ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2026 р. Справа №914/2703/25

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді О.С. Скрипчук

суддів Н.М. Кравчук О.І. Матущак,

секретар судового засідання Постолатій В.Р.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Головного Управління ДПС у Львівській області б/н від 07.01.2026 (вх. № 01-05/56/26 від 07.01.2026; вх. № 01-05/57/26 від 07.01.2026)

на рішення Господарського суду Львівської області від 15.12.2025 (повний текст рішення складено 18.12.2025, суддя Яворський Б.І.)

та на додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 29.12.2025 (суддя Яворський Б.І.)

у справі № 914/2703/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Галицька логістична компанія», м. Львів

до відповідача Державна податкова служба України в особі відокремленого підрозділу Головного Управління ДПС у Львівській області, м. Львів

про припинення податкової застави та внесення відповідних відомостей.

За участю представників сторін:

від позивача: Дяків В.Б.

від відповідача: Підгайний О.І.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Галицька логістична компанія» звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головного Управління ДПС у Львівській області про припинення податкової застави та внесення відповідних відомостей.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач набув в межах виконавчого провадження майно, однак не може належним чином реалізовувати своє право власності через наявність податкової застави на це майно, яка пов`язаної із його колишнім власником. Позивач вважає, що він є добросовісним набувачем, тому наявні правові підстави для припинення такої податкової застави в судовому порядку.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 15.12.2025 позовні вимоги задоволено. Припинено податкову заставу, яка зареєстрована у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (номер запису про обтяження: 31465757 від 25.07.2024), обтяжувач: ГУ ДПС у Львівській області, боржник - ПП «Галичина агроресурси» () щодо транспортних засобів, які належать ТОВ «Галицька логістична компанія» (), а саме: марки RENAULT, модель TRAFIC, реєстраційний номер НОМЕР_1 , колір чорний, рік випуску 2016, VIN/ номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 ; марки RENAULT , модель TRAFIC, реєстраційний номер НОМЕР_3 , колір синій, рік випуску 2012, VIN/номер шасі (кузова,рами) НОМЕР_4 ; напівпричіпа марки FRUEHAUF , модель PNTPX09, реєстраційний номер НОМЕР_5 , VIN/номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_6 , колір чорний, рік випуску 2021. Зобов`язано Державну податкову службу України в особі відокремленого підрозділу Головного Управління ДПС у Львівській області () внести до Державного реєстру обтяжень рухомого майна відомості про припинення податкової застави транспортних засобів, які належать ТОВ «Галицька логістична компанія» (), а саме: марки RENAULT, модель TRAFIC, реєстраційний номер НОМЕР_1 , колір чорний, рік випуску 2016, VIN/ номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 ; марки RENAULT, модель TRAFIC, реєстраційний номер НОМЕР_3 , колір синій, рік випуску 2012, VIN/номер шасі (кузова,рами) НОМЕР_4 ; напівпричіпа марки FRUEHAUF, модель PNTPX09, реєстраційний номер НОМЕР_5 , VIN/номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_6 , колір чорний, рік випуску 2021.

Судом першої інстанції з матеріалів справи встановлено, що до позивача (Товариство з обмеженою відповідальністю «Галицька логістична компанія») податкова застава не застосовувалася, відтак він не є боржником, за яким обліковується податковий борг, у розумінні норм ПК України. При цьому позивач добросовісно набув відповідне майно у процедурі виконання судового рішення.

Місцевий суд погодився з доводами позивача про те, що, набуваючи у власність транспорті засоби в межах виконавчого провадження з виконання рішення суду, яке ухвалене на його користь, він правомірно очікував, що матиме можливість вільно розпоряджатися таким майном, а держава в особі відповідних органів не перешкоджатиме цьому та належним чином виконуватиме власні зобов`язання. Тому, оскільки податкова застава зареєстрована у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (номер запису про обтяження: 31465757 від 25.07.2024) щодо майна, на яке перед тим було накладено арешт приватним виконавцем у межах виконавчого провадження, і обтяжувачем за податковою заставою виступає ГУ ДПС у Львівській області, а боржником ПП «Галичина агроресурси», яке не пов`язане з особою позивача, то це порушує права Товариства з обмеженою відповідальністю «Галицька логістична компанія», як власника, на розпорядження цим майном. Зазначене на переконання суду свідчить про наявність правових підстав для припинення податкової застави зазначених вище транспортних засобів.

Також суд вважав правомірною похідну позовну вимогу про зобов`язання ДПС внести до Державного реєстру обтяжень рухомого майна відомості про припинення податкової застави транспортних засобів, які належать ТОВ ««Галицька логістична компанія», оскільки без такого внесення позивач не зможе повноцінно реалізовувати свої права власника.

В подальшому, додатковим судовим рішенням від 29.12.2025 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Галицька логістична компанія» про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат задоволено частково, вирішено стягнути з Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головного Управління ДПС у Львівській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Галицька логістична компанія» 15 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Не погодившись з рішенням місцевого Господарського суду Львівської області від 15.12.2025 та додатковим рішенням Господарського суду Львівської області від 29.12.2025, Головне Управління ДПС у Львівській області подало до Західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу б/н від 07.01.2026 (вх. № 01-05/56/26 від 07.01.2026; вх. № 01-05/57/26 від 07.01.2026), в якій просить скасувати оскаржувані рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апелянт зазначає, що у зв`язку із наявністю податкового боргу у приватного підприємства «Галичина Агроресурси» (44119007), який є не погашений станом на сьогоднішній день та на день звернення позивача до суду із цим позовом і згідно відомостей ІКС «Податковий блок» становить станом на 07.01.2026 становить 1 228 570, 37 грн. Головним управлінням ДПС у Львівській області описано майно приватного підприємства «Галичина Агроресурси» (44119007) у податкову заставу, як засіб забезпечення виконання податкових зобов`язань боржником, згідно норм чинного законодавства.

Положення статті 88 Податкового кодексу України визначають, що з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення. У зв`язку з наявністю податкового боргу проведено опис майна. Законодавець встановлю чіткий перелік обставин що виключення майна із податкової застави. Проте, станом на сьогоднішній день відсутні будь-які обставини, що є підставою для звільнення майна з податкової застави.

За наведеного правового регулювання та обставин справи скаржник вважає, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального та матеріального права, що призвело до постановлення незаконного рішення суду.

Щодо додаткового рішення, апелянт зазначає про його залежність від основного, яке контролюючим органом не визнається та оскаржується.

Разом з тим, апелянт вказує, що позивач, в порушення ч.4 ст.134 КАС, не надав детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, який є необхідним для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат. Позивач не вказав конкретно суму коштів, яку сплатив адвокату за кожну надану послугу. Відсутність детального опису робіт (послуг), виконаних (наданих) адвокатом ставить під сумнів, чи є розмір таких витрат обґрунтованим і пропорційним до предмета спору.

Окрім того скаржник зазначає, що предмет спору в цій справі № 914/2703/25 не є складним, містить лише один епізод спірних правовідносин, звільнення майна з податкової застави не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними.

У судове засідання 04.03.2026 з`явився представник позивача, надав пояснення, проти доводів апеляційної скарги заперечив.

У судове засідання 04.03.2026 з`явився представник відповідача, надав пояснення, доводи апеляційної скарги підтримав.

Відповідно до п. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 04.12.2023 у справі №914/2408/23, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 10.04.2024, задоволено позов ТОВ «Галицька логістична компанія» та стягнуто з ПП «Галичина агроресурси» заборгованість за договором оренди транспортних засобів (сільськогосподарської техніки) №01/07/22 у розмірі 600000,00 грн., зобов`язано ПП «Галичина агроресурси» повернути ТОВ «Галицька логістична компанія» сільськогосподарську техніку: комбайн зернозбиральний з жаткою Claas Vario 7,5 метрів, д.н.з. НОМЕР_7 , марки GLAAS LEXION 560, 2008 року випуску; комбайн зернозбиральний з жаткою Claas Vario 7,5 метрів, д.н.з. НОМЕР_8 , марки GLAAS LEXION 560, 2007 року випуску; комбайн зернозбиральний з жаткою Claas Vario 7,5 метрів, д.н.з. НОМЕР_9 , марки GLAAS LEXION 480, 2002 року випуску; жатку кукурудзяну марки Dominoni, 2015 року випуску; жатку кукурудзяну марки Fantini LO - 3, 2017 року випуску; жатку кукурудзяну марки Сареllо, 2020 року випуску.

На виконання зазначеного рішення 27.12.2023 Господарським судом Львівської області видано відповідні накази. 17.05.2024 Приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким І.М. відкриті виконавчі провадження:

-ВП №75065748 з виконання наказу Господарського суду Львівської області №914/2408/23 від 27.12.2023 про стягнення з ПП «Галичина агроресурси» на користь ТОВ «Галицька логістична компанія» заборгованості;

-ВП №75065216 на виконання наказу Господарського суду Львівської області №914/2408/23 від 27.12.2023 про зобов`язання ПП «Галичина агроресурси» повернути ТОВ «Галицька логістична компанія» сільськогосподарську техніку.

20.05.2024 приватним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника за наказом Господарського суду Львівської області від 29.12.2023 у справі №914/2408/23.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 14.03.2025 у справі №914/2408/23 змінено спосіб і порядок виконання рішення Господарського суду Львівської області від 04.12.2023 в частині зобов`язання ПП «Галичина агроресурси» повернути ТОВ «Галицька логістична компанія» сільськогосподарську техніку шляхом стягнення з ПП «Галичина агроресурси» на користь ТОВ «Галицька логістична компанія» 3234000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 01.07.2025 змінено спосіб і порядок виконання рішення Господарського суду Львівської області від 04.12.2023 у справі №914/2408/23 в частині зобов`язання ПП «Галичина агроресурси» повернути ТОВ «Галицька логістична компанія» сільськогосподарську техніку шляхом стягнення з ПП «Галичина агроресурси» на користь ТОВ «Галицька логістична компанія» 7254440,00 грн.

У межах виконавчого провадження ВП № 75065748 приватним виконавцем арештовано, описано та передано на реалізацію арештоване майно боржника транспортний засіб марки RENAULT, модель: TRAFIC, реєстраційний номер НОМЕР_10 , колір чорний, рік випуску 2016, номер кузова НОМЕР_2 . Організатором електронних торгів Державним підприємством «СЕТАМ» тричі проводилися електронні торги з реалізації зазначеного майна на офіційному веб-сайті електронних торгів. 29.05.2025 стягувачу ТОВ «Галицька логістична компанія» скеровано повідомлення про те, що треті електронні торги з реалізації майна боржника не відбулись та запропоновано залишити нереалізоване на третіх електронних торгах майно боржника (транспортний засіб марки RENAULT, модель: TRAFIC, реєстраційний номер НОМЕР_10 , колір чорний, рік випуску 2016, номер кузова: НОМЕР_2 ) за собою в рахунок часткового погашення заборгованості за виконавчим документом. ТОВ «Галицька логістична компанія» як стягувач надало згоду залишити за собою нереалізоване на третіх електронних торгах зазначене вище майно боржника.

У межах виконавчого провадження ВП №75065216 приватним виконавцем арештовано, описано та передано на реалізацію арештоване майно боржника транспортний засіб марки RENAULT, модель: TRAFIC, реєстраційний номер НОМЕР_10 , колір синій, рік випуску 2012, VIN/номер шасі (кузова,рами): НОМЕР_4 ; напівпричіп марки FRUEHAUF, модель: PNTPX09, реєстраційний номер НОМЕР_11 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_6 , колір чорний, рік випуску 2021. Організатором електронних торгів Державним підприємством «СЕТАМ» тричі проводилися електронні торги з реалізації зазначеного майна на офіційному веб-сайті електронних торгів за адресою https://setam.net.ua (система електронних торгів арештованим майном). 23.06.2025 стягувачу ТОВ «Галицька логістична компанія» скеровано повідомлення про те, що треті електронні торги з реалізації майна боржника не відбулись, та запропоновано залишити нереалізоване на третіх електронних торгах майно боржника, а саме: транспортний засіб марки RENAULТ, модель: TRAFIC, реєстраційний номер НОМЕР_12 , колір синій, рік випуску 2012, VIN/номер шасі (кузова,рами): НОМЕР_4 за собою в рахунок часткового погашення заборгованості за виконавчим документом. ТОВ «Галицька логістична компанія» як стягувач надало згоду залишити за собою нереалізоване на третіх електронних торгах зазначене майно боржника. 23.06.2025 приватним виконавцем у виконавчому провадженні ВП №75065216 видано ТОВ «Галицька логістична компанія» постанову та акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, а саме транспортного засобу марка RENAULТ, модель TRAFIC, реєстраційний номер НОМЕР_12 , колір синій, рік виробництва 2012, VIN/номер кузова НОМЕР_4 . В цих документах зазначено, що арештоване майно боржника передається у власність стягувача ТОВ «Галицька логістична компанія».

14.07.2025 стягувачу ТОВ «Галицька логістична компанія» скеровано повідомлення про те, що треті електронні торги з реалізації майна боржника не відбулись та запропоновано залишити нереалізоване на третіх електронних торгах майно боржника, а саме: напівпричіп марки FRUEHAUF, модель: PNTPX09, реєстраційний номер НОМЕР_11 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_6 , колір чорний, рік виробництва 2021 за собою в рахунок часткового погашення заборгованості за виконавчим документом. ТОВ «Галицька логістична компанія» як стягувач надало згоду залишити за собою нереалізоване на третіх електронних торгах зазначене вище майно боржника. 29.05.2025 приватним виконавцем у виконавчому провадженні ВП №75065748 видано ТОВ «Галицька логістична компанія» постанову та акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, а саме транспортного засобу марки RENAULT, модель TRAFIC, реєстраційний номер НОМЕР_1 , колір чорний, рік виробництва 2016, VIN/номер кузова НОМЕР_2 . 14.07.2025 приватним виконавцем у виконавчому провадженні ВП №75065216 видано ТОВ «Галицька логістична компанія» постанову та акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, а саме напівпричіп марки FRUEHAUF , модель PNTPX09, реєстраційний номер НОМЕР_13 , VIN/номер кузова, рами: НОМЕР_6 , колір чорний, рік виробництва 2021. В цих документах зазначено, що арештоване майно боржника передається у власність стягувача ТОВ «Галицька логістична компанія».

Позивач зазначає, що при вчиненні дій щодо реєстрації вищевказаних транспортних засобів за ТОВ «Галицька логістична компанія» представниками Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській області його повідомлено, що транспортні засоби обтяжені податковою заставою, яка зареєстрована у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (номер запису про обтяження: 31465757 від 25.07.2024), і обтяжувачем за якою виступає ГУ ДПС у Львівській області, а боржником ПП «Галичина агроресурси».

ТОВ «Галицька логістична компанія» зверталося до Головного управління ДПС у Львівській області з листом у якому просило припинити податкову заставу на відповідні транспортні засоби.

Листом від 30.07.2025 ГУ ДПС у ЛО відмовило позивачу у припиненні податкової застави щодо належних товариству транспортних засобів та зазначило, що у випадку незгоди з наданою відповіддю останнє вправі звернутися до суду.

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини (ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України).

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ст.319 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст.312 ЦК України).

У частині другій статті 328 ЦК України визначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ч.1 ст.391 ЦК України). Право власності може бути порушено і без вилучення майна у власника. У такому випадку власник має право вимагати захисту свого права від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном, тобто може звертатися до суду з негаторним позовом.

Звернутися з негаторним позовом може власник або титульний володілець, в якого знаходиться річ, щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем може бути лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю.

Головне управління Державної податкової служби України у Львівській області чином не спростовує правомірності набуття ТОВ «Галицька логістична компанія» права власності на відповідне нерухоме майно, що перебуває під податковою заставою. При цьому ДПС зазначає, що на даний момент відсутні підстави для звільнення майна з податкової застави, оскільки у ПП «Галичина агроресурси» обліковується податковий борг.

Разом з тим, колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що боржником за податковим боргом є попередній власник майна, а не ТОВ «Галицька логістична компанія» (позивач).

За змістом підпункту 14.1.155 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкова застава це спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом. У разі невиконання платником податків грошового зобов`язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави.

У пункті 89.2 статті 89 ПК України зазначено, що з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

Вичерпний перелік підстав для припинення податкової застави майна боржника наведено у статті 93 ПК України.

Так, згідно з пунктом 93.1 цієї статті майно платника податків звільняється з податкової застави з дня:

- отримання контролюючим органом підтвердження повного погашення суми податкового боргу та/або розстрочених (відстрочених) грошових зобов`язань та процентів за користування розстроченням (відстроченням) в установленому законодавством порядку;

- визнання податкового боргу безнадійним;

- набрання законної сили відповідним рішенням суду про припинення податкової застави у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства;

- отримання платником податків внаслідок проведення процедури адміністративного або судового оскарження або в інших випадках, передбачених статтею 55 цього Кодексу, рішення відповідного органу про визнання протиправними та/або скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов`язання;

- отримання платником податків згоди контролюючого органу на відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, відповідно до статті 92 цього Кодексу.

У пункті 93.2 статті 93 ПК України зазначено, що підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених пунктом 93.1 цієї статті.

Верховний Суд у постанові від 30.09.2025 у справі №914/2949/24 звертає увагу, що податкова застава є способом забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом. Право податкової застави виникає згідно з ПК України та не потребує письмового оформлення. Підставою виникнення податкової застави є несплата у строки, встановлені ПК України, сум грошових зобов`язань. Податкова застава виникає з дня виникнення у платника податків податкового боргу з грошових зобов`язань. При виникненні права податкової застави майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків. У зв`язку з цим, закон передбачає оформлення майна, на яке поширюється право податкової застави, актом опису, яке здійснюється на підставі рішення керівника контролюючого органу. При цьому у разі збільшення суми податкового боргу до початку складання акту опису майна у податкову заставу такий акт складається до суми, відповідної сумі податкового боргу платника податків.

Податкова застава виникає з дня виникнення податкового боргу і поширюється на майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків. У разі збільшення такого боргу податкова застава не припиняється, а продовжує діяти, тому акт опису майна складається на виконання рішення контролюючого органу про опис майна у податкову заставу, але до суми, відповідної збільшеній сумі податкового боргу платника податків. Тому, ініційовані контролюючим органом після виникнення права податкової застави процедури, направлені на погашення платником податків податкового боргу, мають бути завершені і відсутні підстави для початку нових аналогічних процедур (такі висновки викладено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 14.04.2020 у справі №803/3853/15).

Матеріали справи свідчать, що до позивача (ТОВ «Галицька логістична компанія») податкова застава не застосовувалася, відтак він не є боржником, за яким обліковується податковий борг, у розумінні наведених норм ПК України. При цьому позивач добросовісно набув відповідне майно у процедурі виконання судового рішення.

Крім того, як свідчать матеріали справи, відповідач застосував податкову заставу на транспортні засоби тоді, коли на відповідне майно уже було накладено арешт приватним виконавцем під час виконавчого провадження.

У постановах Верховного Суду від 08.12.2021 у справі №755/5532/20 та від 30.03.2022 у справі №725/2043/20 відзначається, що за змістом ч.9 ст.61 ЗУ «Про виконавче провадження» майно передається стягувачу за ціною третього електронного аукціону або за фіксованою ціною. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно, які можуть вважатися юридичними фактами, правочином, що є законною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Пунктом 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998р. №1388 визначено, що державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність, для юридичних осіб - організаційно-розпорядчий документ про проведення державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів та видана юридичною особою довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Так, позивач набуваючи у власність транспорті засоби в межах виконавчого провадження з виконання рішення суду, яке ухвалене на його користь, він правомірно очікував, що матиме можливість вільно розпоряджатися таким майном, а держава в особі відповідних органів не перешкоджатиме цьому та належним чином виконуватиме власні зобов`язання. Тому, оскільки податкова застава зареєстрована у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (номер запису про обтяження: 31465757 від 25.07.2024) щодо майна, на яке перед тим було накладено арешт приватним виконавцем у межах виконавчого провадження, і обтяжувачем за податковою заставою виступає ГУ ДПС у Львівській області, а боржником ПП «Галичина агроресурси», яке не пов`язане з особою позивача, то це порушує права ТОВ «Галицька логістична компанія», як власника, на розпорядження цим майном.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, про наявність правових підстав для припинення податкової застави зазначених транспортних засобів.

Також колегія суддів вважає правомірною похідну позовну вимогу про зобов`язання ДПС внести до Державного реєстру обтяжень рухомого майна відомості про припинення податкової застави транспортних засобів, які належать ТОВ ««Галицька логістична компанія», оскільки без такого внесення позивач не зможе повноцінно реалізовувати свої права власника.

Підсумовуючи все вищевказане, колегія суддів зазначає, що доводи скаржника не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги. Ці доводи не спростовують фактів, покладених в основу рішення Господарського суду Львівської області від 15.12.2025 у справі №914/2703/25.

Щодо додаткового рішення, колегія суддів вказує наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. (ст. 126 ГПК України).

За приписами ч. 3 - 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 5 ст. 126 ГПК України встановлено, що у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, 29.08.2025 між адвокатом Дяківим В.Б. та ТОВ «Галицька логістична компанія» (замовник) укладено договір про надання правової (правничої) допомоги. Предметом договору є надання правової допомоги у господарській справі.

Згідно з п.6 договору за результатами надання правничої допомоги сторонами підписується акт приймання-передачі правничої допомоги. Вартість правничої допомоги згідно даного договору за аналіз документів, підготовки позовної заяви та її пред`явлення до суду, вчинення інших необхідних дії для правильного (належного) звернення до відповідного суду, а також за представництво інтересів замовника в суді першої інстанції становить фіксований гонорар у розмірі 22 000,00 грн. Вартість інших видів правничої допомоги (в тому числі на стадії апеляції та/або касації) згідно даного договору визначатиметься додатковою угодою. Оплата правничої допомоги здійснюється замовником в наступному порядку: кошти у розмірі 100% від вартості правничої допомоги сплачуються замовником протягом п`яти днів з моменту підписання цього договору.

На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу позивач подав акт приймання-передачі правничої допомоги на суму 22000,00 грн.

Відповідно до положень статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

З огляду на предмет договору про надання юридичної допомоги, об`єктом оплати за договором є надані адвокатом юридичні послуги.

Згідно ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19). Підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду 09.12.2021 у справі №922/3812/19).

Крім того, Великою Палатою Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 викладено правову позицію про те, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону №5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

На підставі зазначеного, під час вирішення питання про розподіл судових витрат у цій справі слід враховувати, що адвокатом надано наступні послуги: аналіз документів, підготовки позовної заяви та її пред`явлення її до суду, вчинення інших необхідних дії для звернення до суду, представництво у судових засіданнях.

При цьому суд має оцінювати щодо відповідності зазначеним критеріям поведінку/дії/бездіяльність обох сторін.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Частиною 4 ст. 126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України). При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі висновки, зокрема, викладено у додатковій постанові ВП ВС від 07.07.2021 у справі №910/12876/19 (провадження №12-94гс20) та в пунктах 106-108 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21.

Великою Палатою Верховного Суду у пункті 5.44 постанови від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Із урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо (пункт 6.52 постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02 лютого 2024 року у справі № 910/9714/22).

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що враховуючи пов`язаність витрат із розглядом справи, її складністю, а також застосовуючи зазначені вище критерії реальності та розумності розміру заявлених витрат на оплату послуг адвоката до відшкодування, їх необхідності та обсягом наданих адвокатом послуг, враховуючи всі аспекти та характер спірних правовідносин у справі та, виходячи із загальних засад господарського законодавства щодо принципів диспозитивності, рівності усіх учасників, наявні підстави для винесення додаткового рішення у справі про часткове задоволення клопотання та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн.

Апелянтом будь-яких доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката, відповідачем до справи не надано, у розумінні положень ГПК України не доведено непропорційності та/або нерозумності, та/або нереальності витрат на професійну правничу допомогу позивача, а також те, що такі послуги не були надані.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці, отже, апеляційна скарга є необґрунтованою, а тому додаткове рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Підсумовуючи все вищевказане, колегія суддів зазначає, що доводи скаржника не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги. Ці доводи не спростовують фактів, покладених в основу додаткового рішення Господарського суду Львівської області від 29.12.2025 у справі №914/2703/25.

За приписами частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.ч. 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

З огляду на вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законні та обґрунтовані рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому їх необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ :

1.Апеляційну Головного Управління ДПС у Львівській області б/н від 07.01.2026 (вх. № 01-05/56/26 від 07.01.2026; вх. № 01-05/57/26 від 07.01.2026) залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду Львівської області від 15.12.2025 у справі 914/2703/25 залишити без змін.

3.Додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 29.12.2025 у справі 914/2703/25 залишити без змін.

4. Судовий збір сплачений за апеляційну скаргу покласти на апелянта.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Строки та порядок оскарження постанов апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Головуючий суддя О.С. Скрипчук

Суддя Н.М. Кравчук

Суддя О.І. Матущак