУзПБ (подібна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 08.04.2019 у справі №925/100/15, від 13.02.2020 у справі №50/790-43/173, від 16.09.2020 у справі N910/13208/19, від 22.06.2022 у справі № 910/15043/21);

- за змістом вдруге поданої ТзОВ «Меблева Фабрика ІФ» заяви про вжиття заходів забезпечення, тобто ще до визнання заявника кредитором, є незрозумілим, чи просить заявник застосувати відповідні заходи для забезпечення вимог ініціюючого кредитора, оскільки в заяві відсутні посилання на спеціальні норми КУзПБ, або саме як забезпечення позову, хоч позов поданий також в інтересах боржника та, як слідує з тексту заяви про забезпечення позову, з метою захисту прав позивача ТзОВ «Меблева Фабрика ІФ» як кредитора ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» та спрямований на відновлення становища, яке існувало до вчинення оспорюваного правочину;

- важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся (подібна за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20);

- з урахуванням специфіки провадження у справі про банкрутство, безпосередньою метою застосування передбачених статтею 137 ГПК України заходів забезпечення позову, як заходів забезпечення вимог кредиторів у такій справі, є збереження майна боржника та у такий спосіб охорона матеріально-правових інтересів кредиторів від можливих недобросовісних дій боржника чи інших осіб стосовно його активів задля попередження потенційних труднощів у досягненні основної мети процедур банкрутства - якнайповнішого задоволення вимог кредиторів;

- вирішуючи питання про застосування таких заходів забезпечення у справі про банкрутство, господарський суд має виходити з їх оцінки за критеріями розумності, обґрунтованості, адекватності та співмірності, а також перевірити їх спрямованість на досягнення спеціальної мети застосування заходів забезпечення вимог кредиторів у процедурах банкрутства, про що зазначити у відповідній ухвалі;

- з оскаржуваної ухвали слідує, що судом встановлено, що на момент розгляду заяви про забезпечення позову (18.12.2025) спірне нерухоме майно (2 сонячні електростанції та 4 земельні ділянки), на яке позивач просить накласти арешт, перебуває у власності відповідача-3 ТзОВ «Транс Еко Енерджі», таким чином, боржнику - ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» не належить на праві власності спірне майно, що правильно встановлено місцевим судом, однак неправильно враховано при постановленні оскаржуваної ухвали суду;

- висновок суду першої інстанції про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення у цій справі стосовно спірного майна є передчасним та помилковим, оскільки відсутня спрямованість на досягнення спеціальної мети застосування заходів забезпечення вимог кредиторів у процедурах банкрутства збереження майна боржника, а ухвалене судове рішення є таким, що ухвалене з порушеннями норм матеріального і процесуального права;

- застосовані судом заходи забезпечення в оскаржуваній частині щодо спірного об`єкту нерухомого майна не відповідають передбаченим законом меті збереження майна боржника, підставам і критеріям для їх застосування, тому вжиття таких заходів суперечить приписам статей 136, 137 ГПК України та правовим висновкам щодо застосування цих норм за змістом зазначених у цій апеляційній скарзі постанов Верховного Суду;

- всупереч вимогам статей 40, 41 КУзПБ вжиття заходів забезпечення позову оскаржуваною ухвалою суду здійснено у справі відокремленого позовного провадження, а не безпосередньо у межах відповідного провадження у справі про банкрутство (непозовного провадження, врегульованого КУзПБ) та фактично спрямовано не на забезпечення вимог сукупності кредиторів для досягнення цілей і завдань провадження у справі про банкрутство, а на забезпечення задоволення індивідуальних вимог однієї особи ТзОВ «Меблева Фабрика ІФ», тобто передбачає створення зазначеній особі преференцій у виконанні зобов`язань та, відповідно, можливе порушення імперативно встановленої в банкрутстві черговості задоволення вимог кредиторів боржника;

- позивач ТзОВ «Меблева Фабрика ІФ» не належать до учасників справи про банкрутство, а його процесуальний статус доцільно визначити саме як «учасник відокремленого позовного провадження у справі про банкрутство» ;

- сам факт залучення ухвалою суду (зокрема, ухвалою про відкриття провадження у справі у межах справи про банкрутство) певного суб`єкта як учасника до відокремленого провадження ще не означає автоматичне наділення такого суб`єкта статусом учасника справи про банкрутство;

- оскільки справа розглядається в межах справи про банкрутство, такий розгляд є похідним від справи про банкрутство;

- саме з моменту набуття статусу кредитора у справі про банкрутство боржника в особи виникає можливість оспорювання правочинів боржника та застосування забезпечувальних заходів вимог кредиторів боржника з підстав порушення такими правочинами його прав та інтересів саме як кредитором;

- суд не звернув увагу, що обраний ним спосіб забезпечення позову може застосовуватися лише у разі, коли заявник вже є носієм оспорюваного права, водночас у справі, що розглядається, суд ще не ухвалив рішення про наявність у заявника такого права визнання його кредиторських вимог, а за відсутності у заявника статусу кредитора передчасним є застосування заходів забезпечення позовних вимог, щодо яких ТзОВ «Меблева Фабрика ІФ» взагалі не має порушеного права;

- суд застосував заходи забезпечення позову вдруге, в той час як за наслідками постановлення та виконання ухвали Господарського суду Львівської області від 08.12.2025 (перше забезпечення позову у виді заборони вчиняти певні дії щодо об`єктів спірного нерухомого майна) позов ТзОВ «Меблева Фабрика ІФ» вже був забезпечений, допустив подвійне забезпечення позовних вимог, що суперечить вимогам процесуальному закону стосовно співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами;

- заборона вчинення реєстраційних дій, а також заборона відповідачам, у тому числі ТОВ «Транс Еко Енерджі», та іншим особам вчинення певних дій щодо розпорядження об`єктами нерухомого майна, вжитих ухвалою від 08.12.2025 у цій справі цілком достатньо, щоб спірне нерухоме майно було недоторканим;

- враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача ТзОВ «Транс Еко Енерджі» та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним (аналогічного за змістом правового висновку додержується Верховний Суд у постанові від 19.02.2021 у справі № 643/12369/19);

- Верховний Суд у постанові від 19.02.2021 у справі № 643/12369/19 вказав, що арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову;

- з урахуванням підстав та змісту позову, відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, балансу інтересам сторін, зважаючи на існування першого забезпечення у виді заборони вчиняти певні дії щодо об`єктів спірного нерухомого майна, вжиття заходів забезпечення позову саме шляхом заборони вчиняти відповідачу-3 та іншим особам певні реєстраційні та інші дії щодо розпорядження, в тому числі, але не виключно, зміни цільового призначення, поділу чи об`єднання, передачу у власність, купівлі-продажу, дарування, міни, продажу на земельних торгах (аукціоні) щодо вищевказаних об`єктів нерухомого майна, є достатнім та обґрунтованим;

- місцевий господарський суд безпідставно повторно визнав, що заходи забезпечення позову є співмірними з предметом спору та вдруге вжив заходів забезпечення позову;

- суд повинен був розглянути заяву про забезпечення позову з урахуванням приписів ст. 143 ГПК України та вирішити питання саме про зміну заходів забезпечення позову, а не повторно вживати такі заходи забезпечення позову без відповідного обґрунтування;

- суд, в порушення вимог статті 236 ГПК України, не встановив та не зазначив які саме обставини свідчать про те, що існують підстави для додаткового вжиття заходів забезпечення позову, мотиви, з яких виходив суд першої інстанції, носять загальний характер та не конкретизуються, фактично суд обмежився аргументами, наведеними заявником у його заяві про забезпечення позову;

- дії місцевого господарського суду щодо постановлення ухвали про нове (додаткове) забезпечення позову положенням процесуального законодавства не відповідають, а дії заявника ТзОВ «Меблева Фабрика ІФ» з подачі заяви про нове (додаткове) забезпечення позову не відповідають принципу добросовісності та є зловживанням процесуальними правами;

- суд порушив принцип збалансованості інтересів, оскільки у справі вже діють заходи забезпечення позову, які за своєю правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном;

- оскільки у цій справі ТОВ «Меблева Фабрика ІФ» звернулося до суду з вимогами про застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно, то в цьому випадку суд мав дослідити таку підставу вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи взагалі унеможливити виконання рішення суду, а невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача;

- суд не врахував те, що позивач не навів обґрунтованих доводів як щодо співмірності обраного виду забезпечення позову, так і щодо обґрунтованості припущення, що невжиття саме таких заходів може ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення прав чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду;

- заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих доводів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на можливе ухилення відповідача від виконання рішення суду, чи вчинення ним дій, які б свідчили про те, що невжиття заходів до забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду;

- заявник лише допускає припущення того, що відповідач-3 може здійснити відчуження спірного майна іншим особам та не наводить доказів здійснення відповідачем реальних дій, направлених на таке відчуження;

- заявник не довів, що відчуження вказаного майна може бути здійснено відповідачем саме з метою уникнення виконання грошових зобов`язань перед позивачем. (аналогічного за змістом правового висновку додержується Верховний Суд у постанові від 18.06.2025 у справі № 918/73/25);

- боржник заперечує відчуження усіх активів, адже станом на 03.05.2024 і станом на сьогодні, у боржника є наявними активи а саме реальна дебіторська заборгованість Державного підприємства «Гарантований покупець» перед боржником на суму близько 5 млн. гривень, яка не погашена, що було встановлено інвентаризаційною комісією за результатами проведення інвентаризації активів боржника у справі № 914/1699/25 про банкрутство ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» за участю боржника та розпорядника майна;

- наявність у ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» активу на суму близько 5 млн. грн. заперечує фраудаторність правочину, про визнання недійсним якого просить позивач;

- боржник (ТзОВ «Смарт Енерджі Груп») заперечує вимоги кредитора ТзОВ «Меблева Фабрика ІФ» на підставі договору №15/09 безпроцентної фінансової допомоги на поворотній основі від 15.09.2020 та окремо зазначає, що такі вимоги не є безспірними у зв`язку із судовими рішеннями у справі №909/1049/24;

- боржник заперечує підписання договору №15/09 безпроцентної фінансової допомоги на поворотній основі від 15.09.2020, оригінал такого договору у сторін договору відсутній;

- рішення суду першої інстанції у справі №909/1049/24, яке залишене без змін постановами судів апеляційної та касаційної інстанції прийнято судами при відсутності у позивача оригіналу договору №15/09 безпроцентної фінансової допомоги на поворотній основі від 15.09.2020, при тому, що відповідач (боржник ТзОВ «Смарт Енерджі Груп») ставив під сумнів відповідність оригіналу копії такого договору, поданої позивачем, та просив суд витребувати оригінал договору у позивача на підставі частини 6 ст.91 ГПК; позивачем (ТзОВ «Меблева Фабрика ІФ») на всіх стадіях судового процесу у справі № 909/1049/24 було підтверджено (у т.ч. письмово) про відсутність у позивача оригіналу такого договору;

- Верховний Суд сформував єдину правозастосовчу практику щодо неможливості стягнення коштів за договором поворотної фінансової допомоги (який є договором позики) та неможливості встановити істотні умови договору (ціну, строк та ін.) за відсутності оригіналу такого договору, а вказівка у призначенні платежу при перерахунку коштів за таким договором не може підтверджувати факт укладення договору та його істотні умови;

- рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 26.03.2025 у справі №909/1049/24, яке залишене без змін постановами апеляційної та касаційної інстанцій, та на яке покликається у своїй заяві ТзОВ «Меблева Фабрика ІФ», не є обов`язковим під час розгляду вимог ТзОВ «Меблева Фабрика ІФ» у справі №914/1699/25 про банкрутство ТзОВ «Смарт Енерджі Груп», оскільки у справі беруть участь інші (нові) особи, інші сторони;

- накладаючи арешт на майно, суд поставив під сумнів судове рішення - ухвалу Господарського суду Львівської області від 04.12.2025 у справі №914/2400/25, яка вступила в законну силу та є обов`язковою для виконання на всій території України (стаття 18 ГПК) і яка не може бути оскаржена у даному судовому процесі;

- відповідач-1 - ТзОВ «Смарт Енерджі Груп», як і позивач - ТзОВ «Меблева Фабрика ІФ» не є учасниками справи № 914/2400/25 про банкрутство ТзОВ «Вортекс Інвестментс», станом на дату подання цієї скарги справа про банкрутство ТзОВ «Вортекс Інвестментс» №914/2400/25 розглядається в суді апеляційної інстанції за апеляційною скаргою позивача - ТзОВ «Меблева Фабрика ІФ»;

- суд вживши заходів забезпечення позову фактично втрутився в розгляд іншої справи №914/2400/25 про банкрутство ТзОВ «Вортекс Інвестментс», а заявлені позовні вимоги про витребування майна з урахуванням приписів статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства мали розглядатись виключно у межах справи №914/2400/25 про банкрутство ТзОВ «Вортекс Інвестментс», суд першої інстанції відкрив з порушенням правил виключної підсудності провадження у даній справі та в подальшому поклав в основу мотивації для задоволення заяви про забезпечення позову співмірність з предметом позову, який не може та не повинен розглядатись в межах цієї справи;

- наведені обставини також є ознакою вчинення саме дисциплінарного проступку: розгляд справи з порушенням правил виключної підсудності за наявності обставин коли суду достеменно відомо що у провадженні іншого суду перебуває справа №914/2400/25 про банкрутство ТОВ «Вортекс Інвестментс»;

- обставини, які наведені в ухвалі Господарського суду Львівської області від 04.12.2025 у справі №914/2400/25 про затвердження умов мирової угоди підлягають врахуванню у даній справі відповідно до статті 75 ГПК України, оскільки вони стосуються спірного об`єкту нерухомого майна та встановлені щодо осіб, які є відповідачами у справі, відтак, з огляду на оспорення в судовому порядку права власності на обєкт нерухомого майна відсутні правові підстави для висновку про особу власника вказаного нерухомого майна до вирішення відповідного спору судом (аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного суду від 12.04.2024 у справі №916/4659/23).

Позивач у відзивах на апеляційні скарги ТзОВ «Транс Еко Енерджі» та ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» наводить такі аргументи на спростування доводів апелянтів:

- станом на момент подання позовної заяви спірне майно перебувало у власності ТзОВ «Вортекс Інвестментс»;

- 01.12.2025 в Господарському суді Львівської області відбулось судове засідання з розгляду заяви ТзОВ «Меблева Фабрика Іф» про забезпечення позову у справі №914/1699/25(914/3610/25), в якому взяло участь ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» в особі свого представника, окрім цього, від директора та бенефіціара ТзОВ «Вортекс Інвестментс» Костіва М.М. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із необхідністю залучення представника; розгляд справи відкладено на 08.12.2025;

- вочевидь, таке відкладення розгляду справи було здійснено судом опираючись на добросовісність та відповідальність усіх учасників процесу, зокрема ТзОВ «Вортекс Інвестментс» та ТзОВ «Смарт Енерджі Груп», проте, ТзОВ «Меблева Фабрика ІФ» із веб-сайту «Судова влада» стало відомо, що в межах справи №914/2400/25 про банкрутство ТзОВ «Вортекс Інвестментс» 03.12.2025 подано заяви про затвердження мирової угоди у справі про банкрутство;

- 03.12.2025 ОСОБА_1 як директор та бенефіціар ТзОВ «Вортекс Інвестментс», будучи достеменно повідомленим про існування спору про право власності у справі №914/1699/25 (914/3610/25) та розгляд заяви про забезпечення позову, подав заяву про затвердження мирової угоди у справі №914/2400/25;

- за наслідком розгляду вказаної заяви, суд, який розглядає справу №914/2400/25, закрив провадження у справі про банкрутство ТзОВ «Вортекс Інвестментс» на підставі ст.90 КУзПБ, а усе майно, яке незаконно перебувало у ТзОВ «Вортекс Інвестментс», перейшло у власність третьої особи ТзОВ «Транс Еко Енерджі»;

- подання на затвердження у справі № 914/2400/25 мирової угоди носило виключно характер зловживання правом, яке спрямовано на ускладнення повернення нерухомого майна його законному власнику ТзОВ «Смарт Енерджі Груп»;

- ТзОВ «Вортекс Інвестментс», як тільки дізналось про існування спору у справі №914/1699/25(914/3610/25), з метою недопущення вжиття заходів забезпечення позову щодо нерухомого майна, розпочало вжиття активних дій та заходів щодо відчуження майна на третіх осіб; таким способом відчуження нерухомого майна на третіх осіб є укладення мирової угоди у справі №914/2400/25;

- за наслідками затвердження мирової угоди у справі №914/2400/25 усе майно ТзОВ «Вортекс Інвестментс», яке наразі є предметом спору у справі №914/1699/25 (914/3610/25), перейшло до іншої особи;

- дії директора, бенефіціара ТзОВ «Вортекс Інвестментс» Костіва М.М. носять абсолютно неприхований характер, з однієї сторони вказана особа просить відкласти розгляд справи № 914/1699/25 (914/3610/25) щодо розгляду заяви про забезпечення у зв`язку із необхідністю залучення представника, а в подальшому, практично на наступний день, цією ж особою подається заява про затвердження мирової угоди, спрямована на відчуження усього нерухомого майна ТзОВ «Вортекс Інвестментс»;

- дії, які спрямовані на укладення та затвердження мирової угоди за наявності спору №914/1699/25 (914/3610/25) щодо майна боржника, мають очевидні ознаки не доброчесності та суперечать принципам здійснення процедури банкрутства;

- після затвердження мирової угоди ухвалою Господарського суду Львівської області від 04.12.2025 у справі № 914/2400/25 майно ТзОВ «Вортекс Інвестментс» перейшло до ТзОВ «Транс Еко Енерджі»;

- ТзОВ «Вортекс Інвестментс» та ТзОВ «Транс Еко Енерджі» є пов`язаними особами, адже засновниками ТзОВ «Вортекс Інвестментс» є ОСОБА_2 (частка 60%) та ОСОБА_1 (частка 20%), в свою чергу, засновниками ТзОВ «Транс Еко Енерджі» є ОСОБА_2 (33%) та ОСОБА_3 (50%); обидва товариства зареєстровані за однією адресою; ТзОВ «Транс Еко Енерджі» було створено 19.09.2025;

- одразу після відчуження майна на ТОВ «Транс Еко Енерджі», попри існування ухвали Господарського суду Львівської області від 08.12.2025 про забезпечення позову, ТзОВ «Транс Еко Енерджі» було передано в іпотеку ТзОВ «Добре паливо ЛТД» усе нерухоме майно;

- з огляду на те, що після подання позову змінився власник оспорюваного майна на ТзОВ «Транс Еко Енерджі», в результаті затвердження судом мирової угоди в межах справи №914/2400/25, ТзОВ «Меблева Фабрика Іф» подано заяву про залучення ТзОВ «Транс Еко Енерджі» співвідповідачем у справу №914/1699/25 (914/3610/25) та зміну предмета позову, ухвалою Господарського суду Львівської області від 17.12.2025 у справі №914/1699/25 (914/3610/25), зокрема, задоволено клопотання ТзОВ «Меблева фабрика Іф» про залучення співвідповідачем ТзОВ «Транс Еко Енерджі» та зміну предмета позову;

- застосовані заходи забезпечення позову не впливають та жодним чином не обмежують прав та законних інтересів ТзОВ «Смарт Енерджі Груп», якою подано апеляційну скаргу на ухвалу про забезпечення позову, враховуючи на те, що ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» станом на цей момент не є власником оспорюваного майна (внаслідок незаконного відчуження на підставі фраудаторного правочину), яке є предметом розгляду у справі №914/1699/25 (914/3610/25);

- заходи забезпечення позову арешт, накладений ухвалою Господарського суду Львівської області від 18.12.2025 у справі №914/1699/25 (914/3610/25) мають на меті виключно збереження спірного майна до завершення судового розгляду та забезпечення дійсної ефективності судового захисту та недопущення додаткового порушення прав та законних інтересів позивача;

- доводи, наведені в апеляційній скарзі ТзОВ «Смарт Енерджі Груп», є необгрунтованими, а їх зміст фактично свідчить про узгодженість позиції ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» з інтересами теперішнього власника оспорюваного майна ТзОВ «Транс Еко Енерджі»;

- власний інтерес позивача полягає в тому, щоб активи, які було виведено з власності боржника ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» на підставі фраудаторного правочину були повернуті та перебували у власності конкретної особи, а саме боржника - ТзОВ «Смарт Енерджі Груп», оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації позивачем та іншими кредиторами прав на задоволення грошових вимог, які наявні до боржника;

- внаслідок укладення спірного фраудаторного правочину були порушені охоронювані законом інтереси на задоволення вимог за рахунок активів боржника, а отже ТзОВ «Меблева Фабрика Іф» має повне право на звернення до суду за їх захистом, шляхом повернення відповідачів в попередній стан, до порушення прав позивача, а саме: до стану коли нерухоме майно ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» перебувало у його власності;

- кредитор (навіть той, вимоги, якого ще не визнано) боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство може користуватися різним процесуальним інструментарієм щодо відновлення своїх порушених прав та захисту законних інтересів, а саме: звертатись із позовними заявами в порядку ст. 42 КУзПБ та звертатись із позовними заявами щодо оскарження правочинів боржника на підставі загальних нормам Цивільного кодексу України;

- ТзОВ «Меблева Фабрика Іф» звернулась з позовом в порядку ст.7 КУзПБ (принцип концентрації судових спорів щодо майна боржника в межах справи про банкрутство) із загальних підстав, передбачених нормами ЦК України, а не в порядку ст. 42 КУзПБ, як про це стверджує ТзОВ «Смарт Енердж Груп», таким чином, ТзОВ «Меблева Фабрика Іф», користуючись загальними нормами цивільного законодавства, звернулося з позовом про визнання недійсним фраудаторного правочину;

- з урахуванням положень статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства та норм Глави 10 Господарського процесуального кодексу України, спори, стороною в яких є боржник, підлягають розгляду господарським судом за загальними правилами господарського судочинства, такі правила поширюються, зокрема, і на питання застосування заходів забезпечення позову, які є складовою процесуальних гарантій ефективного судового захисту;

- при розгляді спорів за участю боржника господарський суд наділений повноваженнями застосовувати заходи забезпечення позову, передбачені статтею 137 ГПК України, за наявності встановлених законом підстав, зазначене свідчить про допустимість, процесуальну правомірність та обґрунтованість використаного ТзОВ «Меблева Фабрика Іф» механізму забезпечення позову;

- водночас стаття 40 КУзПБ регулює питання забезпечення вимог кредиторів виключно в межах основного провадження про банкрутство;

- передбачені ст. 40 КУзПБ заходи забезпечення стосуються лише боржника та застосовуються щодо майна, яке перебуває у його власності під час здійснення процедури банкрутства, оскільки ж у даному випадку спірне майно було неправомірно відчужене та не перебуває у власності боржника, а також спір розглядається у відокремленому провадженні, положення статті 40 КУзПБ не підлягають застосуванню;

- у постанові Верховного Суду від 20.05.2025 у справі № 911/2308/23 (369/4028/23) вказано, що забезпечення позову у позовному провадженні та забезпечення вимог кредиторів у справі про банкрутство є різними інститутами, оскільки перше приймається задля забезпечення індивідуальної вимоги позивача, а друге - задля забезпечення вимог всіх кредиторів боржника;

- зважаючи на те, що ТзОВ «Меблева Фабрика Іф» звернулася з позовом в межах відокремленого провадження на загальних підставах передбачених ЦК України, позивач звернувся із заявою про забезпечення позову та просив застосувати заходи забезпечення саме на підставі статтей 136, 137 ГПК України, заходи забезпечення позову, які просило застосувати ТзОВ «Меблева Фабрика Іф» та які вжито ухвалою Господарського суду Львівської області від 18.12.2025 стосуються теперішнього власника майна;

- метою застосування заходів забезпечення позову було саме збереження поточного на момент звернення із заявою статусу майна, зважаючи на обґрунтовані сумніви стосовно добросовісної поведінки відповідачів та уникнення подальшого можливого вчинення узгоджених дій, які унеможливлять ефективний захист порушених прав, а також істотно ускладнять чи унеможливлять виконання рішення суду у разі задоволення позову;

- оскільки відповідачі намагалися якнайшвидше вивести майно з власності ТзОВ «Вортекс Інвестменс», яке було учасником справи, ТзОВ «Меблева Фабрика Іф» об`єктивно було позбавлене можливості просити суд застосувати такий захід забезпечення як арешт, зважаючи на те, що ТзОВ «Транс Еко Енеджі», на якого вже було перереєстроване майно на момент винесення ухвали від 08.12.2025, не було учасником справи;

- відповідно до частини четвертої статті 137 ГПК України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позов;

- застосований арешт в жодному разі не передбачає подвійне обтяження майна, оскільки є відмінними від заборони, накладеної ухвалою Господарського суду Львівської області від 08.12.2025, що узгоджується зі сталою судовою практикою;

- визначення таких понять як арешт майна та заборона на відчуження майна містяться у постанові Верховного Суду від 19.02.2021 у справі №643/12369/19, так, арешт майна - це накладання заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна, та заборона на відчуження майна - перешкода у вільному розпорядженні майном; арешт майна та заборона відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, які за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном;

- у постанові Верховного Суду від 20.06.2025 у справі № 911/2073/24 суд погодився з позицією апеляційної інстанції та зазначив, що за своєю суттю арешт майна - це тимчасовий захід, який має наслідком накладання заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження, при вжитті такого заходу власник майна не обмежується у правах володіння та користування своїм майном, та не позбавляється їх;

- арешт накладено виключно в межах спірного майна, що унеможливлює його відчуження або зміну правового статусу до закінчення вирішення спору по суті, при цьому не перешкоджає здійсненню ТзОВ «Транс Еко Енерджі» господарської діяльності та не позбавляє його права володіння і користування майном у межах, визначених законом;

- при накладенні судом арешту було повністю дотримано принцип співмірності, оскільки обраний захід забезпечення позову відповідає предмету та підставам заявлених вимог, є необхідним і достатнім для досягнення мети забезпечення позову та не створює надмірного чи необґрунтованого обмеження прав інших осіб;

- суд належним чином врахував обставини справи, зокрема дії відповідача, що спрямовані на ускладнення та фактичне перешкоджання поверненню спірного нерухомого майна його законному власнику ТОВ «Смарт Енерджі Груп», такі дії свідчать про наявність реального ризику зміни правового статусу майна до моменту вирішення спору по суті та, відповідно, про можливість утруднення або неможливості виконання майбутнього судового рішення;

- ТзОВ «Транс Еко Енерджі» уже після звернення до суду та в процесі розгляду заяви про забезпечення позову вчинило дії щодо спірного майна, а саме передало його в іпотеку ТзОВ «Добре Паливо ЛТД», що додатково підтверджує обґрунтованість висновку суду про наявність ризику ускладнення або неможливості виконання судового рішення у разі невжитзастосований судом арешт є співмірним заявленим позовним вимогам, відповідає меті забезпечення позову та спрямований на збереження предмета спору до моменту вирішення справи по суті;

- сукупність встановлених обставин, а також узгоджений характер дій відповідачів об`єктивно свідчать про наявність обґрунтованого припущення щодо можливості вчинення ними подальших дій, спрямованих на відчуження, обтяження або інше виведення спірного майна з метою ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту прав та законних інтересів ТзОВ «Меблева Фабрика Іф»; такий висновок підтверджується, зокрема, але не виключно, фактом вчинення відповідачами дій з виведення майна на пов`язану особу, передачу майна в іпотеку після застосування заходів забезпечення позову уже після постановлення Господарським судом Львівської області ухвали від 08.12.2025 про забезпечення позову, що свідчить про реальність, а не гіпотетичність зазначених ризиків;

- твердження ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» про відсутність фраудаторності спірного правочину з підстав наявності у боржника активів є помилковим та таким, що ґрунтується на неправильному розумінні правової природи фраудаторних правочинів; наявність у боржника окремого активу, яким у даному випадку фактично є лише дебіторська заборгованість ДП «Гарантований покупець», сама по собі не спростовує фраудаторного характеру правочину та не усуває шкоди, завданої кредиторам унаслідок виведення майна боржника;

- вирішальним є не формальне існування будь-яких активів, а фактичне зменшення майнової основи боржника, що унеможливлює або істотно ускладнює виконання ним зобов`язань перед кредиторами; саме такі дії, вчинені з порушенням принципу добросовісності, відповідно до усталеної практики Верховного Суду, надають правочину ознак фраудаторності та є підставою для його оспорювання з метою захисту прав кредиторів.

- актив у вигляді дебіторської заборгованості, про який зазначає відповідач не є ліквідним та не може бути одразу використаний для погашення заборгованості, для спрямування коштів для погашення заборгованості перед кредиторами, перш за все, таку дебіторську заборгованість необхідно стягнути (або ж повернути іншим шляхом);

- відкриття провадження у справі про банкрутство ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» вже свідчить про неможливість виконання останнім своїх зобов`язань перед кредиторами;

- самі лише вимоги перед ініціюючим кредитором (без урахування додатково заявлених вимог) становлять 19 596 846,71 грн., тобто, суми дебіторської заборгованості не вистачить для погашення вимог навіть ініціюючого кредитора;

- загальна сума заявлених вимог кредиторів у справі про банкрутство ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» становить близько 100 млн. грн, що явно більше розміру дебіторської заборгованості;

- рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 26.03.2025 позов ТзОВ «Меблева фабрика ІФ» задоволено частково, стягнуто з ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» 1 760 583,02 грн боргу та 21 127,00 грн - судового збору; постановою Західного апеляційного господарського суду від 21.07.2025 рішення суду першої інстанції залишено без змін; постановою Верховного Суду від 16.10.2025 у справі №909/1049/24 було залишено без задоволення касаційну скаргу ТзОВ «Смарт Енерджі Груп», рішення першої та апеляційної інстанції залишено без змін; Верховний Суд зробив у своїй постанові низку висновків, які прямо спростовують позицію боржника щодо «неукладеності» договору №15/09 та підтверджують його дійсність і належність виконання сторонами;

- заборгованість за вищезазначеними судовими рішеннями боржник добровільно не сплатив, таку примусово не стягнуто, а відтак зазначені судові рішення є невиконаними, отже, вимоги ТзОВ «Меблева Фабрика ІФ» є абсолютно безспірними, оскільки факт виникнення боргу, його розмір, строк виконання та підстави для стягнення встановлені судовим рішенням, яке набрало законної сили; ця безспірність виключає необхідність додаткового доказування зобов`язань боржника у справі про банкрутство, а також чітко встановлює правову підставу для примусового стягнення боргу, що підкреслює об`єктивну неспроможність боржника виконувати свої фінансові зобов`язання у звичайному порядку.

- враховуючи поведінку відповідачів у справі, а також з огляду на відчуження спірного майна на користь третьої особи ТзОВ «Транс Еко Енерджі» одразу після подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, для суду та ТзОВ «Меблева Фабрика Іф» було очевидним, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначені статтею 136 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод. Господарський суд повинен врахувати потенційні ризики можливості невиконання рішення суду та гарантувати відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову.

Вжиття заходів забезпечення позову (за наявності достатніх підстав) є невід`ємним елементом досягнення завдань господарського судочинства, інакше реальний захист порушених прав позивача та їх відновлення можуть стати недосяжними чи істотно ускладнитися.

Відповідно до ч.2 ст.136 ГПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно зі статтею 136 ГПК України обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

Статтею 137 ГПК України передбачено, що позов забезпечується, серед іншого, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб .

Заходи забезпечення позову можуть вживатися лише за умов, визначених статтею 136 ГПК України, а саме, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду; якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Колегія суддів зазначає, що обрання належного, відповідного предмету спору заходу забезпечення позову, гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

При цьому учасник справи, що звертається із заявою про забезпечення позову, повинен обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд зобов`язаний здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів і дослідити подані в обґрунтування заяви докази та встановити наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Слід зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з заявою про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

Водночас для вирішення питання про наявність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову та вжиття відповідних заходів має значення правильне визначення предмета спору.

У цьому спорі, в межах справи №914/1699/25 про банкрутство ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» позивач (ТзОВ «Меблева Фабрика Іф» - заявник кредиторських вимог до боржника) звернувся до суду з позовом до відповідача-1 (ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» - боржника, що перебуває в процедурі розпорядження майном) та до відповідача-2 (ТзОВ «Вортекс Інвестментс» - набувача спірного майна, який є боржником в іншій справі про банкрутство), у якому заявив такі вимоги:

- визнати недійсним правочин, оформлений актом № 1 від 08.05.2024 приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу, на підставі якого ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» передало, а ТзОВ «Вортекс Інвестмент» прийняло до статутного капіталу майно, а саме:

сонячну електростанцію, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 040, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область. Івано-Франківський район, село Угринів, вулиця Паркова, будинок 6а. Земельні ділянки місця розташування: Кадастровий номер: :12:1 89:0579, Реєстраційний номер: 258;

сонячну електростанцію, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 258, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький район, село Угринів, вулиця Паркова, будинок б. Земельні ділянки місця розташування: Кадастровий номер: :12:189:0577, Реєстраційний номер: 258;

земельну ділянку площею 0,523 га. Кадастровий номер: :12:189:0578, Реєстраційний помер об`єкта нерухомого майна 15923821.26258, розташована за адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький район, село Угринів, масив Боднарчик;

земельну ділянку площею 0,7922 га. Кадастровий номер: :12:189:0580, Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 258; розташована за адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький район, село Угринів, масив Боднарчик;

земельну ділянку площею 0,7922 га. Кадастровий номер: :12:189:0577, Реєстраційний номер об`єкта' нерухомого майна 258, розташована за адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький район, село Угринів, масив Боднарчик;

земельну ділянку площею 0,7922 га. Кадастровий номер: :12:189:0579, Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 258, розташована за адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький район, село Угринів, масив Боднарчик;

- витребувати у ТзОВ Вортекс Інвестментс на користь ТзОВ Смарт Енерджі Груп вищезазначене майно;

- скасувати державну реєстрацію права власності за ТзОВ Вортекс Інвестментс на таке майно;

- зареєструвати право власності на таке майно за ТзОВ Смарт Енерджі Груп.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оспорюваний правочин є фраудаторним, а відтак спірне майно (дві сонячні підстанції та чотири земельні ділянки) неправомірно вибуло з володіння боржника та підлягає поверненню боржнику.

Зокрема, позивач зазначає, що підставою звернення до суду з позовом є порушення прав та законних інтересів ТзОВ «Меблева Фабрика Іф» як кредитора в результаті передання (відчуження) усіх активів (усього нерухомого майна) боржника - ТзОВ «Смарт Енерджі Груп», на користь іншої, новоствореної, юридичної особи - ТзОВ «Вортекс Інвестментс».

При цьому, позивач покликається на такі обставини:

- заборгованість ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» перед ТзОВ «Меблева Фабрика Іф» становить 1 871 258, 62 грн. і виникла 15.03.2022 на підставі договору безпроцентної фінансової позики №15/09 від 15.09.2020;

- вимоги ТзОВ «Меблева Фабрика Іф», заявлені до ТзОВ «Смарт Енерджі Груп», є безспірними, оскільки підтверджені рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 26.03.2025 у справі №909/1049/24, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 21.07.2025 та постановою Верховного Суду від 16.10.2025;

- ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 18.04.2023 у справі №909/291/23 було відкрито провадження у справі про банкрутство ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» за заявою ініціюючого кредитора ТзОВ «СУ-531», в межах цієї справи 27.06.2023 визнано грошові вимоги ТзОВ «Меблева Фабрика Іф» до боржника на суму 2 348 197,11 грн та включено їх до четвертої черги вимог кредиторів; постановою суду від 25.07.2023 ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» визнано банкрутом;

- постановою Західного апеляційного господарського суду від 16.11.2023 у справі №909/291/23 скасовано ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 18.04.2023 про відкриття провадження у справі про банкрутство, справу повернуто до суду першої інстанції на етап розгляду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство;

- під час нового розгляду в Господарському суді Івано-Франківської області заяви ТзОВ «СУ-531» про відкриття провадження у справі про банкрутство ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» боржник здійснив відчуження усіх активів;

- активи, які були відчужені за оспорюваним правочином у цей період мали безпосереднє значення для забезпечення можливості задоволення вимог ТзОВ «Меблева Фабрика Іф», а також інших кредиторів, вимоги яких були заявлені в межах справи №909/291/23 на загальну суму 32 млн.грн;

- рішенням №03/05/24 одноосібного засновника (учасника) ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» від 03.05.2024, в момент розгляду в Господарському суді Івано-Франківської області заяви ТзОВ «СУ-531» про відкриття провадження у справі про банкрутство ТзОВ «Смарт Енерджі Груп», - ОСОБА_4 було вирішено виступити засновником (учасником) Товариства з обмеженою відповідальністю «Вортекс Інвестментс» шляхом внесення в статутний капітал вкладу у негрошовій формі, а саме нерухомого майна, що належать ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» на праві власності (дві сонячні електростанції та чотири земельні ділянки);

- згідно з оспорюваним актом - №1 приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу ТзОВ «Вортекс Інвестментс» від 08.05.2024, ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» передало, а ТзОВ «Вортекс Інвестментс» прийняло в якості внеску в статутний капітал усне нерухоме майно ТзОВ «Смарт Енерджі Груп», а саме дві сонячні електростанції та чотири земельні ділянки;

- 23.05.2024 ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» відчужило частку в статутному капіталі на користь ОСОБА_1 , тобто з 23.05.2024 ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» позбулось усіх видів активів, які перебували у нього у власності як нерухомого майна, так і корпоративних прав у ТзОВ «Вортекс Інвестментс»;

- відповідно до п.2 оскаржуваного рішення №03/05/24 одноосібного засновника (учасника) ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» від 03.05.2024, грошова оцінка вкладу ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» у статутний капітал ТзОВ «Вортекс Інвестментс» визначається в розмірі 500 000,00 грн., що становить частку 50% у статутному капіталі ТзОВ «Вортекс Інвестментс»; станом на 03.05.2024 ця сума становила 12 658,00 дол.США, що є очевидно заниженою вартістю майна (двох сонячних електростанцій та чотирьох земельних ділянок) порівняно з ринковими цінами на таке майно;

- відчуження відбулось напередодні постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» від 05.06.2024 у справі №909/291/23, за наявності невиконаних грошових зобов`язань перед ТзОВ «Меблева фабрика Іф» та перед низкою інших кредиторів, відтак дії ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» були очевидно неналежними і такими, що вчинені на шкоду кредиторам з метою недопущення звернення стягнення на майно;

- ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 20.03.2025 у справі №909/287/25 прийнято до розгляду заяву ТзОВ «Солар Павер Євразія» про провадження у справі про банкрутство ТзОВ «Смарт Енерджі Груп», під час розгляду цієї заяви третя особа ОСОБА_5 , здійснила погашення заборгованості боржника перед ТзОВ «Солар Павер Євразія» в розмірі 1 691 953,80 грн, тому друге ініціювання процедури банкрутства завершилось її припиненням у зв`язку з фактичним усуненням підстав, на які посилався кредитор;

- ухвалою Господарського суду Львівської області від 25.06.2025 у справі №914/1699/25 в черговий раз відкрито провадження у справі про банкрутство ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» за заявою ініціюючого кредитора ОСОБА_5 ;

- таке відкриття відбулось через три місяці після розгляду заяви ТзОВ «Солар Павер Євразія» про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника і ОСОБА_5 заявила вимоги в розмірі 1 691 953,80 грн., які було погашено ТзОВ «Солар Павер Євразія»;

- 30.07.2025 прийнято до розгляду заяву кредитора ТзОВ «Меблева Фабрика Іф» до ТзОВ «Смарт Енерджі Груп», при цьому боржник фактично не виконував своїх грошових зобов`язань перед ТзОВ «Меблева Фабрика Іф» ще до відкриття першого провадження у справі про банкрутство №909/291/23;

- у серпні 2025 року ОСОБА_6 подала суду заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство ТзОВ «Вортекс Інвестментс», в статутний капітал якого боржник передав усне своє нерухоме майно;

- ухвалою Господарського суду Львівської області від 25.08.2025 у справі №914/2400/25 відкрито провадження у справі про банкрутство ТзОВ «Вортекс Інвестментс», введено процедуру розпорядження майном, станом на дату подання позову постановлено ухвалу за результатами попереднього засідання та призначено підсумкове засідання на 04.12.2025;

- практично синхронні відкриття проваджень у справах про банкрутство ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» та ТзОВ «Вортекс Інвестментс» свідчать про намагання реальних власників та бенефіціарів цих підприємств не допустити повернення майна за оскаржуваним правочином боржнику;

- на думку позивача, ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» та ТзОВ «Вортекс Інвестментс» використали схему виведення активів, які могли б бути використані для погашення вимог кредиторів та розрахунків з іншими кредиторами і за наслідками реалізації такої схеми у ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» не залишилось будь-яких активів, а особа до якої такі активи перейшли (ТзОВ «Вортекс Інвестментс») через рік після створення (заснування) уже перебуває в процедурі банкрутства, що дозволить відчужити незаконно здобуті активи на торгах чи шляхом звернення стягнення на них у процедурі банкрутства забезпеченим кредитором.

Разом з позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкти спірного нерухомого майна та заборони ТзОВ «Вортекс Інвестментс» (та іншим особам) вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо спірного нерухомого майна, заборони ТзОВ «Вортекс Інвестментс» вчиняти дії щодо розпорядження об`єктами спірного нерухомого майна, заборони арбітражному керуючому (розпоряднику майна, ліквідатору, керуючому санацією), який виконує повноваження у справі №914/2400/25 здійснювати продаж об`єктів спірного нерухомого майна до завершення розгляду судового спору за позовом ТзОВ «Меблева Фабрика Іф».

Водночас, позивач просив розглядати заяву про забезпечення позову в судовому засіданні з викликом представника позивача.

В судове засідання 01.12.2025, призначене судом першої інстанції для розгляду заяви про забезпечення позову, з`явились представники позивача та відповідача-1, відповідач-2 подав суду клопотання про відкладення розгляду заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 01.12.2025 розгляд заяви відкладено на 08.12.2025, в тому числі з метою забезпечити відповідачу-2 можливість реалізації права на захист.

03.12.2025 позивач подав ще одну заяву про забезпечення позову (вх. № 5229/25 від 04.12.2025) у зв`язку з наявністю нових обставин (підстав).

Вказану заяву обґрунтовано тим, що ТзОВ «Меблева Фабрика Іф» дізналось із веб-сайту «Судова влада» про те, що в межах справи №914/2400/25 про банкрутство ТзОВ «Вортекс Інвестментс» 03.12.2025 подано заяви про затвердження мирової угоди у справі про банкрутство.

Позивач стверджує, що 03.12.2025 ОСОБА_1 як директор та бенефіціар ТзОВ «Вортекс Інвестметс», будучи достеменно повідомленим про існування спору про право власності у праві №914/1966/25 (914/3610/25) та розгляд заяви про забезпечення позову, подав заяву про затвердження мирової угоди у справі №914/2400/25. За наслідком розгляду вказаної заяви, суд, який розглядає справу №914/2400/25 закриє провадження у справі про банкрутство на підставі ст.90 КУзПБ, а усе майно, яке незаконно перебуває у боржника, перейде у власність третьої особи.

На переконання позивача, подання на затвердження у справі №914/2400/25 мирової угоди носить виключно характер зловживання правом, яке спрямоване на ускладнення повернення нерухомого майна його законному власнику - ТзОВ «Смарт Енерджі Груп».

Позивач повідомив суд, що підсумкове засідання у справі №914/2400/25 призначене на 04.12.2025, тобто 04.12.2025 може бути затверджено мирову угоду, за наслідком якої відповідач у цій справі - ТзОВ «Вортекс Інвестметс», позбудеться усього нерухомого майна.

Наведені обставини, на думку позивача, вказують на наявність прямої небезпеки втрати ТзОВ «Вортекс Інвестментс» усього нерухомого майна, яке є предметом спору. За таких умов, єдиним дієвим способом забезпечення збереження майна у ТзОВ «Вортекс Інвестментс» є вжиття заходів забезпечення позову, про які просить позивач, що не допустить відчуження усього майна на третю особу. ТзОВ «Вортекс Інвестментс» не має ані правомочності розпорядження цим майном, ані законної можливості використовувати його як предмет домовленостей в межах мирової угоди. З огляду на викладене, дії, які спрямовані на укладення та затвердження мирової угоди за наявності спору у справі №914/1966/25 (914/3610/25) щодо майна боржника, мають очевидні ознаки недоброчесності та суперечать принципам здійснення процедури банкрутства. Затвердження мирової угоди у справі №914/2400/25 може призвести до порушення прав та охоронюваних законом інтересів кредиторів, в тому числі ТзОВ «Меблева фабрика Іф».

Відповідач-1 (ТзОВ «Смарт Енерджі Груп») у запереченні щодо цієї заяви про забезпечення вимог наголошував, що з огляду на наявність провадження у справі №914/2400/25 про банкрутство ТзОВ «Вортекс Інвестментс», у відовідності до вимог ст.39 КУзПБ, накладення арешту чи будь-які обмеження у розпорядженні майном боржника, можуть бути накладені лише господарським судом, в провадженні якого перебуває справа №914/2400/25 про банкрутство.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 05.12.2025 заяву позивача про забезпечення позову від 03.12.2025 (вх. №5229/25 від 04.12.2025) призначено до розгляду в судовому засіданні 08.12.2025.

08.12.2025 позивач подав суду додаткові пояснення до заяви про забезпечення позову від 03.12.2025 (вх. №5229/25 від 04.12.2025), у яких повідомив суд, що ухвалою Господарського суду Львівської області від 04.12.2025 у справі №914/2400/25 було затверджено мирову угоду, провадження у справі про банкрутство ТзОВ «Вортекс Інвестментс» припинено. Одразу після затвердження мирової угоди усе майно ТзОВ «Вортекс Інвестментс» було відчужено ТзОВ «Транс Еко Енерджі». Реєстрація права власності на спірне майно (дві сонячні електростанції та чотири земельні ділянки) за ТзОВ «Транс Еко Енерджі» було здійснено 05.12.2025.

Позивач звернув увагу суду на те, що бенефіціарними власниками «Транс Еко Енерджі» є ті самі особи, що і ТзОВ «Вортекс Інвестментс».

Позивач зазначив, що дії директора, бенефіціара ТзОВ «Вортекс Інвестментс» Костіва М.М. носять абсолютно неприхований характер, з однієї сторони вказана особа просить відкласти розгляд справи №914/1699/25(914/3610/25) щодо розгляду заяви про забезпечення позову у зв`язку з необхідністю залучення представника, а в подальшому, ця особа подає заяву про затвердження мирової угоди, яка спрямована на відчуження нерухомого майна ТзОВ «Вортекс Інвестментс», щодо якого позивач просив вжити заходів забезпечення позову, а вже 05.12.2025 усе майно відчужується третій особі - ТзОВ «Транс Еко Енерджі», яка створена два місяці тому і бенефіціарними власниками якої є ті самі особи, що і у ТзОВ «Вортекс Інвестментс». Фактично, усі ризики, які було описано у заяві про забезпечення позову, були реалізовані, що зумовило необхідність подання позивачем доповнень.

У доповненнях, які є за своїм змістом, уточненням до заяви про забезпечення позову, позивач просив:

- накласти арешт на об`єкти нерухомого майна, а саме:

сонячна електростанція, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 040, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область. Івано-Франківський район, село Угринів, вулиця Паркова, будинок 6а, земельні ділянки місця розташування: кадастровий номер: :12:1 89:0579, реєстраційний номер: 258;

сонячна електростанція, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 258, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький район, село Угринів, вулиця Паркова, будинок б, земельні ділянки місця розташування: кадастровий номер: :12:189:0577, реєстраційний номер: 258;

земельна ділянка площею 0,523 га. Кадастровий номер: :12:189:0578, реєстраційний помер об`єкта нерухомого майна 15923821.26258, розташована за адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький район, село Угринів, масив Боднарчик;

земельна ділянка площею 0,7922 га. Кадастровий номер: :12:189:0580, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 258; розташована за адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький район, село Угринів, масив Боднарчик;

земельна ділянка площею 0,7922 га. Кадастровий номер: :12:189:0577, реєстраційний номер об`єкта' нерухомого майна 258, розташована за адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький район, село Угринів, масив Боднарчик;

земельна ділянка площею 0,7922 га. Кадастровий номер: :12:189:0579, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 258, розташована за адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький район, село Угринів, масив Боднарчик;

- заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Транс Еко Енерджі» та органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, вносити зміни в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, Державний земельний кадастр (Держгеокадастр) в тому числі щодо створення нових номерів (поділ) на земельні ділянки, державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо відчуження чи реєстрації права власності на вищевказані об`єкти нерухомого майна;

- заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Транс Еко Енерджі» вчиняти дії щодо розпорядження, в тому числі, але не виключно, зміни цільового призначення, поділу чи об`єднання, передачу у власність або в оренду, купівлі-продажу, дарування, міни, продажу на земельних торгах (аукціоні) щодо вищевказаних об`єктів нерухомого майна.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 08.12.2025 у задоволенні заяви ТзОВ «Меблева Фабрика ІФ» про забезпечення позову (вх. № 5042/25 від 25.11.2025) відмовлено; заяву ТзОВ «Меблева Фабрика ІФ» про забезпечення позову (вх. № 5229/25 від 04.12.2025), з урахуванням додаткових пояснень від 08.12.2025, які по суті є заявою про уточнення вимог за заявою про забезпечення позову - задоволено частково; заборонено ТзОВ «Транс Еко Енерджі» та органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, вносити зміни в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, Державний земельний кадастр (Держгеокадастр) в тому числі щодо створення нових номерів (поділ) на земельні ділянки, державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо відчуження чи реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна; заборонено ТзОВ «Транс Еко Енерджі» вчиняти дії щодо розпорядження, в тому числі, але не виключно, зміни цільового призначення, поділу чи об`єднання, передачу у власність, купівлі-продажу, дарування, міни, продажу на земельних торгах (аукціоні) щодо вищевказаних об`єктів нерухомого майна.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 17.12.2025, серед іншого, задоволено клопотання позивача про залучення співвідповідача та зміну предмета позову, постановлено залучити до участі у справі співвідповідача ТзОВ «Транс Еко Енерджі» та розглядати справу з урахуванням заяви про зміну предмета позову.

Як зазначено у цій ухвалі, зміна предмета позову у цьому випадку полягає у пред`явленні вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин (у первинній позовній заяві позивач заявляє вимоги щодо витребування та скасування державної реєстрації до ТзОВ «Вортекс Інвестментс», а у заяві про зміну предмета позову заявляє такі вимоги вже до ТзОВ «Транс Еко Енерджі»). Крім того, позивач доповнює первісні обставини - новими (щодо переходу права власності на майно від ТзОВ «Вортекс Інвестментс» до ТзОВ «Транс Еко Енерджі»).

Відтак позовними вимогами є:

- визнати недійсним правочин, оформлений актом № 1 від 08.05.2024 приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу, на підставі якого ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» передало, а ТзОВ «Вортекс Інвестмент» прийняло до статутного капіталу майно, а саме:

сонячну електростанцію, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 040, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Земельні ділянки місця розташування: Кадастровий номер: :12:1 89:0579, Реєстраційний номер: 258;

сонячну електростанцію, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 258, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький район, село Угринів, вулиця Паркова, будинок б. Земельні ділянки місця розташування: Кадастровий номер: :12:189:0577, Реєстраційний номер: 258;

земельну ділянку площею 0,523 га. Кадастровий номер: :12:189:0578, Реєстраційний помер об`єкта нерухомого майна 15923821.26258, розташована за адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький район, село Угринів, масив «Боднарчик»;

земельну ділянку площею 0,7922 га. Кадастровий номер: :12:189:0580, Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 258; розташована за адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький район, село Угринів, масив «Боднарчик»;

земельну ділянку площею 0,7922 га. Кадастровий номер: :12:189:0577, Реєстраційний номер об`єкта' нерухомого майна 258, розташована за адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький район, село Угринів, масив «Боднарчик»;

земельну ділянку площею 0,7922 га. Кадастровий номер: :12:189:0579, Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 258, розташована за адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький район, село Угринів, масив «Боднарчик»;

- витребувати у ТзОВ «Транс Еко Енерджі» на користь ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» вищезазначене майно;

- скасувати державну реєстрацію права власності за ТзОВ «Транс Еко Енерджі» на таке майно;

- зареєструвати право власності на таке майно за ТзОВ «Смарт Енерджі Груп».

Таким чином, предметом спору, ініційованого кредитором боржника, є визнання недійсним правочину, витребування нерухомого майна у відповідача-3 на користь боржника, скасування державної реєстрації відповідача-3 на спірне майно та реєстрація права власності на спірне майно за боржником, а позовні вимоги обґрунтовано фраудаторністю правочину, за наслідками якого майно вибуло з володіння боржника на користь пов`язаної з ним особи.

Разом із заявою про зміну предмета позову та залучення до участі у справі співвідповідача, позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкти спірного нерухомого майна.

Вказану заяву обґрунтовано тим, що після вжиття заходів забезпечення позову ухвалою суду від 08.12.2025, новий власник майна - ТзОВ «Транс Еко Енерджі» передало спірне майно в іпотеку третій особі.

Оскільки предметом позову є вимоги майнового характеру, досліджуватися має обґрунтованість і адекватність вимог заявника щодо забезпечення позову, а також питання, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (правова позиція, викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17).

З наданих позивачем та наявних в матеріалах справи доказів встановлено такі обставини:

Відповідно до Інформаційної довідки №455376961 від 08.12.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта з ідентифікаційним кодом в - ТзОВ «Вортекс Інвестментс», в реєстрах відсутні відомості щодо будь-якого майна, зареєстрованого за ТзОВ «Вортекс Інвестментс» (до позовної заяви додано докази реєстрації права власності ТзОВ «Вортекс Інвестментс» на спірне майно на момент подання позовної заяви до суду).

Відповідно до інформації з витягу з Державного реєстру речових прав №455324239 від 06.12.2025 право власності на сонячну електростанцію, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 040, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область. Івано-Франківський район, село Угринів, вулиця Паркова, будинок 6а, земельна ділянка місця розташування: кадастровий номер: :12:189:0579, реєстраційний номер: 258; було 05.12.2025 зареєстровано за ТзОВ «Транс Еко Енерджі» на підставі ухвали Господарського суду Львівської області від 04.12.2025 у справі №914/2400/25.

05.12.20205 ТзОВ «Транс Еко Енерджі» надало згоду ТзОВ «Вортекс Інвестментс» в межах ухвали Господарського суду Львівської області від 04.12.2025 у справі №914/2400/25 на відчуження рухомого та нерухомого майна, що перебуває в заставі та іпотеці.

Відповідно до Інформаційної довідки №455377702 від 08.12.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта з ідентифікаційним кодом в - ТзОВ «Транс Еко Енерджі», право власності на спірні об`єкти нерухомого майна зареєстровано 05.12.2025 за ТзОВ «Транс Еко Енерджі» на підставі ухвали Господарського суду Львівської області від 04.12.2025 у справі №914/2400/25.

Також, на підтвердження пов`язаності ТзОВ «Транс Еко Енерджі» з відповідачами, позивач надав суду відомості з сайту You control, у яких зазначено строк існування ТзОВ «Транс Еко Енерджі» 2 місяці і 19 днів, засновниками є ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , місцезнаходження 79048, Львів, вул.Литвиненка С., буд 3.

Вказані обставини свідчать про те, що спірне майно, яке є предметом витребування у цій справі, може бути в будь-який момент відчужене ТзОВ «Транс Еко Енерджі» шляхом реалізації своїх прав.

Зокрема, відповідно до наданої позивачем інформаційної довідки №456736734 від 16.12.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта з ідентифікаційним кодом в - ТзОВ «Транс Еко Енерджі», 11.12.2025 на спірне майно зареєстровано іпотеку на підставі іпотечного договору від 11.12.2025, укладеного між ТзОВ «Транс Еко Енерджі» (іпотекодавець) та ТзОВ «Добре паливо» (іпотекодержатель), строк виконання основного зобов`язання за договором позики, укладеним 10.12.2025 31.12.2028, розмір основного зобов`язання 13 000 000,00 грн.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що ТзОВ «Транс Еко Енерджі», як актуальний власник спірного майна, має право вчиняти дії щодо цим розпорядження цим майном, така можливість є беззаперечною і підтверджується тим, що з моменту застосування судом заходів забезпечення позову (ухвала від 08.12.2025) ТзОВ «Транс Еко Енерджі» вже вчинило дії щодо спірного майна, а саме передало його в іпотеку ТзОВ «Добре Паливо ЛТД». Відтак обґрунтованим є припущення, що невжиття заходів процесуального примусу у вигляді накладення арешту на спірне майно в майбутньому може утруднити виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Водночас, вжиття заходів забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав ТзОВ «Транс Еко Енерджі», оскільки об`єкт нерухомості залишається у його володінні, а можливість розпоряджатися вказаним майном обмежується на певний час, отже має тимчасовий характер та є лише збереженням існуючого становища до розгляду цієї справи по суті.

Колегія суддів апеляційної інстанції відхиляє доводи скаржників про те, що у цій справі вже постановлено ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову, якої достатньо для забезпечення ефективності виконання рішення у майбутньому в разі задоволення позовних вимог.

Так, частиною 4 статті 137 ГПК України передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Арешт майна і заборона вчиняти дії щодо розпорядження майном є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову.

Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна.

Враховуючи те, що у спірному випадку, незважаючи на існування заходів забезпечення позову у виді заборони на вчинення реєстраційних дій щодо спірного майна та вчинення дій щодо розпорядження спірним майном, спрямованих на його відчуження, спірне майно було передане в іпотеку, доречними є доводи позивача про вжиття додаткових заходів забезпечення позову у виді накладення арешту на спірне майно.

При цьому, одночасне вжиття двох різних заходів забезпечення позовних вимог, зокрема, передбачених п.1 ч.1 ст.137 та п.4 ч.1 ст.137 ГПК України не є тотожним подвійному забезпеченню позову, як помилково вважають апелянти.

Водночас, твердження відповідача-3 про те, що він дізнався про зміст ухвали від 08.12.2025 лише після отримання повного тексту ухвали 12.12.2025, колегія суддів оцінює критично з огляду на те, що відповідно до ч.1 ст.235 ГПК України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Кодексом України з процедур банкрутства.

Окрім того, відповідно до змісту судових рішень у справі №914/2400/25 (опублікованих в Єдиному державному реєстрі судових рішень), учасником у якій є ТзОВ «Транс Еко Енерджі», ТзОВ «Меблева Фабрика Іф» станом на 04.12.2025 повідомило суд шляхом подання письмових процесуальних заяв про обставини відкриття позовного провадження у справі №914/3610/25 в межах справи №914/1699/25 про банкрутствоТзОВ «Смарт Енерджі Груп» та подання позивачем заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

У додаткових поясненнях ТзОВ «Транс Еко Енерджі» зазначав, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2026 у справі №910/6654/24, викладено правові висновки, відповідно до яких у разі звернення до суду з позовом про визнання недійсним договору його стороною з метою домогтися відновлення власного порушеного права (та/ або інтересу), реституція застосовується лише між сторонами такого правочину. У разі звернення з таким позовом третьої особи (не сторони договору) з метою захисту прав та інтересів кредитора вимога про визнання недійсним фраудаторного правочину є належним та ефективним способом захисту, оскільки кредитор зазвичай зацікавлений у поверненні йому грошових коштів, а не майна, яке в подальшому слід буде відчужувати для отримання цих коштів.

Апелянт зазначає, що в силу наведених висновків Великої Палати Верховного Суду, в контексті справи, що розглядається, не роблячи заздалегідь будь-якого висновку щодо фраударторності чи правомірності оскаржуваного позивачем правочину, визнання оспорюваного правочину недійсним і є належним та ефективним способом захисту прав позивача, у разі доведення ним порушення такого права оспорюваним правочином. Усі інші заявлені позивачем вимоги не є належними та ефективними, оскільки вжиття заходів для виконання судового рішення, повернення майна боржника від третіх осіб та звернення на нього стягнення є компетенцію саме державного чи приватного виконавця, а не кредитора/стягувача. Позивач не може перебирати на себе повноваження державного чи приватного виконавця, крім того інтерес позивача полягає насамперед в отриманні коштів, а не у поверненні майна боржнику як такого. Виконання рішення суду про визнання правочину недійсним забезпечується самим фактом ухвалення судом такого рішення та набрання ним законної сили, а тому застосовані оскаржуваною ухвалою заходи забезпечення позову ніяк не співвідносяться із визнанням судовим рішенням правочину недійсним та не спрямовані на ефективний захист, або поновлення нібито порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Отже, на переконання ТзОВ «Транс Еко Енерджі» були відсутні передбачені правові підстави для вжиття заходів забезпечення позову.

Колегія суддів апеляційної інстанції відхиляє такі доводи апелянта з огляду на те, що висновок щодо ефективності обраного позивачем способу захисту господарський суд має зробити за результатами оцінки зазначених позивачем підстав позову та поданих на їх підтвердження доказів, тобто за результатами розгляду справи по суті, а не на етапі підготовчого провадження, в якому постановлено оскаржену ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову.

Щодо зауваження ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» про те, що ТзОВ «Меблева фабрика Іф» не є кредитором боржника, слід зазначити, що з моменту постановлення ухвали Господарського суду Львівської області від 27.11.2025 про відкриття провадження у справі №914/1699/25(914/3610/25) заявник вжиття заходів про забезпечення позову має статус позивача у справі позовного провадження в межах справи про банкрутство. Висновки щодо наявності чи відсутності у позивача порушеного права чи інтересу, які підлягають судовому захисту, можливо робити лише за результатами вирішення спору по суті.

Також безпідставними є доводи апелянта про те, що вжиті заходи забезпечення позову є тотожними задоволенню позовних вимог, адже предметом позову є віндикаційний позов про витребування майна на користь боржника, а вжиті заходи забезпечення позову полягають у накладенні арешту на спірне майно, що унеможливить вчинення дій, спрямованих на відчуження майна, яке є предметом вимоги про витребування, до завершення розгляду позову.

Водночас, вжиті заходи забезпечення позову у цій справі не перешкоджатимуть господарській діяльності ТзОВ «Транс Еко Енерджі», не порушують права інших осіб, а лише запроваджують тимчасові обмеження, існування яких дозволяє створити належні умови для виконання рішення суду у справі № 914/1699/25(914/3610/25) у разі задоволення позовних вимог.

Безпідставними є доводи апелянта про необхідність застосування у спірному випадку норм ст.40 Кодексу України з процедур банкрутства, відповідно до якої господарський суд має право за клопотанням сторін або учасників справи чи за своєю ініціативою вжити заходів до забезпечення вимог кредиторів.

У цьому випадку позивач звернувся до суду із заявою про застосування заходів забезпечення позову у позовному провадженні, яке розглядається в межах справи про банкрутство, а предметом позову є вимога про витребування майна на користь боржника, яке за твердженням позивача, незаконно вибуло з володіння боржника на підставі фраудаторного правочину. Натомість, заходи забезпечення вимог кредиторів, передбачені у ст.40 КУзПБ спрямовані на збереження майна боржника, тобто на уникнення настання обставин, які за обґрунтуваннями позивача, мали місце у цьому спорі.

Забезпечення позову у позовному провадженні та забезпечення вимог кредиторів у справі про банкрутство є різними інститутами, оскільки перше приймається задля забезпечення індивідуальної вимоги позивача, а друге - задля забезпечення вимог всіх кредиторів боржника (аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 20.05.2025 у справі №911/2308/23 (369/4028/23), на яку покликається також позивач у відзиві на апеляційну скаргу відповідача-1).

Також слід відхилити доводи апелянта про те, що суд першої інстанції повинен був розглянути заяву про забезпечення позову з урахуванням приписів ст. 143 ГПК України та вирішити питання саме про зміну заходів забезпечення позову, а не повторно вживати такі заходи забезпечення позову без відповідного обґрунтування.

Так, відповідно до ч.1 ст.143 ГПК України за клопотанням учасника справи суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим.

Відповідно до ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже, зміна одного заходу забезпечення позову іншим можу бути допущена судом лише за клопотанням учасника справи, а не з ініціативи суду. В цьому ж випадку, позивач звернувся до суду із заявою про застосування додаткових заходів забезпечення позову і саме в межах вимог позивача суд першої інстанції здійснив розгляд такої заяви.

При цьому, подання заяви про застосування додаткових заходів забезпечення позову не може самостійно свідчити про зловживання стороною позивача процесуальними правами. Зазначаючи у скарзі такий довід, апелянт не наводить обґрунтування наявності підстав для застосування наслідків визнання дій позивача недобросовісними повернення заяви без розгляду у відповідності до вимог ст.43 ГПК України.

Помилковими є твердження апелянта про розгляд справи з порушенням правил виключної підсудності за наявності обставин, коли суду достеменно відомо, що у провадженні іншого суду перебуває справа №914/2400/25 про банкрутство ТзОВ «Вортекс Інвестментс».

Відповідно до ч.2 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), у межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника, у тому числі спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України.

В спірному випадку, предметом позову є вимога позивача про визнання недійсним правочину, вчиненого боржником - ТзОВ «Смарт Енерджі Груп», та витребування на користь боржника нерухомого майна, яке за твердженням позивача, вибуло з володіння боржника на підставі фраудаторного правочину.

З урахуванням наведеної норми ч.2 ст.7 КУзПБ, безпідставним є твердження апелянта про те, що позов мав би розглядатись в межах справи №914/2400/25 про банкрутство відповідача-2.

Також суд апеляційної інстанції не надає оцінки доводам апелянта, які полягають у запереченнях щодо безспірності заявлених ТзОВ «Меблева Фабрика Іф» грошових вимог у справі №914/1699/25 про банкрутство ТзОВ «Смарт Енерджі Груп», адже такі заперечення підлягають розгляду судом першої інстанції під час розгляду заяви кредитора у попередньому засіданні суду в межах основної справи про банкрутство.

Апелянт звертає увагу на те, що станом на 03.05.2024 і станом на сьогодні, у боржника є наявними активи а саме реальна дебіторська заборгованість Державного підприємства «Гарантований покупець» перед боржником на суму близько 5 млн. гривень, встановлена за результатами інвентаризації, однак позивач у заяві про забезпечення позову посилався на відчуження усього нерухомого майна боржника (відповідача-1), яке є предметом витребування у справі позовного провадження, в межах якої застосовано заходи забезпечення позову, отже такі доводи апелянта слід відхилити.

Апелянт вважає, що накладаючи арешт на спірне нерухоме майно, суд поставив під сумнів судове рішення - ухвалу Господарського суду Львівської області від 04.12.2025 у справі №914/2400/25, яка вступила в законну силу та є обов`язковою для виконання на всій території України і яка не може бути оскаржена у цьому судовому процесі.

Такі доводи спростовуються тим, що на виконання ухвали Господарського суду Львівської області від 04.12.2025 у справі №914/2400/25 спірне майно вже було зареєстроване за ТзОВ «Транс Еко Енерджі» 05.12.2025, а вжиті заходи забезпечення позову стосуються заборони вчиняти подальше їх відчуження іншим особам. Таким чином, задоволення заяви про забезпечення позову жодним чином не перешкоджає виконанню ухвали Господарського суду Львівської області від 04.12.2025 у справі №914/2400/25 про затвердження мирової угоди і не ставить під сумнів її змісту.

Колегія суддів не надає оцінки доводам ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» про вчинення судом першої інстанції дисциплінарного проступку, ознаки якого апелянт вбачає у постановленні оскаржуваної ухвали, адже такі доводи перебувають поза межами повноважень суду апеляційної інстанції, визначених нормами Господарського процесуального кодексу України.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції керується висновками, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У цій справі колегія суддів вважає, що скаржникам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання.

Враховуючи те, що апелянти не довели наявності підстав для скасування оскарженої ухвали, передбачених у статті 277 Господарського процесуального кодексу України, у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу Господарського суду Львівської області від 18.12.2025 у справі №914/1699/25 (914/3610/25) в оскаржуваній частині залишити без змін.

В порядку положень ст.129 ГПК України сплачений за подання апеляційних скарг судовий збір слід покласти на скаржників.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 269, 270, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні вимог апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю Смарт Енерджі Груп та Товариства з обмеженою відповідальністю Транс Еко Енерджі відмовити.

2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 18.12.2025 у справі №914/1699/25 (914/3610/25) залишити без змін.

3. Судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги покласти на скаржників.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст. 287, 288 ГПК України протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Повну постанову складено 12.03.2026.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Галушко Н.А.

суддя Орищин Г.В.