УХВАЛА

м. Київ

05.03.2026Справа № 910/14114/25
Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Стерео Плаза Груп" від 24 лютого 2026 року про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в справі № 910/14114/25 за його позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комбінат Плюс" про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном,

без виклику представників сторін,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2025 року Товариства з обмеженою відповідальністю "Стерео Плаза Груп" (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комбінат Плюс" (далі - Комбінат) про зобов`язання останнього усунути перешкоди в користуванні позивачем нерухомим майном шляхом надання доступу до приміщення, загальною площею 6 514,3 м2, яке знаходиться на першому поверсі будівлі літери "А" за адресою: місто Київ, проспект Валерія Лобановського, будинок 119-А, зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25 січня 2019 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Шевченко Д.Г., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, номер запису про право власності: 30006303, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав: 000 (далі - спірне нерухоме майно), для його використання та експлуатації.

Разом із позовною заявою Товариство подало заяву від 13 листопада 2025 року, у якій просило суд забезпечити пред`явлений ним позов шляхом: заборони Комбінату та будь-яким іншим особам, окрім позивача, вчиняти будь-які дії щодо передачі в користування (оренду, суборенду, найм, піднайм тощо) спірного нерухомого майна; заборони усім органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав у відповідності до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" - суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які дії щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо набуття, зміни чи припинення речових прав на нерухоме майно (права користування, оренди, суборенди, найму, піднайму тощо) щодо спірного нерухомого майна; заборони Комбінату та будь-яким іншим особам, окрім Товариства, вчиняти будь-які дії щодо користування спірним нерухомим майном. Ухвалою суду від 13 листопада 2025 року в задоволенні вищевказаної заяви Товариства відмовлено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17 листопада 2025 року відкрито провадження у справі № 910/14114/25, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29 січня 2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті на 19 лютого 2026 року.

19 лютого 2026 року (до початку призначеного засідання у справі) від позивача через систему "Електронний суд" надійшло клопотання від 18 лютого 2026 року про закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19 лютого 2026 року провадження у справі № 910/14114/25 було закрито та повернуто Товариству з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.

У період з 23 лютого 2026 року по 27 лютого 2026 року суддя Павленко Є.В. перебував у відпустці.

24 лютого 2026 року через систему "Електронний суд" від Комбінату надійшла заява від 23 лютого 2026 року про стягнення з позивача на користь відповідача понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 64 000,00 грн на підставі частини 5 статті 130 ГПК України.

25 лютого 2026 року через систему "Електронний суд" від Товариства надійшли заперечення від 24 лютого 2026 року на вищевказану заяву Комбінату.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 2 березня 2026 року заява Комбінату була прийнята до розгляду судом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 5 березня 2026 року в задоволенні вказаної заяви відповідача було відмовлено.

У той же час 25 лютого 2026 року через систему "Електронний суд" від позивача також надійшла заява від 24 лютого 2026 року, у якій останній просив суд стягнути на його користь понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 72 000,00 грн внаслідок неправомірних дій відповідача на підставі частини 9 статті 129 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 2 березня 2026 року вказана заява Товариства була прийнята до розгляду. Цією ж ухвалою вирішено проводити розгляд вказаної заяви без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

4 березня 2026 року через систему "Електронний суд" від відповідача надійшли заперечення на вказану заяву Товариства, у яких Комбінат зазначав про порушення позивачем вимог частини 9 статті 80 ГПК України та частини 8 статті 129 ГПК України щодо порядку та строку подання доказів на підтвердження розміру понесених судових витрат. Крім того, на думку Комбінату, позивач не довів у встановленому законом порядку вчинення відповідачем необґрунтованих дій, а також того, що спір виник саме у зв`язку з неправомірними діями Комбінату. Натомість розмір заявлених до стягнення позивачем витрат на професійну правничу допомогу є надмірним, не відповідає встановленим частиною 4 статті 126 ГПК України критеріям співмірності таких витрат, у зв`язку з чим їх розмір підлягає зменшенню судом.

Враховуючи належне повідомлення учасників справи про розгляд вказаної заяви Товариства, беручи до уваги відсутність будь-яких клопотань сторін, у яких останні заперечували проти розгляду даної заяви відповідача по суті, а також зважаючи на наявність у матеріалах справи документів і доказів, необхідних для повного, всебічного та об`єктивного її розгляду, суд дійшов висновку про вирішення вказаної заяви Товариства за наявними у матеріалах справи № 910/14114/25 документами.

Відповідно до частини 1 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема до них належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною 2 статті 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно зі статтею 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Статтею 30 цього Закону встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду міста Києва від 19 лютого 2026 року провадження в справі № 910/14114/25 було закрито на підставі 2 частини 1 статті 231 ГПК України.

Процедура розгляду заяви про розподіл судових витрат у разі залишення позовної заяви без розгляду/закриття провадження у справі здійснюється в порядку статті 130 ГПК України.

У випадках, встановлених частинами 3-5 цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини 8 статті 129 цього Кодексу (частина 6 статті 130 ГПК України).

Частиною 8 статті 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно зі статтею 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що у своїй позовній заяві позивач зазначив попередній орієнтовний розрахунок його витрат на професійну правничу допомогу - 72 000,00 грн, які він просив покласти на відповідача у зв`язку з виникненням спору внаслідок неправильних дій останнього. Будь-яких доказів на підтвердження понесення таких витрат Товариство до суду разом з його позовною заявою (чи з будь-якою іншою заявою, поданою під час розгляду даної справи) не подало, як і не заявило відповідного клопотання в порядку частини 8 статті 129 ГПК України.

Відтак, подані разом із заявою від 24 лютого 2026 року про розподіл судових витрат у порядку частини 9 статті 129 ГПК України документи, зокрема: копія договору про надання правничої допомоги від 11 листопада 2025 року № 11/11-25 з додатковою угодою від 13 листопада 2025 року № 1, копія рахунка від 13 листопада 2025 року № 146 на суму 72 000,00 грн, копія платіжної інструкції від 13 листопада 2025 року № 3786, копія акта приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 13 листопада 2025 року № 141 - до уваги судом не приймаються як такі, що подані з порушення встановленого вказаною нормою Кодексу строку.

Разом із цим, посилання представника відповідача на порушення позивачем приписів частини 9 статті 80 ГПК України щодо встановленого порядку надіслання іншій стороні копій доказів на підтвердження факту надання та оплати витрат на професійну правничу допомогу спростовується наявною в матеріалах справи копією квитанції про доставку таких документів до зареєстрованого кабінету Комбінату від 24 лютого 2026 року № 6077894.

Крім того, судом врахована правова позиція Північного апеляційного господарського суду, викладена у постановах: від 11 березня 2025 року в справі № 910/11208/24 та від 1 жовтня 2025 року в справі № 910/9486/24, - якими були скасовані відповідні ухвали Господарського суду міста Києва (прийняті даним складом суду) про відмову в задоволенні заяв про ухвалення додаткових рішень з підстав пропуску встановленого статтею 80 ГПК України строку на подання доказів, та відповідно до яких: "положення ст. 80 ГПК України регулюють порядок подання учасниками судового процесу доказів, які обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, тобто доказів по суті спору, в той час як докази на підтвердження розміру судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, не є доказами по суті спору, у зв`язку з чим висновки суду першої інстанції щодо неприйняття до розгляду вказаних доказів у зв`язку з пропуском строку на їх подання є помилковими.".

Разом із цим, як вже зазначалося судом, порядок розподілу судових витрат між сторонами у разі закриття провадження у справі чітко регламентований приписами статті 130 ГПК України.

Частиною 5 статті 130 ГПК України передбачено виключно право відповідача (а не позивача) заявити вимоги про компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду.

Частиною 9 статті 129 ГПК України (на яку позивач посилався у своїй заяві) визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

У той же час з системного тлумачення приписів статей 129, 130 ГПК України вбачається, що норма частини 9 статті 129 ГПК України може бути застосована судом лише в тому випадку, коли спір вирішувався судом по суті.

Разом із цим, спір у цій справі по суті не вирішувався, що виключає можливість суду встановити обставини правомірності/неправомірності вчинюваних відповідачем дій, які, на думку позивача, спричинили виникнення спору. Докази встановлення у визначеному законом порядку вини відповідача чи його посадових осіб у зв`язку з вчиненням ними дій з перешкоджання позивачу користуватися спірним майном, у матеріалах справи відсутні.

При цьому, відповідно до частини 4 статті 43 ГПК України у випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд засовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Однак, факт зловживання відповідачем чи його представником процесуальними правами під час розгляду справи судом встановлений не був, будь-які заходи процесуального характеру до відповідача не застосовувались.

У зв`язку з цим заява Товариства від 24 лютого 2026 року про стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 72 000,00 грн є необґрунтованою, а відтак задоволенню не підлягає.

Інші доводи, на які посилалися учасники справи під час розгляду даної заяви Товариства, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги, як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду щодо відмови в задоволенні цієї заяви.

Керуючись статтями 80, 86, 123, 124, 126, 129, 130, 233, 234 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Стерео Плаза Груп" від 24 лютого 2026 року про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в справі № 910/14114/25 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання ухвали: 5 березня 2026 року.

Суддя Є.В. Павленко