ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"25" лютого 2026 р. Cправа № 902/1432/25

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Виноградського О. Є., за участю секретаря судового засідання Ганкіної А.Л.,

представники сторін - не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці, в приміщенні Господарського суду Вінницької області справу № 902/1432/25

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "МР Трейдінг" (місцезнаходження: вул. Шевченка, буд. 20Е, м. Ківерці, Луцький район, Волинська область, 45200, ідентифікаційний код юридичної особи: 44687668)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Рітейл Груп" (місцезнаходження: вул. Стеценка, буд. 57, м. Вінниця, Вінницька область, 21009, ідентифікаційний код юридичної особи: 44250761)

про стягнення 263 016,16 грн

УСТАНОВИВ:

21.10.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "МР Трейдінг" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Рітейл Груп" про стягнення заборгованості за Договором поставки № 164/ТР-24 від 21.08.2024 у розмірі 263 016,16 грн, з яких 164 261,15 грн основного боргу, 15 355,24 грн пені, 32 852,23 грн штрафу, 49 278,45 грн 30 % річних, 1 269,09 грн інфляційних втрат.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що на підставі Договору поставки № 164/ТР-24 від 21.08.2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Альянс Рітейл Груп" отримувало товарно-матеріальні цінності за наступними видатковими накладними: ТР 00066856, ТР 00066857, ТР 00066670, ТР 00066659, ТР 00066860, ТР 00066861, ТР 00066855, ТР 00066683, ТР 00066681, ТР 00066922, ТР 00066921, ТР 00066445, ТР 00066298, ТР 00076418, ТР 00076335, ТР 00081018, ТР 00076634. Загальна вартість поставленого товару становить 164 261,15 грн.

Товариством з обмеженою відповідальністю "МР Трейдінг" 08.10.2025 року засобами поштового зв`язку на адресу відповідача спрямовано вимогу про оплату боргу, у якій позивач зазначає щодо негайного виконання відповідачем свого грошового зобов`язання. Однак, як зазначає позивач, на день подачі позову до суду грошові кошти від відповідача на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "МР Трейдінг" не надходили.

Таким чином, за Товариством з обмеженою відповідальністю "Альянс Рітейл Груп" наявна заборгованість з оплати поставленого товару у розмірі 164 261,15 грн, у зв`язку з простроченням якої позивачем здійснено нарахування пені, штрафу, 30 % річних та інфляційних втрат, які разом із сумою основного боргу заявлено до стягнення з відповідача.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.10.2025 справу № 902/1432/25 розподілено судді Виноградському О. Є.

Ухвалою судді Господарського суду Вінницької області від 27.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 902/1432/25, яку вирішено розглядати у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 26.11.2025 о 10:00 год.

Відповідно до сформованої в КП "ДСС" довідки про доставку електронного листа, ухвалу про відкриття провадження у справі доставлено учасникам справи до Електронних кабінетів ЄСІТС 28.10.2025 року.

26.11.2025 ухвалою Господарського суду Вінницької області суд постановив відкласти підготовче засідання у справі № 902/1432/25 на 24.12.2025 об 11:00 год.

19.12.2025 до суду через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "МР Трейдінг" надійшла заява № 121 від 19.12.2025 (вх. канц. суду № 01-34/13660/25 від 19.12.2025) про розгляд справи за наявними матеріалами без участі представника позивача.

24.12.2025 за результатами проведеного судового засідання суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи № 902/1432/25 до судового розгляду по суті на 28.01.2026 об 11:30 год.

Зважаючи на неявку учасників справи в призначене судове засідання з розгляду справи по суті, а також необхідність забезпечення реалізації всіма учасниками процесу своїх процесуальних прав і обов`язків, суд, ухвалою від 28.01.2026, постановив відкласти судове засідання з розгляду справи № 902/1432/25 по суті на 25.02.2026 о 14:30 год.

Разом з тим, вищевказаною ухвалою суду зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "МР Трейдінг" надати суду у строк до 15.02.2026 року детальний розрахунок пені, штрафу, 30% річних та інфляційних втрат, які заявлено до стягнення, із зазначенням в цьому розрахунку періоду їх нарахування.

30.01.2026 до суду через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "МР Трейдінг" на виконання вимог ухвали суду надійшли додаткові пояснення у справі та уточнений розрахунок штрафних санкцій № 13 від 30.01.2026 (вх. канц. суду № 01-34/1031/26 від 30.01.2026).

На визначену судом дату у судове засідання 25.02.2026 учасники справи не з`явилися, у зв`язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

При цьому суд зауважує, що відповідно до сформованої в КП "ДСС" довідки про доставку електронного листа, ухвала Господарського суду Вінницької області від 28.01.2026, якою постановлено відкласти судове засідання з розгляду справи по суті на 25.02.2026 о 14:30 год., була доставлена відповідачу до Електронного кабінету ЄСІТС 29.01.2026 року.

За наведених обставин, суд вважає, що ним вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про судове провадження у даній справі.

Крім іншого, суд бере до уваги й те, що позивачем подано заяву про розгляд справи за наявними матеріалами та без участі його представника, а на день проведення судового засідання будь-яких письмових заяв і клопотань щодо відкладення розгляду справи, а також відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило.

За приписами частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

Статтею 202 Господарського процесуального кодексу України визначені наслідки неявки в судове засідання учасника справи.

Зокрема, згідно із частиною третьою статті 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до частини четвертої статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

За приписами ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Так, у судовому засіданні 25.02.2026 судом, в порядку ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, підписано скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення у справі без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, а також оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

21.08.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "МР Трейдінг" (далі Постачальник) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Альянс Рітейл Груп" (далі Покупець) укладено Договір поставки № 164/ТР-24 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого, за умовами цього договору Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити товар в асортименті, кількості та за ціною, діючою у Постачальника на час поставки, згідно видаткових накладних, що є додатками та невід`ємними частинами даного договору.

Відповідно до п. 1.2. Договору товаром є алкогольні напої, слабоалкогольні напої, безалкогольні напої, тютюнові вироби та інша продукція, що є в наявності в Постачальника. Під партією товару Сторони розуміють товар, зазначений у видатковій накладній.

Ціна одиниці товару та сума поставки партії товару визначаються в видатковій накладній (п. 2.1. Договору).

Згідно із п. 2.2. Договору загальна ціна даного договору становить суму всіх видаткових накладних. Покупець зобов`язаний здійснити оплату за товар протягом 14 календарних днів з моменту отримання цього товару. Датою оплати за товар вважається дата надходження грошових коштів на поточний рахунок або в касу Постачальника.

За приписами п. 2.3. Договору розрахунок за поставлений Товар здійснюється в національній валюті України готівкою або в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Постачальника, який вказаний в даному договорі, або повідомлений Постачальником додатково (п. 2.3. Договору).

Товар поставляється партіями за поданим замовленням Покупця (п. 3.1. Договору).

Дата отримання партії товару Покупцем від Постачальника вважається дата підписання видаткової накладної Покупцем або уповноваженим представником (п. 3.4. Договору).

Пунктом 3.6. Договору визначено, що підпис особи уповноваженої приймати Товар на товаросупроводжувальних документах, зразок якого є в п. 7.10. Договору, вважається достатнім доказом того, що Товар прийнятий уповноваженою особою Покупця, без необхідності завірення такого підпису печаткою (штампом). Наявність на товаросупроводжувальних документах печатки (штампу), зразки яких було попередньо надано Покупцем, є належним доказом того, що Товар прийнятий уповноваженою особою Покупця. У випадку, якщо зразок підпису та (або) зразок печатки (штампу) на накладній не збігається зі зразками підписів та (або) зразками печаток (штампів) наданих Покупцем Постачальнику в уповноваженні-повідомленні, проте такий підпис (печатка, штамп) наявний на накладних, що були оплачені Покупцем раніше, то вважається, що Товар прийнятий уповноваженою особою Покупця.

Постачальник забезпечує Покупця відповідною документацією, необхідною для роботи з товаром згідно законодавства України. Факт передачі всіх необхідних документів для роботи з товаром Покупцю підтверджується підписанням Покупцем видаткової накладної (п. 3.7. Договору).

Відповідно до п. 4.2. Договору перевірка по кількості та якості товару проводиться представником Покупця повністю під час передачі товару в присутності представника Постачальника. Про належну кількість та якість переданого товару представник Покупця підтверджує своїм підписом на видатковій накладній.

За порушення зобов`язання за цим договором сторони несуть відповідальність згідно із законодавством України (п. 5.1. Договору).

Згідно із п. 5.2. Договору у разі порушення Покупцем грошового зобов`язання, передбаченого п. 2.2 цього договору, Покупець зобов`язаний сплатити Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу.

У випадку прострочення оплати Товару більше тридцяти календарних днів Покупець сплачує Постачальнику штраф у розмірі 20 (двадцять) % від суми заборгованості. Сторони, керуючись п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, встановлюють період нарахування штрафних санкцій та термін позовної давності за вимогами щодо стягнення неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання зобов`язання 3 роки. (п. 5.3. Договору).

Оплата штрафних санкцій не звільняє Сторін від виконання своїх зобов`язань за Даним Договором (п. 5.4. Договору).

Пунктом 5.6. Договору визначено, що у випадку невиконання або неналежного виконання Покупцем своїх зобов`язань Постачальник має право на свій вибір або розірвати даний Договір в односторонньому порядку або застосувати наступні оперативно-господарські санкції: односторонню відмову від виконання своїх зобов`язань або переведення Покупця на розрахунки по попередній оплаті (оплата за Товар повинна здійснюватися за три дні до його поставки). Оперативно-господарські санкції застосовуються шляхом повідомлення про це Покупця.

Даний договір є укладеним та вступає в силу з дня його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2024 р., але в будь-якому випадку до повного і належного виконання сторонами своїх зобов`язань. У разі відсутності письмової заяви однієї із сторін про припинення чи зміну договору протягом одного місяця до закінчення терміну дії договору або відсутності нового договору на наступний період, цей договір вважається автоматично продовженим на наступний один рік. У випадку невиконання або неналежного виконання умов даного договору цей договір може бути розірваний достроково (п. 7.1. Договору).

Відповідно до п. 7.2. дія даного Договору поширюється на усі випадки поставки Товару Постачальником Покупцю незалежно від того, чи є про це відповідна вказівка у видаткових накладних чи немає.

Пунктом 7.7. Договору Сторони погодили, що у разі прострочення виконання Покупцем грошових зобов`язань за даним договором Покупець сплачує Постачальнику 30 (тридцять) % річних (відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України) від суми заборгованості.

Згідно із п. 7.9. Договору своїм підписом під цим Договором кожна зі Сторін Договору відповідно до Закону України Про захист персональних даних надає іншій Стороні однозначну беззастережну згоду (дозвіл) на обробку персональних даних (п. 7.8. Договору).

Цей договір складений при повному розумінні сторонами його умов та термінології української мови у двох примірниках, які мають однакову юридичну силу, по одному для кожної із сторін (п. 7.9. Договору).

Договір підписаний повноважними представниками сторін та скріплений печатками юридичних осіб.

Як убачається з матеріалів справи, позивачем за період дії Договору здійснено поставку товару на загальну суму 172 550,35 грн, що підтверджується наступними видатковими накладними за номерами:

- ТР 00066856, ТР 00066857, ТР 00066860, ТР 00066861, ТР00066855, ТР 00066922 ТР 00066921 від 09.07.2025 року на загальну суму 82 882,56 грн;

- ТР 00066670, ТР 00066659, ТР 00066683, ТР 00066681, ТР 00066445, ТР 00066298 від 10.07.2025 року на загальну суму 75 217,78 грн;

- ТР 00076418, ТР 00076335, ТР 00076634 від 06.08.2025 року на загальну суму 13 204,59 грн;

- ТР 00081018 від 15.08.2025 року на загальну суму 1 245,42 грн.

Вказані видаткові накладні підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками. Матеріали справи не містять претензій щодо якості чи кількості отриманого товару або строків його поставки, а отже вказаний у видаткових накладних товар прийнятий відповідачем без зауважень, що свідчить про повноту та якість виконання позивачем своїх зобов`язань за Договором, а тому товар вважається прийнятим без зауважень в повному обсязі.

У зв`язку з невиконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором в частині оплати вартості поставленого товару, позивачем на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Рітейл Груп" спрямовано вимогу про оплату боргу, у якій Товариством з обмеженою відповідальністю "МР Трейдінг" зазначено, що відповідно до Акту звірки взаємних розрахунків станом на 31.08.2025, за відповідачем наявна заборгованість у розмірі 164 261,15 грн та просить негайно виконати означене грошове зобов`язання у повному обсязі. Однак, як зазначає позивач, на день подачі позову до суду грошові кошти від відповідача на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "МР Трейдінг" не надходили.

За наведених обставин, позивач просить суд стягнути з відповідача 164 261,15 грн основного боргу, 15 355,24 грн пені, 32 852,23 грн штрафу, 49 278,45 грн 30 % річних, 1 269,09 грн інфляційних втрат.

З огляду на встановлені обставини справи, суд враховує таке.

Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно із ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За своєю правовою природою правовідносини між позивачем та відповідачем в межах даного спору врегульовано положеннями глави 54 Цивільного кодексу України, враховуючи укладений Договір поставки № 164/ТР-24 від 21.08.2024 року.

Згідно із ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Згідно із п.1 ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст. 632 ЦК України).

За приписами ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріалами справи підтверджено, що Товариством з обмеженою відповідальністю "МР Трейдінг" на виконання умов Договору поставки № 164/ТР-24 від 21.08.2024 року здійснено поставку товару Товариству з обмеженою відповідальністю "Альянс Рітейл Груп" на загальну суму 172 550,35 грн.

Разом з тим, відповідачем, в порушеннях взятих на себе зобов`язань за Договором, не здійснено оплату в повному обсязі вартості поставленого позивачем товару на вказану суму та не надано доказів, які б спростовували викладені у позові обставини.

Як уже зазначалось судом, частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом 2.2. Договору, окрім іншого, визначено, що покупець зобов`язаний здійснити оплату за товар протягом 14 календарних днів з моменту отримання цього товару. Датою оплати за товар вважається дата надходження грошових коштів на поточний рахунок або в касу Постачальника.

За приписами п. 3.4. Договору дата отримання партії товару Покупцем від Постачальника вважається дата підписання видаткової накладної Покупцем або уповноваженим представником.

У пункті 3.6. Договору зазначено, що наявність на товаросупроводжувальних документах печатки (штампу), зразки яких було попередньо надано Покупцем, є належним доказом того, що Товар прийнятий уповноваженою особою Покупця.

Відтак, прострочення відповідача щодо оплати вартості отриманого товару виникло за спливом 14 календарних днів після його прийняття (за фактом підписання відповідних видаткових накладних), що кореспондується із приписами ч. 1 ст. 692 ЦК України.

Разом з тим, як убачається з наданого позивачем на виконання вимог ухвали суду розрахунку до позовної заяви, при підрахунку суми основного боргу за поставлений товар згідно із видатковими накладними № ТР 00066670, ТР 00066659, ТР 00066683, ТР 00066681, ТР 00066445, ТР 00066298 від 10.07.2025 року, позивачем зазначена загальна вартість поставленого товару у розмірі 75 218,00 грн.

Перевіривши відповідність вказаної суми до наявних у матеріалах справи видаткових накладних, які зазначено позивачем за вказаний період, судом встановлено, що загальна вартість поставленого товару становить 75 217,78 грн.

Відтак, суд, здійснивши перерахунок заявленої суми основного боргу згідно із наданим позивачем розрахунком за вказаними видатковими накладними, встановив наступне.

Загальна вартість поставленого товару за видатковими накладними № ТР 00066856, ТР 00066857, ТР 00066860, ТР 00066861, ТР00066855, ТР 00066922 ТР 00066921 від 09.07.2025 року становить 82 882,56 грн.

Як убачається із наданого позивачем розрахунку, останнім зазначена загальна сума заборгованості за вказаними видатковими накладними 74 592,97 грн.

Поряд з цим суд враховує позицію, викладену у постанові КГС ВС від 08.06.2022 у справі № 913/618/21, що доказувати факт здійснення відповідачем оплати заборгованості, заявленої позивачем до стягнення, має саме відповідач, а не позивач.

Як уже зазначалось судом, за видатковими накладними № ТР 00066670, ТР 00066659, ТР 00066683, ТР 00066681, ТР 00066445, ТР 00066298 від 10.07.2025 року загальна суму поставленого товару становить 75 217,78 грн.

Крім того, згідно із видатковими накладними № ТР 00076418, ТР 00076335, ТР 00076634 від 06.08.2025 року загальна сума становить 13 204,59 грн, а за видатковою накладною № ТР 00081018 від 15.08.2025 року - 1 245,42 грн.

Враховуючи викладене, дослідивши усі обставини та надавши оцінку наявним у справі доказам в їх сукупності, а також не надання відповідачем доказів на спростування обставин, наведених у позові, суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність позовних вимог в частині стягнення з відповідача 164 260,76 грн основного боргу.

Розглядаючи вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені, штрафу, 30 % річних та інфляційних втрат, суд враховує таке.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

Згідно із п. 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Положеннями частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписами ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

У відповідності до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання

Суд враховує, що відповідно до Закону України № 4196-IX від 09.01.2025 "Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб" Господарський кодекс України з 28.08.2025 втратив чинність. Водночас суд зазначає, що на момент виникнення спірних правовідносин Господарський кодекс України був чинним.

Отже, при розгляді позовних вимог у частині стягнення пені підлягають застосуванню положення Господарського кодексу України, чинного на момент виникнення відповідних правовідносин, з урахуванням того, що Господарський кодекс України втратив чинність з 28.08.2025.

За приписами ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно із ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 5.2. Договору Сторони погодили, що у разі порушення Покупцем грошового зобов`язання, передбаченого п. 2.2 цього договору, Покупець зобов`язаний сплатити Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до п. 2.2. Договору Покупець зобов`язаний здійснити оплату за товар протягом 14 календарних днів з моменту отримання цього товару. Датою оплати за товар вважається дата надходження грошових коштів на поточний рахунок або в касу Постачальника.

Як убачається із наданого позивачем розрахунку до позовної заяви, нарахування пені, 30 % річних та інфляційних втрат здійснюється за наступними періодами:

- за видатковими накладними № ТР 00066856, ТР 00066857, ТР 00066860, ТР 00066861, ТР 00066855, ТР 00066922 ТР 00066921 від 09.07.2025 з 22.07.2025 по 21.10.2025 року;

- за видатковими накладними № ТР 00066670, ТР 00066659, ТР 00066683, ТР 00066681, ТР 00066445, ТР 00066298 від 10.07.2025 з 24.07.2025 по 21.10.2025 року;

- за видатковими накладними № ТР 00076418, ТР 00076335, ТР 00076634 від 06.08.2025 з 21.08.2025 по 21.10.2025 року;

- за видатковою накладною № ТР 00081018 від 15.08.2025 з 31.08.2025 по 21.10.2025 року.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок встановив, що при здійсненні розрахунку позивачем було допущено помилку у визначенні періоду нарахування зазначених сум.

Відповідно до ч. 1 ст. 253 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Зважаючи на те, відповідно до п. 2.2. Договору Покупець зобов`язаний здійснити оплату за товар протягом 14 календарних днів з моменту отримання цього товару, а згідно із п. 3.4. Договору датою отримання партії товару Покупцем від Постачальника вважається дата підписання видаткової накладної Покупцем або уповноваженим представником, суд, виходячи з дати початку прострочення та кінцевої дати строку, визначеного позивачем у позові, вважає обґрунтованими наступні періоди нарахування пені, 30 % річних та інфляційних втрат:

- за видатковими накладними № ТР 00066856, ТР 00066857, ТР 00066860, ТР 00066861, ТР00066855, ТР 00066922 ТР 00066921 від 09.07.2025 з 24.07.2025 по 21.10.2025 року;

- за видатковими накладними № ТР 00066670, ТР 00066659, ТР 00066683, ТР 00066681, ТР 00066445, ТР 00066298 від 10.07.2025 з 25.07.2025 по 21.10.2025 року;

- за видатковими накладними № ТР 00076418, ТР 00076335, ТР 00076634 від 06.08.2025 з 21.08.2025 по 21.10.2025 року;

- за видатковою накладною № ТР 00081018 від 15.08.2025 з 31.08.2025 по 21.10.2025 року.

З огляду на викладене, суд здійснив перерахунок пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного стороною зобов`язання за вказаними видатковими накладними окремо, відповідно до визначеного судом період із використанням калькулятора сертифікованої комп`ютерної програми інформаційно-правової системи "ЛІГА:ЗАКОН" встановивши, що обґрунтований загальний розмір стягнення з відповідача пені становить 12 137,72 грн:

- за видатковими накладними № ТР 00066856, ТР 00066857, ТР 00066860, ТР 00066861, ТР 00066855, ТР 00066922 ТР 00066921 від 09.07.2025 на суму 74 592,97 грн за період з 24.07.2025 по 21.10.2025 року 5 701,76 грн;

- за видатковими накладними № ТР 00066670, ТР 00066659, ТР 00066683, ТР 00066681, ТР 00066445, ТР 00066298 від 10.07.2025 на суму 75 217,78 грн за період з 25.07.2025 по 21.10.2025 року 5 685,64 грн;

- за видатковими накладними № ТР 00076418, ТР 00076335, ТР 00076634 від 06.08.2025 на суму 13 204,59 грн за період з 21.08.2025 по 21.10.2025 року 695,32 грн;

- за видатковою накладною № ТР 00081018 від 15.08.2025 на суму 1 245,42 грн за період з 31.08.2025 по 21.10.2025 року 55,00 грн.

Пунктом 7.7. Договору Сторони погодили, що у разі прострочення виконання Покупцем грошових зобов`язань за даним договором Покупець сплачує Постачальнику 30 (тридцять) % річних (відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України) від суми заборгованості.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми Закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Виходячи із положень ст. 625 ЦК України наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначені інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

При цьому розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Аналогічна правова позиція щодо застосування частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 916/190/18, постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18 та постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 905/587/18.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 917/1421/18, оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць із моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Суд, з урахуванням вище визначеного обґрунтованого періоду нарахування 30 % річних та інфляційних втрат, здійснив їх перерахунок із використанням калькулятора сертифікованої комп`ютерної програми інформаційно-правової системи "ЛІГА:ЗАКОН" встановивши, що обґрунтований загальний розмір стягнення з відповідача 30 % річних становить 11 746,19 грн, а інфляційних втрат 1 672,34 грн:

- за видатковими накладними № ТР 00066856, ТР 00066857, ТР 00066860, ТР 00066861, ТР00066855, ТР 00066922 ТР 00066921 від 09.07.2025 на суму 74 592,97 грн за період з 24.07.2025 по 21.10.2025 року: 5 517,84 грн 30% річних та 746,15 грн інфляційних втрат;

- за видатковими накладними № ТР 00066670, ТР 00066659, ТР 00066683, ТР 00066681, ТР 00066445, ТР 00066298 від 10.07.2025 на суму 75 217,78 грн за період з 25.07.2025 по 21.10.2025 року: 5 502,23 грн 30% річних та 752,40 грн інфляційних втрат;

- за видатковими накладними № ТР 00076418, ТР 00076335, ТР 00076634 від 06.08.2025 на суму 13 204,59 грн за період з 21.08.2025 по 21.10.2025 року: 672,89 грн 30% річних та 158,81 грн інфляційних втрат;

- за видатковою накладною № ТР 00081018 від 15.08.2025 на суму 1 245,42 грн за період з 31.08.2025 по 21.10.2025 року: 53,23 грн 30% річних та 14,98 грн інфляційних втрат.

Однак, зважаючи на те, що позивачем заявлено для стягнення з відповідача інфляційні втрати у розмірі 1 269,09 грн, суд, з урахуванням приписів ст. 14 ГПК України, задовольняє їх в межах заявлених вимог.

Відповідно до п. 5.3. Договору, у випадку прострочення оплати Товару більше тридцяти календарних днів Покупець сплачує Постачальнику штраф у розмірі 20 (двадцять) % від суми заборгованості.

Судом перевірено розрахунок штрафу у розмірі 20% від суми заборгованості за вказаними видатковими накладними та встановлено, що останній не є арифметично правильним.

Як убачається із розрахунку здійсненого позивачем, за видатковими накладними № ТР 00066670, ТР 00066659, ТР 00066683, ТР 00066681, ТР 00066445, ТР 00066298 від 10.07.2025 року, штраф нараховано на суму 75 218,00 грн, тоді як судом встановлено, що загальна вартість поставленого товару за означеними видатковими накладними становить 75 217,78 грн.

За наведених обставин, суд здійснив перерахунок штрафу у розмірі 20% від суми заборгованості за вказаними видатковими накладними окремо, встановивши, що загальний обґрунтований розмір штрафу, який підлягає до стягнення з відповідача становить 32 852,15 грн:

- за видатковими накладними № ТР 00066856, ТР 00066857, ТР 00066860, ТР 00066861, ТР00066855, ТР 00066922 ТР 00066921 від 09.07.2025 на суму 74 592,97 грн, штраф у розмірі 20% становить 14 918,59 грн;

- за видатковими накладними № ТР 00066670, ТР 00066659, ТР 00066683, ТР 00066681, ТР 00066445, ТР 00066298 від 10.07.2025 на суму 75 217,78 грн, штраф у розмірі 20% становить 15 043,56 грн;

- за видатковими накладними № ТР 00076418, ТР 00076335, ТР 00076634 від 06.08.2025 на суму 13 204,59 грн, штраф у розмірі 20% становить 2 640,92 грн;

- за видатковою накладною № ТР 00081018 від 15.08.2025 на суму 1 245,42 грн, штраф у розмірі 20% становить 249,08 грн.

Щодо зменшення розміру пені та штрафу.

Загальний розмір пені та штрафу, який підлягає до стягненням з відповідача становить 44 989,87 грн, з яких: 32 852,15 грн штраф та 12 137,72 грн пеня.

Згідно частини третьої статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки (що підлягає стягненню за порушення зобов`язання), а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, зумовлюють висновок про відсутність універсального максимального і мінімального розміру неустойки, на який її може бути зменшено, що водночас вимагає, щоб цей розмір відповідав принципам верховенства права.

У цьому висновку суд звертається до правової позиції, що викладена в Постанові Верховного суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.01.2024 у справі № 911/2269/22. Приймаючи рішення про зменшення розміру пені, суд взяв до уваги такі обставини: позивачем не наведено розмір збитків, завданих невиконанням зобов`язань відповідачем; відсутність умислу в порушенні зобов`язання за договором; покладення надмірного фінансового тягаря на відповідача може призвести до погіршення його матеріального становища, що може мати наслідком його неплатоспроможність.

Отже, з урахуванням недопущення зловживання правом, у відповідності до засад добросовісності, справедливості, пропорційності та розсудливості, наявні достатні правові підстави для зменшення розміру пені та штрафу на 50 % від встановленої судом суми, яка підлягає до стягненню з відповідача.

Таким чином, стягненню підлягає 16 426,08 грн штрафу та 6 068,86 грн пені.

Відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується.

Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно із положеннями статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Судом кожній стороні була надана розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.

За приписами ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши усі обставини та надавши оцінку наявним у справі доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають частковому задоволенню, з наведених вище мотивів.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з такого.

Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно вимог статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини 2 статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір за ставкою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. (підпункт 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір").

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" у 2025 році встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2025 року - 3028 грн.

При зверненні до суду з позовною заявою Товариством з обмеженою відповідальністю "МР Трейдінг" заявлено вимогу майнового характеру (про стягнення 263 016,16 грн), розмір судового збору з якої становить 3 945,24 грн.

Разом з тим, судом встановлено, що позовну заяву подано до суду через систему "Електронний суд" ЄСІТС, а відтак, відповідно до частини третьої статті 4 Закону України "Про судовий збір", застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи за подання позовної заяви до суду позивачем, згідно платіжної інструкції № 1397 від 21.10.2025 сплачено судовий збір в розмірі 3 945,24 грн. При цьому, правильна сума судового збору, яка підлягала сплаті Товариством з обмеженою відповідальністю "МР Трейдінг" за подання позовної заяви до суду становила 3 156,19 грн (3 945,24 грн х 0,8 = 3 156,19грн).

У зв`язку із відсутністю клопотання про повернення переплаченої суми, питання про повернення позивачу 789,05 грн судом не вирішується.

Відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В частині зменшення судом суми неустойки витрати на судовий збір підлягають віднесенню на відповідача у повному обсязі відповідно до частини 9 статті 129 ГПК України, так як спір виник внаслідок неправильних дій відповідача та зменшення судом неустойки не є наслідком необґрунтованості позовних вимог в цій частині.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 03.04.2018 у справі № 902/339/16, від 10.03.2021 у справі № 904/5702/19, від 14.06.2022 у справі № 905/2135/19, від 19.12.2024 у справі № 922/1248/24, у яких Верховний Суд виснував, що судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

З огляду на часткове задоволення позову, відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в сумі 2 667,19 грн, інша частина судового збору покладається на позивача.

Керуючись статтями 74, 76 80, 129, 233, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "МР Трейдінг" (місцезнаходження: вул. Шевченка, буд. 20Е, м. Ківерці, Луцький район, Волинська область, 45200, ідентифікаційний код юридичної особи: 44687668) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Рітейл Груп" (місцезнаходження: вул. Стеценка, буд. 57, м. Вінниця, Вінницька область, 21009, ідентифікаційний код юридичної особи: 44250761) про стягнення заборгованості Договором поставки № 164/ТР-24 від 21.08.2024 у розмірі 263 016,16 грн задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Рітейл Груп" (місцезнаходження: вул. Стеценка, буд. 57, м. Вінниця, Вінницька область, 21009, ідентифікаційний код юридичної особи: 44250761) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МР Трейдінг" (місцезнаходження: вул. Шевченка, буд. 20Е, м. Ківерці, Луцький район, Волинська область, 45200, ідентифікаційний код юридичної особи: 44687668) 164 260,76 грн - основного боргу, 6 068,86 грн пені, 16 426,08 грн штрафу, 11 746,19 грн 30 % річних, 1 269,09 грн - інфляційних втрат та 2 667,19 грн - судових витрат зі сплати судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Згідно частини першої статті 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

7. Примірник рішення надіслати учасникам справи до електронних кабінетів у підсистемі (модулі) ЄСІТС.

Повне рішення складено 09 березня 2026 р.

Суддя Олег ВИНОГРАДСЬКИЙ

віддрук. прим.:1 - до справи