РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.02.2026Справа № 910/13904/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., за участю секретаря судового засідання Шадури М.Ю., розглянув у порядку загального позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВС-Максимум» та Відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб підприємців Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації

про визнання припиненими трудових відносин та зобов`язання вчинити дії

за участю представників:

від позивача: Пальчик В.Л.,

від відповідача-1: не з`явився,

від відповідача-2: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВС-Максимум» та Відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб підприємців Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про визнання припиненими трудових відносин та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням трудових прав позивача бути звільненим із займаної посади за власним бажанням.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду; відкрито провадження у справі; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 09.12.2025; встановлено учасникам судового процесу строки для подання процесуальних документів.

Відповідачу-1 ухвалу про відкриття провадження у даній справі направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення за місцезнаходженням відповідно до інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Виходячи зі змісту статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України, пунктів 11, 17, 82, 83,101-104, 104 Правил надання послуг поштового зв`язку, суд дійшов висновку, що відповідач-1 повідомлений про судовий розгляд спору належним чином.

Відповідач-2 сформував 27.11.2025 у системі «Електронний суд» заяву про проведення засідання без участі його представника та 01.12.2025 подав до канцелярії Господарського суду міста Києва відзив на позов, яким заперечив позовні вимоги, заявлені до нього.

Позивач 02.12.2025 сформував у системі «Електронний суд» відповідь на відзив.

Для реалізації сторонами своїх процесуальних прав 09.12.2025 судом оголошено перерву до 20.01.2026.

У засіданні 20.01.2026 судом ухвалено закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті на 17.02.2026.

Відповідач-2 17.02.2026 сформував у системі «Електронний суд» заяву про проведення засідання без участі його представника.

Відповідач-1 відзив суду не надав та позовні вимоги не заперечив. Відповідно до частини дев`ятої статті 165 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Позивача 22.07.2011 установчими зборами відповідача-1 призначено директором Товариства з обмеженою відповідальністю «АВС-Максимум».

Позивач 05.09.2025 подав Загальним зборам відповідача-1 заяву про звільнення з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю «АВС-Максимум» за власним бажанням на підставі частини 1 статті 38 Кодексу законів про працю України та повідомлення про проведення позачергових загальних зборів відповідача-1, які надіслані поштою (докази направлення наявні у матеріалах справи).

Повідомленням від 05.09.2025 позивач скликав загальні збори товариства на 17.10.2025 о 10:00, за офіційним місцезнаходженням відповідача-1 з включенням до порядку денного питання обрання Голови позачергових загальних зборів та звільнення позивача з посади Товариства.

Проте, загальні збори учасників відповідача-1 проведено не було, питання про звільнення позивача з посади директора не вирішено, що засвідчено актом від 17.10.2025 № 01 про неявку учасників на позачергові загальні збори учасників відповідача-1.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач стверджує про відсутність можливості звільнитись із займаної посади без рішення загальних зборів товариства та просить суд визнати припиненими трудові правовідносини між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «АВС-Максимум» у судовому порядку, а також просить зобов`язати відповідача-2 внести запис про виключення запису з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості (запис) про ОСОБА_1 , як керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «АВС-Максимум».

Відповідно до статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.

Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Названими нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Коли особу обрано до складу виконавчого органу (між товариством та особою встановлені відносини управління товариством) та укладено трудовий договір (встановлені трудові відносини) і коли існують тільки відносини з управління товариством без укладення трудового договору - саме відносини з управління товариством, у яких директору надані відповідні повноваження, за здійснення яких він несе встановлену законом відповідальність, становлять основу відносин між товариством та цією особою. Позовні вимоги про визнання трудових правовідносин припиненими, або про звільнення, або про припинення трудових правовідносин та/або правовідносин представництва у такому спорі спрямовані насамперед на припинення правовідносин з управління, які існують між директором та товариством.

Аналогічний правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду 06.09.2023 у справі № 127/27466/20.

Згідно з статтею 38 Кодексу законів про працю України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу, власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, зокрема, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

Тобто, відповідно до трудового законодавства України керівник товариства, як будь-який інший працівник, має право звільнитися за власним бажанням, попередивши власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Разом з тим, особливість звільнення директора полягає в тому, що воно відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства. Вказана позиція викладена Верховним Судом у постанові від 24.12.2019 у справі № 758/1861/18.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів укладання позивачем з відповідачем-1 трудового договору, тому у даному випадку спірні правовідносини врегульовані нормами не лише трудового, але, насамперед, корпоративного законодавства.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 04.03.2025 у справі № 922/2226/24.

Чинна редакція Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» встановлює обрання особи виконавчим органом товариства або до складу цього органу в межах відносин з управління товариством і окремо передбачає укладення цивільно-правового або трудового договору.

Частиною першою статті 29 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» встановлено, що загальні збори учасників є вищим органом товариства. Загальні збори учасників можуть вирішувати будь-які питання діяльності товариства (частина перша статті 30 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»).

Відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 98 Цивільного кодексу України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства. Рішення загальних зборів приймаються простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не встановлено установчими документами або законом. Порядок скликання загальних зборів визначається в установчих документах товариства.

Відповідно до частин першої - третьої статті 99 Цивільного кодексу України, загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Виконавчий орган товариства може складатися з однієї або кількох осіб. Виконавчий орган, що складається з кількох осіб, приймає рішення у порядку, встановленому абзацом першим частини другої статті 98 цього Кодексу. Повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

Пунктом 10.1 Статуту відповідача-1 встановлено, що вищий орган управління, через який в управлінні товариством беруть участь учасники товариства є Загальні збори учасників. Виконавчий орган, який призначається вищим органом і здійснює керівництво поточною діяльністю товариства є директор товариства.

До виключної компетенції Загальних зборів учасників, окрім іншого, належить призначення на посаду та відкликання з посади директора товариства (підпункт 10.13.4 Статуту).

Згідно з пунктом 10.21 Статуту директор призначається на посаду Загальними зборами.

Відповідно до частин 2, 3 статті 32 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", виконавчий орган товариства скликає загальні збори учасників шляхом надсилання повідомлення про це кожному учаснику товариства. Виконавчий орган товариства зобов`язаний повідомити учасників товариства не менше ніж за 30 днів до запланованої дати проведення загальних зборів учасників, якщо інший строк не встановлений статутом товариства.

Повідомлення, передбачене частиною третьою цієї статті, надсилається поштовим відправленням з описом вкладення. Статутом товариства може бути встановлений інший спосіб повідомлення (частина 4 статті 32 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю").

Умовами пункту 10.3 Статуту встановлено, що позачергові Загальні збори учасників скликаються за рішенням виконавчого органу товариства у випадку, якщо цього потребують інтереси товариства.

До компетенції директора, окрім іншого, належить організація підготовки чергових та позачергових Загальних зборів учасників, вирішення питання про дату скликання і порядок денний Загальних зборів учасників (підпункт 10.24.15 Статуту).

Відповідно до пункту 10.6 Статуту про проведення Загальних зборів учасників учасники повідомляються шляхом направлення персонального повідомлення про проведення із зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного. Повідомлення надсилається поштою рекомендованим або цінним листом або вручається під розписку. Повідомлення повинно бути зроблено не менше як за 30 днів до дня скликання Загальних зборів учасників.

Директор для припинення своїх повноважень, як одноосібного виконавчого органу, за своєю ініціативою має скликати загальні збори учасників товариства з включенням до порядку денного питання про припинення своїх повноважень шляхом обрання нового директора або тимчасового виконувача його обов`язків, оскільки вирішення цього питання належить до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства.

Аналогічний правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 06.09.2023 у справі № 127/27466/20.

Як встановлено судом раніше, позивачем дотримано механізм скликання позачергових зборів учасників відповідача-1.

Проте, актом від 17.10.2025 № 01 зафіксовано, що позачергові Загальні збори учасників відповідача-1, скликані на 17.07.2025, не відбулись.

Таким чином, з огляду на не з`явлення учасників відповідача-1 на скликані позивачем, як директором товариства збори, на момент розгляду справи дотримання механізму прийняття рішень загальними зборами товариства, визначений статутом відповідача-1 та чинним законодавством України, фактично не можливе.

Відповідно до статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Наявні у справі докази свідчать про дотримання ОСОБА_1 вимог закону щодо реалізації свого права на припинення трудових відносин із товариством. Проте, заява про звільнення директора вирішена не була.

У той же час, невирішення загальними зборами учасників товариства питання про звільнення за власним бажанням працівника з посади директора є порушенням прав позивача, у перш за все права, гарантованого статтею 43 Конституції України.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання трудових відносин ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «АВС-Максимум» припиненими у зв`язку зі звільненням позивача з посади директора відповідача-1 за власним бажанням на підставі частини 1 статті 38 Кодексу законів про працю України, підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги до відповідача-2, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності та підпорядкування, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців.

Пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» визначено, що державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі документів, що подаються заявником для державної реєстрації.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», у тому числі щодо зобов`язання вчинення реєстраційних дій.

Відповідно до частини 4 статті 28 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" відмова у державній реєстрації з підстав, не передбачених цією статтею, а також відмова у державній реєстрації (легалізації) професійної спілки, її організації або об`єднання не допускається.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять, а позивачем в порушення вимог Господарського процесуального кодексу України до суду не надано доказів звернення позивача до відповідача-2 із відповідною заявою про внесення змін до відомостей товариства у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що в свою чергу свідчить про відсутність факту порушення відповідачем-2 прав позивача у цій частині, та відсутність підстав для зобов`язання суб`єкта державної реєстрації вчиняти реєстраційну дію у примусовому порядку.

Суд звертає увагу позивача, що внесення відповідачем-2 змін до відомостей Товариства у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в частині зміни директора є виключно дискрецією державного реєстратора, порядок реалізації якої визначено статтею 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».

У той час, як рішення суду про визнання трудових відносин припиненими і є підставою для внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 04.03.2025 у справі № 922/2226/24.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідача-2 внести запис про виключення запису з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості (запис) про ОСОБА_1 , як керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «АВС-Максимум».

Згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача-1 у розмірі 2 422,40 грн. В іншій частині вимог судовий збір залишається за позивачем.

Керуючись статтями 74, 76-79, 86, 123, 129, 232-233, 237- 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати припиненими трудові відносини ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «АВС-Максимум» у зв`язку з звільненням із займаної посади директора за власним бажанням з дати набрання рішенням законної сили.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АВС-Максимум» (02093, місто Київ, вулиця Бориспільська, будинок 40; ідентифікаційний номер 37788717) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 2 422,40 грн. судового збору.

4. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення

Повний текст рішення складено 02.03.2026.

Суддя Т.Ю. Кирилюк