ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"26" лютого 2026 р. Справа № 924/1324/25

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Гладюка Ю.В., при секретарі судового засідання Жиромській А.Ю., розглянувши матеріали справи

за позовом Кам`янець-Подільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати функції у спірних правовідносинах Кам`янець-Подільської міської ради, м. Кам`янець-Подільський

до приватного підприємства "УКРКОМ", м. Кам`янець-Подільський

про стягнення 3% річних та інфляційних втрат

за участю представників сторін:

від прокуратури - Лісовий О.І. згідно посвідчення,

від позивача - не з`явився,

від відповідача - не з`явився,

встановив:

Кам`янець-Подільська окружна прокуратура в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати функції у спірних правовідносинах Кам`янець-Подільської міської ради звернулася до господарського суду з позовом до приватного підприємства "УКРКОМ", в якому просить стягнути з відповідача 89787,89 грн. Інфляційних втрат та 18747,51 грн. 3% річних за період з 04.07.2024 по 03.07.2025.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Господарського суду Хмельницької області від 13.03.2025 по справі №924/13/25, яке постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.07.2025 залишено без змін, задоволено позов Кам`янець-Подільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Кам`янець-Подільської міської ради до ПП «Укрком» про стягнення коштів пайової участі у розмірі 625 764,99 грн. в повному обсязі. Відповідач, який безпідставно зберіг у себе кошти пайової участі зобов`язаний також сплатити інфляційні втрати та три проценти річних за період з 04.07.2024 по 03.07.2025 (із 04.07.2024 - день наступний за днем реєстрації сертифіката №ХМ35, який зареєстровано 03.07.2024, по 03.07.2025 дату набрання законної сили рішення суду у справі №924/13/25).

У судовому засіданні 26.02.2026 року представник прокуратури наполягає на задоволенні позовних вимог.

Позивач - Кам`янець-Подільська міська рада, не скористався правом участі в судових засіданнях, письмової позиції щодо предмету спору не надав. Позивач повідомлений про дати, час та місце розгляду справи шляхом надіслання йому ухвал суду до зареєстрованого електронного кабінету підсистеми "Електронний суд" ЄСІТС. Ухвали суду від 05.01.2026 та 04.02.2026 доставлені до електронного кабінету підсистеми "Електронний суд" ЄСІТС позивача, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками.

Відповідач - приватне підприємство "УКРКОМ", представника для участі в судовому засіданні не направив, відзив на позов не подав. Матеріали справи містять довідки про доставку ухвали суду до електронного кабінету підсистеми "Електронний суд" ЄСІТС відповідача від 05.01.26 та 04.02.25.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки відповідач не скористалися своїм процесуальним правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 13.03.2025 у справі №924/13/25 позов задоволено.

Стягнуто з Приватного підприємства "УКРКОМ" (32300, Хмельницька обл., місто Кам`янець-Подільський, вул. Івана Франка, буд. 7, корп. А, ) на користь Кам`янець-Подільської міської ради (32300, Хмельницька обл., місто Кам`янець-Подільський, майдан Відродження, 1, ) 625 764,99 грн. безпідставно збережених коштів пайової участі.

Стягнуто з Приватного підприємства "УКРКОМ" (32300, Хмельницька обл., місто Кам`янець-Подільський, вул. Івана Франка, буд. 7, корп. А, ) на користь Хмельницької обласної прокуратури (29000, Хмельницька обл., місто Хмельницький, пров. Військоматський, буд. 3, , р/р UA 0002814, МФО 820172, банк: ДКСУ, м. Київ) 9368,47 грн. судового збору.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.07.2025 у справі №924/13/25 апеляційну скаргу приватного підприємства "УКРКОМ" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 13.03.2025 у справі №924/13/25 залишено без задоволення. Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 13.03.2025 у справі №924/13/25 залишено без змін.

Листом від 09.10.2025 №52-7152вих-25 прокуратура повідомила Кам`янець-Подільську міську раду щодо наявності підстав для вжиття заходів за фактом неналежного виконання зобо`язання ПП «Укрком» (з урахуванням рішення Господарського суду Хмельницької області від 13.03.2025 у справі №924/13/25) стосовно сплатити інфляційних втрат та 3% річних.

Листом від 21.10.2025 №3/2-25-1644 Кам`янець-Подільська міська рада повідомила керівника Кам`янець-Подільської окружної прокуратури, що заходи щодо примусового стягнення у судовому порядку інфляційних втрат та 3% річних від суми збережених забудовником коштів пайової участі не вживалися та в майбутньому вживатися не будуть.

На виконання абз.3 ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" Кам`янець-Подільською окружною прокуратурою повідомлено позивача про прийняте рішення стосовно представництва інтересів держави шляхом пред`явлення до суду позову листом від 16.12.2025.

Дослідивши наявні в справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд враховує наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 131-1 Конституції України передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і у порядку, що визначені законом.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у ст.23 Закону України "Про прокуратуру", якою визначено, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Згідно з ч.3 ст.53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах (ч.4 ст.53 ГПК України).

Інтереси держави охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає в цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема цивільних, правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах. Також звертала увагу, що в судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через її відповідний орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц, від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц від 05.10.2022 у справах №923/199/21.

У постанові від 14.12.2022 у справі №2-3887/2009 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що ці висновки актуальні також щодо участі територіальної громади в цивільних правовідносинах та судовому процесі.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 66 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" місцеві бюджети мають бути достатніми для забезпечення виконання органами місцевого самоврядування наданих їм законом повноважень та забезпечення населення послугами не нижче рівня мінімальних соціальних потреб. Повноваження на здійснення витрат місцевого бюджету мають відповідати обсягу надходжень місцевого бюджету.

Положення законодавства у сфері бюджетних правовідносин (п.4-1 ч.1 ст.71 Бюджетного кодексу України) відносять кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту до джерел формування бюджету розвитку місцевих бюджетів.

Оскільки кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, а також інфляційні втрати та 3 річних, які підлягають нарахуванню внаслідок їх несвоєчасної сплати, належать до джерел формування бюджету розвитку місцевого бюджету, їх стягнення безумовно становить інтерес територіальної громади та держави, який пов`язаний із накопиченням бюджетних коштів, необхідних для забезпечення належного функціонування інституцій місцевого самоврядування.

Звернення прокурора до суду з вказаною позовною заявою має важливе значення для зміцнення правопорядку у зазначеній сфері та додержання всіма учасниками цих суспільних відносин принципу законності (ст. 68 Конституції України).

Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради (ч.5 ст.16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

У розумінні вимог ч.1 ст.10, ч.2 ст.2, ч.5 ст.16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" Кам`янець-Подільська міська рада є органом місцевого самоврядування, що представляє відповідну територіальну громаду та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Кам`янець-Подільська міська рада розробляє, затверджує місцевий бюджет і наділена повноваженнями контролю за виконанням бюджету. Завданням органу місцевого самоврядування є забезпечення раціонального використання майна та інших ресурсів, що перебувають у комунальній власності. Використання коштів місцевого бюджету становить суспільний інтерес та стосується прав та інтересів великого кола осіб - мешканців міста.

У спірних правовідносинах щодо стягнення з ПП "УКРКОМ" інфляційних втрат та 3% річних від суми коштів пайової участі Кам`янець-Подільська міська рада виступає як сторона позадоговірного зобов`язання та орган місцевого самоврядування, до бюджету якого перераховуються відповідні кошти.

Прокуратура, відповідно до вимог ст.23 Закону України "Про прокуратуру", поінформувала Кам`янець-Подільська міську раду про існування даного порушення інтересів держави (лист від 09.10.2025 №52-1737-24).

Водночас, позивачем не вжито заходів до усунення порушень указаних інтересів держави, зокрема, не пред`явлено до суду позову про стягнення із відповідача інфляційних втрат та 3% річних до місцевого бюджету.

Таким чином, наявність у прокурора підстав для представництва інтересів держави в особі Кам`янець-Подільської міської ради шляхом пред`явлення цього позову обґрунтовується наявним порушенням інтересів держави і необхідністю їх комплексного захисту, орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у цих спірних правовідносинах, будучи поінформованими про існування порушення, не здійснює захисту інтересів держави.

Прокурором дотримано вимоги абз.3 ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру". На виконання зазначених норм обласною прокуратурою повідомлено позивача, зокрема, про прийняте рішення стосовно представництва інтересів держави шляхом пред`явлення до суду цього позову листом від 16.012.2025.

Зважаючи на викладене та з огляду на те, що прокурор у позовній заяві навів підставу для представництва інтересів держави, обґрунтував, у чому полягає порушення цих інтересів, та визначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, суд дійшов висновку, що прокурор підтвердив підстави для представництва інтересів держави у цій справі та обґрунтовано звернувся до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Хмельницької області від 13.03.2025 у справі №924/13/25 задоволено позов Кам`янець-Подільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Кам`янець-Подільської міської ради до ПП «Укрком» про стягнення коштів пайової участі у розмірі 625764,99 грн. Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.07.2025 рішення Господарського суду Хмельницької області від 13.03.2025 у справі №924/13/25 залишено без змін.

Згідно ч.4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно рішення Господарського суду Хмельницької області від 13.03.2025 у справі №924/13/25 (набрало законної сили 03.07.2025), встановлено, що ПП «Укрком» невиконано, як замовником будівництва, свого обов`язку з приводу перерахування до місцевого бюджету коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (пайової участі) у розмірі 625 764,99 гривень. З рішення суду також вбачається, що 03.07.2024 ПП "УКРКОМ"

видано сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів.

У постанові Верховного Суду від 05.09.2023 у справі № 910/11761/21 викладено висновок про те, що преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 29.06.2021 у справі № 910/11287/16, від 19.12.2019 у справі № 520/11429/17.

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статей 549-552, 611, 625 ЦК України.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з аналізу статей 612, 625 ЦК України право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних, які не є штрафними санкціями, є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Аналогічна правова позиція щодо застосування частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 916/190/18, постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18 та постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 905/587/18.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 917/1421/18, оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, право на позов про стягнення інфляційних втрат і процентів річних виникає за кожен місяць із моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

За змістом статей 509, 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.

Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому право кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 11 квітня 2018 року у справі №758/1303/15-ц та від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц.

Отже, дія статті 625 ЦК України поширюється на всі види грошових зобов`язань незалежно від підстав їх виникнення (договір чи делікт), у тому числі й на позадоговірне грошове зобов`язання, що виникло на підставі статті 1212 ЦК України.

Тому в разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються три проценти річних та інфляційні нарахування від простроченої суми відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, оскільки боржником порушено позадоговірне (деліктне) грошове зобов`язання, що виникло на підставі статті 1212 ЦК України.

Наведена правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/10156/17, якою Велика Палата Верховного Суду підтвердила аналогічний висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 15.04.2015 у справі №910/2899/14 та у постанові від 01.06.2016 у справі №910/22034/15, а також у постанові Верховного Суду від 15 липня 2021 у справі №910/6053/19.

У постанові від 23.05.2018 у справі №910/1238/17 Велика Палата Верховного Суду роз`яснила, що термін "користування чужими грошовими коштами" може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх (пункт 6.20).

У даному випадку, розмір процентів за неправомірне користування чужими грошовими коштами встановлено законом, а саме частиною другою статті 625 ЦК України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.02.2024 у справі №910/3831/22 зазначено, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних на суму боргу відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Також у цій постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що зобов`язання повернути безпідставно набуте майно виникає в особи безпосередньо з норми статті 1212 ЦК України, тобто з моменту безпідставного набуття майна або з моменту безпідставного його збереження. Це зобов`язання не виникає з рішення суду. Судове рішення в цьому випадку є механізмом примусового виконання відповідачем свого обов`язку з повернення безпідставно отриманих коштів, який він не виконує добровільно.

Враховуючи викладене, відповідач, який безпідставно зберіг у себе кошти пайової участі (із 04.07.2024 - день наступний за днем реєстрації сертифіката №ХМ35, який зареєстровано 03.07.2024, по 03.07.2025 дату набрання законної сили рішення суду про зобов`язання сплатити кошти пайової участі (у справі №924/13/25), зобов`язаний також сплатити інфляційні втрати та три проценти річних.

Для розрахунку інфляційних втрат та трьох процентів річних за період з 04.07.2024 по 03.07.2025 включно до уваги взято загальну суму безпідставно збережених коштів пайової участі за вказаний вище період в розмірі 625764,99 гривень визначений згідно рішення Господарського суду Хмельницької області від 13.03.2025 (справа №924/13/25).

Зважаючи на викладене, суд, здійснивши власний перерахунок (за допомогою програми „Законодавство") встановив, що загальний розмір інфляційних втрат та трьох процентів річних за період з 04.07.2024 по 03.07.2025 включно становить 108 535,4 грн, з яких 89 787,89 грн. - інфляційні втрати, 18 747,51 грн. - три проценти річних.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ст. 86 ГПК України).

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

У зв`язку із задоволенням позову, витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача відповідно до статті 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути з приватного підприємства "УКРКОМ" (32300, Хмельницька обл., місто Кам`янець-Подільський, вул. Івана Франка, буд. 7, корп. А, ) на користь Кам`янець-Подільської міської ради (32300, Хмельницька обл., місто Кам`янець-Подільський, майдан Відродження, 1, ) для зарахування в дохід місцевого бюджету Кам`янець Подільської міської територіальної громади 3% річних та інфляційних втрат за несвоєчасне виконання зобов`язання у сумі 108 535,40 грн. (сто вісім тисяч п`ятсот тридцять п`ять гривень 40 коп.).

Стягнути з приватного підприємства "УКРКОМ" (32300, Хмельницька обл., місто Кам`янець-Подільський, вул. Івана Франка, буд. 7, корп. А, ) на користь Хмельницької обласної прокуратури (29000, м. Хмельницький, провулок Військоматський, 3, ) 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 коп.) витрат по оплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. (ч.1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. (ч.1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Суддя Ю.В. Гладюк

Повний текст рішення складено 03.03.2026 року.

Віддрук 1примірники: 1 - до справи,

Прокуратурі, позивачу та відповідачу надіслати рішення до електронного кабінету ЕС.