ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"16" березня 2026 р.

м. Черкаси

Справа № 925/64/26

Господарський суд Черкаської області у складі судді Гладуна А.І., розглянувши заяву позивача про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Автошини-Прозоро"

до Виконавчого комітету Смілянської міської ради

про стягнення 73465,92 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. 14.01.2026 Товариство з обмеженою відповідальністю "Автошини-прозоро" звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Виконавчого комітету Смілянської міської ради.

2. Змістом позову є майнова вимога стягнути з відповідача на користь позивача 69062,40 грн боргу за надані послуги з ремонту та технічного обслуговування службових автомобілів на підставі договору №100 від 04.08.2025, 3636,66 грн пені, 351,93 грн 3% річних, 414,93 грн інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 12.11.2025 до 12.01.2026.

3. 26.02.2026 Господарський суд Черкаської області ухвалив рішення, яким позов задовольнив частково. Стягнув з Виконавчого комітету Смілянської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Автошини-Прозоро" 57552,00 грн боргу. У решті позову в частині вимоги про стягнення 4523,75 грн пені, 439,92 грн 3% річних, 751,06 грн інфляційних втрат відмовив.

Ухвалюючи рішшення суду, суд не поклав на відповідача судової витрати зі сплати судового збору, сплаченого позивачем за подання позову, оскільки, на переконання суду, спір у даній справі виник з неправильних дій позивача, що полягали у неналежному виконанні зобов`язання з надання послуг у строк встановлений договором, що мало наслідком розірвання відповідачем договору в односторонньому порядку.

4. Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

5. 04.03.2026 позивач подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення суду, у якій просив стягнути з відповідача на користь позивача 34133,75 грн понесених судових витрат на професійну правничу допомогу. (а.с. 188-189)

6. На підтвердження понесених витрат позивач подав договір про надання правової допомоги №3/4 від 03.04.2025, додаток №7/1 від 07.01.2026 до договору про надання правової допомоги №3/4 від 03.04.2025, платіжні інструкції від 08.01.2026 на суму 29000,00 грн, від 28.02.2026 на суму 4250,00 грн та на суму 4250,00 грн, акт здачі-приймання виконаних робіт (надання послуг) від 27.02.2026 на суму 37500,00 грн. (а.с. 190-201)

7. 06.03.2026 відповідач подав до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, у якому просив відмовити у задоволенні заяви позивача про стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу. У разі часткового задоволення заяви відповідач просив зменшити заявлений розмір витрат до мінімального можливого розміру. (а.с. 204-206)

8. В обґрунтування клопотання відповідач вказав, що заявлена позивачем сума витрат на правничу допомогу у розмірі 34113,75 грн становить близько 59 % від ціни позову та не є пропорційною до предмета спору, надмірною для органу місцевого самоврядування, який за матеріалами справи діяв у спосіб передбачений договором та добросовісно вимагав цього від позивача у справі. Відповідач ствердив, що саме поведінка позивача, а саме ігнорування та порушення істотних умов договору, призвела до розірвання договору та унеможливила здійснення видатків і проведення платежу за таким договором у встановленому бюджетним законодавством порядку. Отже, неналежне виконання позивачем зобов`язань за договором стало причиною виникнення спору.

Відповідач ствердив, що позивач до акту здачі-приймання правничої допомоги включив підготовку письмових пояснень, які 26.02.2026 суд залишив без розгляду через порушення позивачем порядку їх надання. Отже, оскільки відповідний процесуальний документ не був прийнятий судом до розгляду та не вплинув на вирішення спору по суті, така робота адвоката не може вважатися необхідною для ефективного захисту прав позивача у межах цього провадження.

Крім того, на думку відповідача, визначення позивачем вартості участі адвоката в одному судовому засіданні у розмірі 4250 грн, є надмірним заявленій вартості такої послуги та неспівмірним її з фактичним обсягом виконаної роботи, оскільки представник позивача взяв участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції.

9. 06.03.2026 відповідач подав до суду заперечення, у яких просив покласти понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу на позивача, оскільки причиною виникнення спору є неналежне виконання позивачем зобов`язань за договором щодо строку виконання робіт за наслідками розірвання договору. (а.с. 210-211)

10. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (частина 4 статті 244 Господарського процесуального кодексу України).

11. Суд ухвалив розглянути заяву позивача про ухвалення додаткового рішення суду про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу без участі представників сторін за наявними матеріалами справи.

12. Розглянувши заяву позивача про ухвалення додаткового рішення суду про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку у заяві позивачу відмовити.

13. Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

14. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

15. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

16. Умовою розподілу судових витрат та ухвалення судового рішення (додаткового рішення) про розподіл судових витрат є подання сторонами до закінчення судових дебатів, а в разі розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження - до закінчення судового розгляду справи заяви про розподіл судових витрат.

17. Сторони мають процесуальну можливість подати таку заяву упродовж всього строку розгляду справи на будь-якій стадії судового процесу.

18. Право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень статей 124, 129 Господарського процесуального кодексу України, кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Аналогічна позиція викладена пункті 1.20 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.07.2021 року у справі 910/16803/19.

19. Процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів.

Аналогічна позиція викладена у пункті 3.6 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.01.2022 у справі № 921/221/21 та у пункті 20 постанови від 31.05.2022 у справі №917/304/21.

20. Відповідно до частини 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

21. Позивач при зверненні до суду з позовом вказав попередній (орієнтовний) розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу за розгляд даної справи у суді першої інстанції у розмірі 29000,00 грн 41750,00 грн, а у заяві про ухвалення додаткового рішення від 04.03.2026 34113,75 грн. (а.с. 3 на звороті, 189 на звороті)

22. Заяви про розподіл судових витрат до закінчення судового розгляду справи позивач суду не подав.

23. Потрібно розрізняти наслідки своєчасного неподання заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та доказів на підтвердження їх розміру, та загальні правила розподілу судових витрат за результатами розгляду справи.

24. Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат.

Аналогічну позицію Касаційний господарський су у складі Верховного Суду виклав у постанові від 20.04.2023 у справі № 917/527/18.

25. Одним з основних принципів господарського судочинства є диспозитивність, зміст якого полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України).

26. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України.

27. Відповідно до частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

28. Обов`язку суду вирішити питання про судові витрати кореспондує право учасника звернутися до суду із такою заявою. Вирішення судом питання про судові витрати без заяви учасника справи суперечитиме принципу диспозитивності господарського судочинства.

29. Іншою умовою розподілу судових витрат та ухвалення судового рішення (додаткового рішення) про розподіл судових витрат є подання сторонами доказів понесення таких витрат. Такі докази сторони повинні подати під час розгляду справи або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, якщо сторона зробила про це відповідну заяву (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

30. Відповідно до частини 1 статті 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

31. Доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивач разом з позовом не подав.

32. Докази на підтвердження розміру понесених судових витрат на професійну правничу допомогу позивач подав 04.03.2026 разом із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. (а.с.190-201)

33. Із поданих позивачем доказів суд установив, що такі докази, зокрема договір про надання правової допомоги №3/4 від 03.04.2025, додаток №7/1 від 07.01.2026 до договору про надання правової допомоги №3/4 від 03.04.2025, платіжні інструкції від 08.01.2026 на суму 29000,00 грн, копію свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю Шапошніковим І.Б. були у позивача упродовж всього розгляду справи.

34. Поважності причин неможливості подання до суду доказів понесених витрат на правничу допомогу до закінчення розгляду справи позивач не навів.

35. Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які сторона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи, а також своєчасне подання доказів на підтвердження розміру судових витрат слугує стимулом до досудового вирішення спору.

36. Неподання позивачем до закінчення розгляду справи заяви про розподіл судових витрат та не обґрунтування поважності причин неможливості подання доказів понесення таких витрат до закінчення розгляду справи зумовлює підстави для відмови в ухваленні додаткового рішення суду про розподіл судових витрат.

37. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку відмовити позивачу у прийнятті додаткового рішення суду про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 14, 126, 129, 130, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У заяві позивача Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю "Автошини-Прозоро" про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду протягом 10 днів з дня її підписання може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя А.І. Гладун