ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2026м. ДніпроСправа № 904/62/26

Господарський суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Перової О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи, матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Опттехторг", 29016, Хмельницька область, м.Хмельницький, вул.Львівське шосе, буд.14/1,

до Акціонерного товариства "Дніпровська теплоелектроцентраль", 51925, Дніпропетровська область, м.Кам`янське, вул.Заводська, буд.2,

про стягнення штрафних санкцій

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Опттехторг" звернулося 08.01.2026 до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області через систему "Електронний суд" із позовною заявою до Акціонерного товариства "Дніпровська теплоелектроцентраль" про стягнення пені у розмірі 108 261,67 грн, 3 % річних у розмірі 20 953,87 грн та інфляційних втрат у розмірі 25 813,99 грн та судових витрат.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.01.2026 справу № 904/62/26 передано на розгляд судді Перовій О.В.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.01.2026 у справі № 904/62/26 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Опттехторг" залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліку терміном 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, а саме: надати докази сплати судового збору у розмірі 2 662,40 грн.

14.01.2026 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків, якої додані докази сплати судового збору.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.01.2026 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

02.02.2026 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. У своєму відзиві відповідач просить суд відмовити у задоволенні пені у повному обсязі, або зменшити її до розміру, на розсуд суду, а також зменшити розмір 3 % річних та інфляційних втрат на 90 %. Відповідач вважає, що розмір заявленої до стягнення 3 % річних та інфляційних втрат є надмірними, не відповідає наслідкам неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань, неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань спричинене не з його вини. Звертає увагу на те, що позивачем не надано жодних доказів завдання збитків, спричинених неналежним виконанням своїх зобов`язань відповідачем.

24.02.2026 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшли письмові пояснення, в яких заперечує проти зменшення розміру 3 % річних, інфляційних втрат та пені, оскільки посилання відповідача на тяжкий фінансовий стан та відсутність його вини у виникненні боргу не є винятковим випадком та підставою для зменшення пені, а нарахування 3 % річних та інфляційних втрат передбачено статтею 625 ЦК України.

Відповідно до статті 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже статтею 248 Господарського процесуального кодексу України законодавець визначив межі розумного строку для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, а саме: не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Крім того, згідно з частинами другою, третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Ураховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Відповідно до частини восьмої статті 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

09.05.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Опттехторг" (далі - позивач, продавець) та Акціонерним товариством "Дніпровська теплоелектроцентраль" (далі - відповідач, покупець) укладений договір поставки № 96/25.

Відповідно до пункту 1.1. договору продавець зобов`язується поставити та передати у власність покупця у погоджені сторонами строки вентилі, засувки, відповідно до коду ДК:021-2015 - 42130000-9 арматура трубопровідна: крани, вентилі, клапани та подібні пристрої (надалі за текстом - товар), покупець зобов`язується прийняти та оплатити такий товар.

Номенклатура, кількість, ціна, а також строк, місце та умови поставки товару визначені у специфікації до даного договору, яка підписується уповноваженими представниками сторін, що є додатком № 1 до цього договору та є його невід`ємною частиною (надалі - специфікація) (пункт 2.1. договору).

Ціна товару в договорі визначається в національній валюті України та вказується у специфікації (додаток 1) до цього договору (пункт 3.1. договору).

Загальна сума договору становить 1 944 999,96 грн, у тому числі ПДВ (20%) 324 166,66 грн (пункт 3.2. договору).

Платежі за даним договором здійснюються покупцем шляхом перерахування безготівкових грошових коштів на поточний рахунок продавця, вказаний в договорі, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати повного оформлення господарської операції щодо кожної партії (частини) товару, а саме: отримання товару покупцем, оформлення та підписання товаросупровідних документів (видаткових накладних, товарно-транспортних накладних) і реєстрації податкових накладних (для платників ПДВ) (пункт 4.1. договору).

Умови поставки, які встановлюються відповідно до Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів «ІНКОТЕРМС-2020», місце, умови та строки поставки визначаються в специфікації до даного договору (пункт 5.1. договору).

Продавець зобов`язаний за 2 (два) календарних днів до дати поставки товару (в тому числі кожної частини/партії товару), письмово або засобами електронного зв`язку сповістити покупця про дату та час надходження товару, а також надати інформацію про вантажоперевізника, та іншу інформацію, що необхідна покупцю для прийняття товару (пункт 5.2. договору).

Приймання товару покупцем (в тому числі кожної частини/партії товару) підтверджується шляхом підписання уповноваженими представниками сторін відповідної (-их) видаткової (-их) накладної (-их) (пункт 5.3. договору).

Датою поставки Товару та моментом отримання покупцем товару від продавця вважається дата підписання сторонами відповідної (-их) видаткової (-их) накладної (-их). При розбіжностях між датами видаткової накладної і фактичною датою приймання-передачі товару, датою поставки товару вважається дата підписання документів покупцем (пункт 5.4. договору).

Продавець, платник ПДВ, зобов`язаний скласти податкову накладну для покупця в електронній формі відповідно до реквізитів, зазначених в даному договорі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої продавцем особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений податковим Кодексом України термін (пункт 6.1. договору).

При недотриманні продавцем строків поставки, продавець сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1% від вартості непоставленого/несвоєчасно поставленого Товару, за кожний день прострочення. Нарахування пені здійснюється протягом всього строку порушення зобов`язання. Якщо прострочення виконання зобов`язань перевищує 30 днів, продавець додатково сплачує штраф у розмірі 7,0% від вартості непоставленого/несвоєчасно поставленого товару (пункт 7.1. договору).

У разі несвоєчасного виконання грошових зобов`язань покупцем, останній сплачує продавцю пеню в розмірі 0,1% за кожний день прострочення від суми простроченого платежу, але не більше розміру облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня (пункт 7.4. договору).

Сторона звільняється від визначеної цим договором та (або) чинним в Україні законодавством відповідальності за порушення Договору, якщо вона доведе, що таке порушення сталося внаслідок дії обставин непереборної сили, визначених у цьому договорі, за умови, що настання таких обставин засвідчено у визначеному цим договором порядку (пункт 9.1.договору).

Під обставинами непереборної сили у цьому договорі розуміються будь-які надзвичайні події зовнішнього щодо сторін характеру, які виникають без вини сторін, поза їх волею або всупереч волі чи бажанню сторін, і які не можна за умови вжиття звичайних для цього заходів передбачити та не можна відвернути (уникнути), включаючи (але не обмежуючись) стихійні явища природного характеру (землетруси, повені, урагани, руйнування в результаті блискавки тощо), лиха біологічного, техногенного та антропогенного походження (вибухи, пожежі, вихід з ладу машин й обладнання, масові епідемії, епізоотії, епіфітотії тощо), обставини суспільного життя (війна, воєнні дії, блокади, громадські хвилювання, прояви тероризму, масові страйки, бойкоти тощо), а також видання заборонних або обмежуючих нормативних актів органів державної влади чи місцевого самоврядування, інші законні або незаконні заборонні чи обмежуючі заходи названих органів, які унеможливлюють виконання сторонами цього договору або тимчасово перешкоджають такому виконанню (пункт 9.2. договору).

Не вважаються обставинами непереборної сили недодержання своїх обов`язків контрагентом тієї сторони, що порушила цей договір, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання цього договору, відсутність у сторони, що порушила договір, необхідних коштів (пункт 9.3. договору).

Сторона, що має намір посилатися на обставини непереборної сили, повинна негайно, із застосуванням технічних засобів миттєвого зв`язку (телеграма, факсограма, електронна пошта), письмово повідомити іншу сторону про наявність таких обставин та їх вплив на виконання зобов`язань за договором (пункт 9.4. договору).

Неповідомлення або несвоєчасне повідомлення однієї зі сторін про неможливість виконання прийнятих за даним договором зобов`язань внаслідок дії обставин непереборної сили, позбавляє сторону права посилатися на будь-яку вищевказану обставину, як на підставу, що звільняє від відповідальності за невиконання зобов`язань (пункт 9.5. договору).

Обставини непереборної сили автоматично продовжують строк виконання зобов`язань за цим договором. У випадку якщо обставин непереборної сили продовжуються більш ніж один місяць з моменту виникнення таких обставин, то будь-яка з сторін має право достроково припинити дію цього Договору шляхом його розірвання в односторонньому порядку, відповідно до чинного законодавства України (пункт 9.6 договору).

Наявність обставин непереборної сили підтверджується відповідним документом Торгово-промислової палати України або іншого компетентного органу, визначеного законодавством України (пункт 9.7. договору).

Цей договір набирає чинності з дня його підписання уповноваженими представниками обох сторін, скріплюється печатками сторін (за наявності) та діє до 31 грудня 2025 року включно, а в частині розрахунків - до повного їх виконання (пункт 11.1. договору).

Дострокове розірвання договору можливе лише за взаємною письмовою згодою сторін, що оформлюється шляхом укладання додаткової угоди до цього договору, крім випадків, передбачених цим договором (пункт 11.2. договору).

У випадку невиконання або неналежного виконання продавцем зобов`язань за цим договором, покупець має право відмовитися від договору в односторонньому порядку шляхом направлення продавцю повідомлення про таку відмову (підпункт 11.2.1. пункту 11.2. договору).

Додатки до цього договору, що є його невід`ємною частиною: додаток № 1 специфікація (підпункт 16.1.1. пункту 16.1. договору).

09.05.2025 сторонами підписано специфікацію № 1 до договору поставки від 09.05.2025 № 96/25 на загальну суму 1 944 999,96 грн.

Договір та специфікація до нього підписані сторонами та скріплені печатками без зауважень та заперечень до них.

Згідно статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Матеріали справи не містять доказів того, що спірний договір визнавався недійсним у судовому порядку.

На виконання умов договору Товариство з обмеженою відповідальністю "Опттехторг" поставило Акціонерному товариству "Дніпровська теплоелектроцентраль" товар на загальну суму 1 944 999,96, що підтверджується видатковими накладними від 21.05.2025 № 2105/2 на суму 193 680,00грн, від 26.05.2025 № 2605/1 на суму 1 022 400,00 грн, від 18.07.2025 № 1807/1 на суму 564 000,00 грн, від 21.07.2025 № 2107/1 на суму 13 719,96 грн, від 31.07.2025 № 3107/1 на суму 151 200,00 грн.

Акціонерне товариство "Дніпровська теплоелектроцентраль" сплатило заборгованість у загальній сумі 1 944 999,96 грн, що підтверджується платіжними дорученнями від 28.08.2025 № 26/08/2025 на суму 193 680,00 грн, від 31.10.2025 № 1684 на суму 13 719,96 грн, від 07.11.2025 № 1737 на суму 564 000,00грн, від 18.11.2025 № 1787 на суму 151 200,00 грн та від 23.12.2025 № 2320 на суму 1 022 400,00 грн.

Листом від 09.12.2025 № 1379 позивач вимагав від Акціонерного товариства "Дніпровська теплоелектроцентраль" сплатити у десятиденний строк заборгованість за договором поставки від 09.05.2025 № 96/25 у розмірі 1 216 080,00 грн. Згаданий лист був залишений відповідачем без відповіді.

Предметом спору у даній справі є стягнення пені у розмірі 108 261,67 грн, 3 % річних у розмірі 20 953,87 грн та інфляційних втрат у розмірі 25 813,99 грн.

Предметом доказування у даній справі є встановлення обставин укладення договору поставки від 09.05.2025 № 96/25, строк дії договору, умови виконання послуг, факт виконання/невиконання послуг, правомірність заявленої до стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи у їх сукупності, ураховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Згідно із частиною першою статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

У відповідності до приписів статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

На виконання умов договору Товариством з обмеженою відповідальністю "Опттехторг" поставлений товар Акціонерному товариству "Дніпровська теплоелектроцентраль" на загальну суму 1 944 999,96 грн, що підтверджується підписаними без зауважень та заперечень сторонами видатковими накладними від 21.05.2025 № 2105/2 на суму 193 680,00грн, від 26.05.2025 № 2605/1 на суму 1 022 400,00 грн, від 18.07.2025 № 1807/1 на суму 564 000,00 грн, від 21.07.2025 № 2107/1 на суму 13 719,96 грн, від 31.07.2025 № 3107/1 на суму 151 200,00 грн.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо наявності заперечень сторін стосовно обсягів, строку, вартості та якості поставленого товару. Жодних заперечень з приводу отримання товару сторонами не надано.

Пунктом 4.1. договору сторони погодили платежі, які здійснюються покупцем шляхом перерахування безготівкових грошових коштів на поточний рахунок продавця, вказаний в договорі, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати повного оформлення господарської операції щодо кожної партії (частини) товару, а саме: отримання товару покупцем, оформлення та підписання товаросупровідних документів (видаткових накладних, товарно-транспортних накладних) і реєстрації податкових накладних (для платників ПДВ).

Отже, з урахуванням вимог пункту 4.1. договору відповідач повинен був сплатити за поставлений товар позивачем за видатковою накладною від 21.05.2025 № 2105/2 у строк до 20.06.2025, за видатковою накладною від 26.05.2025 № 2605/1 у строк до 25.06.2025, за видатковою накладної від 18.07.2025 № 1807/1 у строк до 18.08.2025, за видатковою накладною від 21.07.2025 № 2107/1 у строк до 20.08.2025, за видатковою накладною від 31.07.2025 № 3107/1 у строк до 01.09.2025.

Водночас Акціонерне товариство "Дніпровська теплоелектроцентраль" порушило строки сплати, передбачені пунктом 4.1. договору та сплатило за видатковою накладною від 21.05.2025 № 2105/2 26.08.2025, за видатковою накладною від 26.05.2025 № 2605/1 23.12.2025, за видатковою накладної від 18.07.2025 № 1807/1 07.11.2025, за видатковою накладною від 21.07.2025 № 2107/1 31.10.2025, за видатковою накладною від 31.07.2025 № 3107/1 18.11.2025.

За порушення строків оплати за поставлений товар позивачем нараховано пеню у розмірі 108 261,67 грн за період з 21.06.2025 по 17.11.2025, 3 % річних у розмірі 20 953,87 грн за період з 21.06.2025 по 17.11.2025 та інфляційні втрати у розмірі 25 813,99 грн за період з вересня 2025 по листопад 2025.

Положеннями статті 611 ЦК України встановлено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 617 ЦК України встановлено підстави звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, а саме: особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Особливості регулювання грошових зобов`язань встановлено статтею 625 ЦК України, відповідно до якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів.

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (стаття 548 ЦК України). Виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми не своєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Відповідно до пункту 7.4. договору сторони погодили, що у разі несвоєчасного виконання грошових зобов`язань покупцем, останній сплачує продавцю пеню в розмірі 0,1% за кожний день прострочення від суми простроченого платежу, але не більше розміру облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Приймаючи до уваги встановлений факт прострочення відповідачем строків оплати за поставлений товар, вимоги про стягнення з нього пені за період з 21.06.2025 по 17.11.2025, 3 % річних за період з 21.06.2025 по 17.11.2025 та інфляційних втрат за період з вересня 2025 по листопад 2025 заявлено позивачем обґрунтовано.

Контррозрахунок відповідач не надав.

Перевіривши розрахунок позивача заявленої до стягнення суми пені, 3 % річних та інфляційних втрат, суд доходить висновку, що він є правомірним, обґрунтованим, арифметично правильним, відповідає вимогам чинного законодавства, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо зменшення розміру штрафних санкцій на 90 %.

У своєму відзиві на позовну заяву відповідач просить суд зменшити розмір 3 % річних та інфляційних втрат на 90 %, а у задоволенні пені відмовити, або зменшити її до розміру, який суд вважає справедливим, з урахуванням забезпечення пропорційності, відсутності доведених збитків та суспільного значення діяльності відповідача

При зменшенні штрафних санкцій відповідач просить суд враховути такі обставини:

- Акціонерне товариство "Дніпровська ТЕЦ" є об`єктом критичної інфраструктури паливно-енергетичного сектору, що має стратегічне значення для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення, до якого застосовується режим покладених спеціальних обов`язків;

- не заперечує факту прострочення виконання грошових зобов`язань за договором постачання від 09.05.2025 №96/25, однак таке прострочення було зумовлене сукупністю об`єктивних та незалежних від волі підприємства обставин;

- введення воєнного стану в Україні істотно вплинуло на фінансово-господарську діяльність підприємства. Джерелом надходження коштів АТ "Дніпровська ТЕЦ" є оплата споживачами послуг з теплопостачання, рівень якої в умовах повномасштабної збройної агресії, масового переміщення населення, зниження платоспроможності споживачів та дії мораторію на підвищення тарифів залишається критично низьким;

- в умовах істотного погіршення фінансово-економічного стану підприємства, спричиненого воєнним станом, зниженням рівня розрахунків споживачів та дією мораторію на підвищення тарифів, АТ "Дніпровська ТЕЦ" було змушене вжити антикризових управлінських заходів, спрямованих на збереження платоспроможності та забезпечення безперервного виконання покладених на підприємство спеціальних обов`язків у сфері теплопостачання, а саме, як вимушений тимчасовий захід з оптимізації витрат, на підприємстві запроваджено режим неповного робочого тижня відповідно до наказу №50 від 04.02.2025 року на період з 01.04.2025 по 30.09.2025

- АТ "Дніпровська ТЕЦ" зазнало значних негативних наслідків у зв`язку з масштабною хакерською атакою 10.09.2025 року, яка фактично паралізувала роботу інформаційних систем підприємства, та збройним обстрілом території підприємства 15.10.2025 року із застосуванням БПЛА.

Відповідач звертає увагу суду на те, що у даному випадку прострочення платежів було спричинене об`єктивними, незалежними від волі відповідача обставинами, зокрема воєнним станом, критичним дефіцитом фінансування життєво важливої інфраструктури, масштабними кібератаками та прямими воєнними діями; заявлена до стягнення суми 3 % річних та інфляційних втрат є надмірними.

Також зазначає, що позивач не надав жодних доказів завдання збитків, спричинених простроченнями строку оплати поставленого товару.

Позивач заперечує проти зменшення розміру штрафних санкцій.

Розмір 3 % річних передбачений законодавством (частина друга статті 625 Цивільного кодексу України), отже, вирішуючи питання про зменшення заявленого до стягнення розміру 3 % річних, суд має виходити з конкретних обставин у розглядуваній справі, які мають юридичне значення, а також наявності виключних (надзвичайних) обставин, які вплинули на несвоєчасне виконання зобов`язань за договором.

Разом з тим, судом приймається до уваги, що при визначенні розміру, до якого можна зменшити проценти річних, суд обмежений нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка визначає, що боржник має сплатити кредитору три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) від простроченої суми.

Із змісту частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, яка не містить застережень щодо можливості встановлення у договорі інших положень, окрім як визначення іншого розміру процентів річних від простроченої суми, та суті спірних відносин випливає, що відповідна норма має імперативний характер, що спрямована на захист майнового права та інтересу кредитора. Зміст норми можна вважати диспозитивним лише в контексті наділення учасників правовідносин свободою вибору щодо розміру процентів річних. Наведене свідчить про неможливість формулювання у договорі альтернативного правила, що анулює (скасовує, відміняє) відповідне право кредитора та виключає можливість прямого застосування норми частини другої статті 625 Цивільного кодексу України у разі наявності факту прострочення виконання грошового зобов`язання.

Тобто на свій розсуд сторони можуть лише зменшити або збільшити передбачений законом розмір процентів річних. Але, відповідно до абзацу 2 частини третьої статті 6 Цивільного кодексу України, сторони не можуть, реалізуючи наявну свободу у визначенні умов договору, відступити повністю від положень частини другої статті 625 цього Кодексу, змінити зміст відповідного правила та уникнути настання відповідальності за цієї статтею, домовившись про відсутність у кредитора взагалі права вимагати сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також процентів річних за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання (висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 09.09.2020 у справі № 904/3260/19 та від 25.05.2021 у справі № 904/2112/20).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.07.2025 у справі № 903/602/24 дійшла висновків, що при визначенні розміру, до якого можна зменшити проценти річних, суд обмежений нормою частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, яка визначає, що боржник має сплатити кредитору три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) від простроченої суми. Отже, саме три проценти річних є законодавчо встановленим розміром процентів річних, які боржник повинен сплатити у разі неналежного виконання грошового зобов`язання. Три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) є мінімальним розміром процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником. Тому зменшення судом процентів річних можливе лише до такого розміру, тобто не менше ніж три проценти річних.

Відтак розмір процентів річних, який становить законодавчо встановлений розмір трьох процентів річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом), не підлягає зменшенню судом.

Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (частина третя статті 551 Цивільного кодексу України).

Зменшення розміру неустойки залежить виключно від встановлених судом конкретних обставин кожної справи за наслідками правової оцінки спірних правовідносин та поданих сторонами доказів, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень. За відсутності в законі переліку виняткових обставин та врегульованого розміру (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність), з дотриманням правил статей 86, 210 ГПК України на власний розсуд та за своїм внутрішнім переконанням вирішує питання про наявність / відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення і його конкретний розмір.

Отже питання щодо зменшення розміру штрафних санкцій суд вирішує на підставі статті 551 ЦК України, статей 86, 210 ГПК України за наслідками аналізу, оцінки та дослідження конкретних обставин справи з огляду на фактично-доказову базу; встановлені судом фактичні обставини, що формують зміст правовідносин; умови конкретних правовідносин; наявність / відсутність наданих сторонами доказів, тобто у сукупності з`ясованих обставин, що свідчать про наявність/ відсутність підстав для вчинення такої дії. Схожа за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, зокрема, від 05.09.2023 у справі №907/583/22, від 28.11.2023 у справі №916/1504/22, від 03.12.2024 у справі №904/872/24, від 03.12.2024 у справі № 909/321/24.

Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.01.2024 у справі № 911/2269/22 зазначив, що в питаннях підстав для зменшення розміру неустойки правовідносини у кожному спорі про її стягнення є різними, оскільки щоразу суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить з конкретних обставин, якими обумовлене зменшення штрафних санкцій, які водночас мають узгоджуватися з положеннями частини третьої статті 551 ЦК України, а також досліджуватися й оцінюватися судом у порядку статей 86, 210, 237 ГПК України.

Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми неустойки, покладається на особу, яка подає відповідне клопотання (постанови Верховного Суду від 09.04.2024 у справі № 908/145/23, від 13.03.2024 у справі № 904/5899/21, від 21.02.2024 у справі № 922/3438/23).

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Суд зауважує, що вказане питання вирішується судом з урахуванням приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Метою застосування неустойки є в першу чергу захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності.

При цьому, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Аналогічний висновок щодо можливості зменшення розміру заявленої до стягнення пені, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд, викладений також у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 917/1068/17, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18, від 13.05.2019 у справі № 904/4071/18, від 22.04.2019 у справі № 925/1549/17, від 30.05.2019 у справі № 916/2268/18, від 04.06.2019 у справі № 904/3551/18.

В обґрунтування клопотання відповідачем надано договір купівлі-продажу акцій від 05.10.2022 № 90, виписка про операції з цінними паперами за період з 11.10.2022 по 11.10.2022, лист Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 28.12.2022 № 10/02/12293, витяг з наказу Міністерства енергетики України від 29.02.2024 № 87 "Про визначення підприємств паливно-енергетичного комплексу критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період (протокол № 15)", наказ від 31.01.2024 № 36 "Про введення неповного робочого тижня в 2024 році", дефектний акт від 10.09.2025 про системний збій у роботі серверного обладнання та локальної мережі АТ "Дніпровська ТЕЦ", витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0002039 від 15.10.2025, наказ від 04.02.2025 № 50 "Про введення неповного робочого тижня в 2025 році", довідка від 07.05.2024 про фінансовий стан АТ "Дніпровська теплоелектроцентраль",

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач фактично обґрунтовує свою заяву стосовно наявності підстав для зменшення штрафних санкцій критичним дефіцитом фінансування та воєнним станом в Україні.

Право на зменшення розміру неустойки є дискреційним правом суду, яке може бути реалізованим з дотриманням статті 86 ГПК України та на підставі статті 551 ЦК України.

Суд звертає увагу, що договір поставки № 96/25 був укладений сторонами 09.05.2025, тобто під час воєнного стану.

Суд зазначає, що розмір заявлених до стягнення процентів річних відповідає розміру встановленому законом (3 %), інфляційних втрат та пені.

Ураховуючи викладене, з огляду на усталену та послідовну судову практику застосування статті 551 ЦК України, зважаючи на правове регулювання спірних правовідносин, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про зменшення розміру штрафних санкцій.

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (статті 76-79 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За викладеного, є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача пеня у розмірі 108 261,67 грн, 3 % річних у розмірі 20 953,87 грн та інфляційні втрати у розмірі 25 813,99 грн.

Щодо судових витрат.

Згідно із частиною першою статті 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Закон України "Про судовий збір" визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України (стаття 9 Закону України "Про судовий збір").

Оскільки при зверненні до Господарського суду Дніпропетровської області через систему "Електронний суд" заявлено вимогу майнового характеру (155 029,53 грн), то позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 13.01.2026 № 1939.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір у справі покладається на відповідача у розмірі 2 662,40 грн.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Опттехторг" до Акціонерного товариства "Дніпровська теплоелектроцентраль" про стягнення штрафних санкцій задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Акціонерного товариства "Дніпровська теплоелектроцентраль", 51925, Дніпропетровська область, м.Кам`янське, вул.Заводська, буд.2, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Опттехторг", 29016, Хмельницька область, м.Хмельницький, вул.Львівське шосе, буд.14/1, пеню у розмірі 108 261,67 грн (сто вісім тисяч двісті шістдесят одна гривня 67 копійок), 3 % річних у розмірі 20 953,87 грн (двадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят три гривні 87 копійок), інфляційні втрати у розмірі 25 813,99 грн (двадцять п`ять тисяч вісімсот тринадцять гривень 99 копійок) та судовий збір у розмірі 2 662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 копійок).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 17.03.2026

Суддя О.В. Перова