УХВАЛА

11 березня 2026 року

м. Київ

cправа № 917/1572/24

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Бенедисюка І.М.,

розглянувши заяву комунального підприємства "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області

про відвід колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: Булгакової І.В. (головуючий), Власова Ю.Л., Малашенкової Т.М.

від розгляду справи № 917/1572/24

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Авангард Буд Проект"

до комунального підприємства "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (далі - Підприємство) 06.02.2026 (через систему "Електронний суд") звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 06.11.2025 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 04.02.2026 у цій справі та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

До касаційної скарги Підприємством додано клопотання про зупинення дії оскаржуваних рішення Господарського суду Полтавської області від 06.11.2025 та постанови Східного апеляційного господарського суду від 04.02.2026 у цій справі, мотивоване, зокрема, таким:

- примусове виконання цих рішень та стягнення грошових коштів у розмірі 25 054 885,33 гри заборгованості, 300 658,62 грн судового збору, 150 000,00 грн витрат за проведення експертизи, досить негативно вплине на матеріальний стан Підприємства, оскільки вказані суми є значними, що також підтверджується банківською випискою за особовими рахунками станом на 05.02.2026, згідно з якою вихідний залишок складає лише 67 073,67 грн (додається до касаційної скарги), яка свідчить про скрутне матеріальне становище і проблематичність виконання оскаржуваних рішень;

- накопичення боргів та штрафних санкцій невідворотно призведе до зупинення роботи Підприємства, заблокує здійснення не тільки поточної господарської діяльності, проведення поточних ремонтів, а й взагалі надання послуг водопостачання та водовідведення населенню та бюджетним установам, що може призвести до екологічної катастрофи;

- Підприємство не зможе здійснювати обов`язкові бюджетні платежі, як то виплати за спецводокористування та інші податки;

- у разі задоволення касаційної скарги виконання зазначених судових рішень буде передчасним та порушить законні права та інтереси скаржника, а захист його прав, без зупинення їх виконання, стане неможливим та можуть виникнути проблеми з поверненням стягнутих коштів, оскільки стягнуті на користь держави кошти будуть розподілятися до бюджетів усіх рівнів пропорційно, відповідно до Бюджетного кодексу України.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду ухвалою від 23.02.2026, зокрема: відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою Підприємства на рішення Господарського суду Полтавської області від 06.11.2025 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 04.02.2026 зі справи № 917/1572/24; призначив розгляд касаційної скарги у відкритому судовому засіданні Касаційного господарського суду на 19.03.2026 об 11:00; у задоволенні заяви Підприємства про зупинення виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 06.11.2025 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 04.02.2026 у справі № 917/1572/24 до закінчення їх перегляду в касаційному порядку відмовив.

Підприємство 24.02.2026 та 03.03.2026 (через систему "Електронний суд") повторно подало до Суду клопотання та доповнення до нього, в яких останнє просило зупинити дію оскаржуваних судових рішень у цій справі до закінчення їх перегляду в касаційному порядку у зв`язку з тим, що 13.02.2026 позивачем до суду першої інстанції подано заяву про видачу наказу на виконання цих судових рішень, отримання якого призведе до звернення до виконавчої служби для стягнення коштів у примусовому порядку.

Також заявник посилався на те, що у разі примусового стягнення з Підприємства на підставі виданого Господарським судом Полтавської області наказу про примусове виконання рішення у цій справі та накладення арешту на майно Товариства, в тому числі на грошові кошти, в рамках кримінальних проваджень, такі обставини цілком перешкоджатимуть здійсненню повороту виконання рішення суду щодо повернення Підприємством грошових коштів в розмірі 25 054 885,33 грн як безпідставно примусово стягнутих, які фактично є власністю територіальної громади міста, оскільки відповідно до статуту Підприємства засновником і його власником є Кременчуцька міська територіальна громада в особі Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області.

Окрім того, у доповненнях до клопотання заявник додатково зазначав про те, що станом на сьогодні з`явилися істотно нові обставини, які не були відомі та не існували на момент подання скаржником до касаційного суду (09.02.2026) клопотання про зупинення дії рішення Господарського суду Полтавської області від 06.11.2025 та постанови Східного апеляційного господарського суду від 04.02.2026 у цій справі, а саме: 26.02.2026 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Благадиром Дмитром Григоровичем ухвалено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 80355856 згідно із заявою стягувача про примусове виконання наказу, виданого Господарським судом Полтавської області 24.02.2026, відповідно до якого ухвалено стягнути з Підприємства на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Авангард Будпроект" 25 054 885,33 грн заборгованості, 300 658,62 грн судового збору, 150 000,00 грн витрат за проведення експертизи, постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 2 550 554,39 грн та розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, загальна сума яких складає 243,00 грн.

Наведене, на думку заявника, слугувало обґрунтованими підставами для зупинення дії оскаржуваних судових рішень до закінчення їх перегляду у касаційному порядку.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду ухвалою від 04.03.2026 відмовив у задоволенні клопотання Підприємства про зупинення дії рішення Господарського суду Полтавської області від 06.11.2025 та постанови Східного апеляційного господарського суду від 04.02.2026 у справі № 917/1572/24.

До Верховного Суду 06.03.2026 надійшла заява про відвід колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: Булгакової І. В. (головуючий), Власова Ю. Л., Малашенкової Т. М. від розгляду справи № 917/1572/24.

За доводами Підприємства заяву про відвід подано з метою забезпечення достатніх гарантій для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у безсторонності та об`єктивності, враховуючи позиції Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) з приводу недовіри до суду, а також запобіганню подальшого можливого впливу на суддів. Так, заяву про відвід мотивовано тим, що:

- враховуючи обставини, на які посилався відповідач в обґрунтування заявлених ним клопотань про зупинення дії оскаржуваних судових рішень, останній вважає, що у разі можливого скасування Верховним Судом оскаржуваних рішень судів попередніх інстанцій у цій справі, стягнення спірної суми за оскаржуваними судовими рішеннями в порядку примусового виконання, в подальшому, ускладнить відповідачу повернення коштів, враховуючи ймовірність відсутності такої суми коштів у стягувача, що стане наслідком порушення збалансованості інтересів сторін порушення прав відповідача у цій справі;

- у контексті цих обставин зупинення дії оскаржуваних судових рішень до закінчення їх перегляду в касаційному порядку було тимчасовим та цілком законним заходом;

- у медійному просторі наявні статті, в яких мова йде про корупційні зв`язки: "На Полтавщині діють корупційні схеми відмивання бюджетних коштів за участі Феміди" (https://new.pl.ua/archives/49652); "Наскрізна корупція: як "Авангард Буд Проект" (https://kremen.today/2026/03/05/naskrizna-koruptsiya-yak-avangard-bud-proekt-zaroblyaye-za-dopomogoyu-prognyloyi-sudovoyi-systemy/); "Наскрізна корупція-2: чому судді Мацко, Плахов, Тихий та Гребенюк покривають оборудки "Авангард Буд Проєкт"?" (https://kremen.today/2026/03/05/naskrizna-koruptsiya-2-chomu-suddi-matsko-plahov-tyhyj-ta-grebenyuk-pokryvayut-oborudky-avangard-bud-proekt/);

- Підприємство є об`єктом критичної інфраструктури, здійснює водопостачання і водовідведення міста Кременчук та 8 сільських населених пунктів. Чисельність споживачів в зоні відповідальності відповідача становить 92 942 абонентів. Справа становить значний суспільний інтерес та знаходиться на "підвищеному контролі громадськості та медіа", що обумовлює необхідність максимальної прозорості дій суду;

- стосовно позивача органом досудового розслідування внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000256 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 366 Кримінального кодексу України та розпочато розслідування. Водночас, накладення арешту на майно Товариства, в тому числі на грошові кошти, в межах кримінального провадження, цілком перешкоджатиме здійсненню повороту виконання рішення суду у цій справі;

- зазначене, на думку відповідача, залишено поза увагою колегією суддів у розгляді питання щодо зупинення дії оскаржуваних судових рішень у цій справі, що, у свою чергу, свідчить про наявність упередженого ставлення. Ураховуючи отриману ухвалу Верховного Суду від 04.03.2026 у цій справі, Підприємство не довіряє цьому складу суду щодо подальшого розгляду справи № 917/1572/24 з підстав упередженості та необ`єктивності, що виключає участь цієї колегії суддів у подальшому розгляді справи в силу приписів пункту 5 частини першої статті 35 ГПК України, пункту 2.5 "Бангалорських принципів поведінки суддів", статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод.

Ухвалою Верховного Суду від 09.03.2026, зокрема, визнано доводи, викладені в заяві комунального підприємства "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про відвід колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: Булгакової І. В. (головуючий), Власова Ю. Л., Малашенкової Т. М. від розгляду справи необґрунтованими. Справу № 917/1572/24 передано на автоматизований розподіл судових справ для визначення судді з розгляду заяв про відвід суддів Булгакової І. В. (головуючий), Власова Ю. Л., Малашенкової Т. М.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.03.2026 у справі № 917/1572/24 для розгляду заяви про відвід судді (суддів), визначено суддю Верховного Суду Бенедисюка І. М.

Розглянувши зазначену заяву, Суд не вбачає підстав для її задоволення з огляду на таке.

Відповідно до частин першої-третьої статті 39 Господарського процесуального кодексу України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу.

Суд виходить з того, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Вимогами змісту статей 35, 36 ГПК України визначено підстави для відводу, (самовідводу) судді.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Верховний Суд зазначає, що вичерпний перелік обставин, зазначених у пункті 5 частини першої статті 35 ГПК України, чинним законодавством не визначено і тому вирішення питання про визнання певних обставин тими обставинами, про які йдеться в наведеній вище нормі цього Кодексу, належить саме до повноважень Верховного Суду.

Приписами частин другої, третьої статті 38 ГПК України з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, зокрема, судді може бути заявлено відвід учасниками справи; відвід повинен бути вмотивованим.

Верховний Суд застосовує Конвенцію та рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у цій справі як джерело права з огляду на частину першу статті 3, частин першої, другої, четвертої статті 11 ГПК України, статтю 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Стаття 6 Конвенція вимагає, аби кожен суд, до якого вона застосовується, був "безстороннім".

Отже, за усталеною практикою ЄСПЛ безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності.

Зазвичай безсторонність визначається як відсутність упередження або наперед складеної думки і може оцінюватись у різний спосіб ( рішення ЄСПЛ "Кіпріану проти Кіпру" (Kyprianou v. Cyprus) [ВП], заява N 73797/01, ECHR 2005-ХІІІ, § 118; "Мікаллеф проти Мальти" (Micallef v. Malta) [ВП], § 93).

ЄСПЛ у своїй практиці визначив критерії оцінки безсторонності та розрізняє:

i) суб`єктивний, тобто спробу встановити переконання або особистий інтерес певного судді у даній справі;

ii) об`єктивний, тобто встановити, чи суддя надав достатні гарантії, які виключали б будь-які правомірні сумніви з цього приводу ("Кіпріану проти Кіпру" (Kyprianou v. Cyprus) [ВП], заява N 73797/01, ECHR 2005-ХІІІ, § 118; "Пірсак проти Бельгії" (Piersack v. Belgium), § 30; "Грівз проти Сполученого Королівства" (Grieves v. the United Kingdom) [ВП], § 69; "Моріс проти Франції" (Morice v. France) [ВП], § 73).

Відтак, наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинна встановлюватися згідно з суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

У рамках суб`єктивного критерію ЄСПЛ завжди вважав, що особиста неупередженість судді є презумпцією, доки не буде доведено протилежне (рішення ЄСПЛ у справі "Кіпріану проти Кіпру" (Kyprianou v. Cyprus) [ВП], заява N 73797/01, ECHR 2005-ХІІІ, рішення ЄСПЛ § 119; "Хаушільдт проти Данії" (Hauschildt v. Denmark), § 47).

Межа між цими двома критеріями не є незмінною, оскільки не лише сама поведінка судді може, з точки зору зовнішнього спостерігача, породити об`єктивно виправдні сумніви у його неупередженості (об`єктивний підхід), але й може свідчити про його особисте переконання (суб`єктивний підхід). Тому застосування одного з цих критеріїв, або ж обох, залежатиме від конкретних обставин, пов`язаних із спірною поведінкою (рішення ЄСПЛ "Кіпріану проти Кіпру" (Kyprianou v. Cyprus) [ВП], §§ 119 і 121 заява N 73797/01, ECHR 2005-ХІІІ).

Хоча іноді важко навести докази на спростування презумпції особистої безсторонності судді, проте вимога об`єктивної безсторонності надає додаткову важливу гарантію. Суд визнає складність встановлення порушення статті 6, спричинене особистою упередженістю, і тому у переважній більшості випадків застосовує об`єктивний підхід (рішення ЄСПЛ у справі "Кіпріану проти Кіпру" (Kyprianou v. Cyprus) [ВП] заява N 73797/01, ECHR 2005-ХІІІ, § 119; "Моріс проти Франції" (Morice v. France) [ВП], § 75).

Суд зважує на те, що у цьому аспекті навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішенняу справі "Де Куббер проти Бельгії", від 26.10.1984, Series А, N 86).

З аналізу підпункту 5 частини першої статті 35 ГПК України та статті 6 Конвенції суд висновує, що не встановлюється вичерпного переліку обставин, які свідчать про необ`єктивність та упередженість судді, однак зазначає, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді за підпунктом 5 частини першої статті 35 ГПК України.

Верховний Суд наголошує, що істинність твердження про упередженість та/чи небезсторонність судді має бути доведена за вказаною обставиною саме заявником з огляду на приписи частини четвертої статті 38 ГПК України, адже суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних та фактичних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Відтак, не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, непідтверджених належними і допустимими доказами.

Верховний Суд відзначає, що частина четверта статті 35 ГПК України містить імперативний припис.

Так, частиною четвертою статті 35 ГПК України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Верховний Суд наголошує на тому, що незгода сторони з процесуальними рішеннями колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: Булгакової І. В. (головуючий), Власова Ю. Л., Малашенкової Т. М., яка розглядає цю справу, зокрема, у питанні наявності/відсутності обґрунтованих підстав для зупинення дії (виконання) оскаржуваних судових рішень не може бути підставою для її відводу від розгляду справи № 917/1572/24 в силу положень частини четвертої статті 35 ГПК України.

Водночас, доводи Підприємства про те, що у медійному просторі наявні статті, в яких йде мова про корупційні зв`язки не можуть свідчити про упередженість та/або необ`єктивність колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, якій заявлено відвід, оскільки вони (статті) не містять будь-якої інформації у цьому контексті, як стосовно цієї колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в цілому, так і стосовно суддів, які входять до її складу (Булгакової І. В., Власова Ю. Л., Малашенкової Т. М.).

Виходячи з викладеного, Суд зазначає, що доводи заявника щодо необхідності відводу суддів Булгакової І. В., Власова Ю. Л., Малашенкової Т. М., суперечать найважливішому принципу судочинства - nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, відома правова позиція яких заявників не влаштовує.

Отже, доводи заявника є такими, що не узгоджуються із наведеними вище нормами законодавства щодо наявності підстав для відводу, не підтверджені належними, допустимими, достовірними та вірогідними доказами, ґрунтуються на припущеннях та суб`єктивних міркуваннях, які не містять об`єктивно обґрунтованих посилань на дійсні обставини, які б викликали сумнів у об`єктивності або неупередженості судді і які б могли бути перевіреними; та/чи/або на переконливі факти, які б могли викликати сумнів у його об`єктивності і неупередженості, а відтак, з огляду на частину четверту статті 35 ГПК України не можуть бути підставою для його відводу в розумінні статей 35, 36 ГПК України.

Таким чином, сама по собі позиція учасника справи щодо можливості/неможливості оскарження судових актів є незгодою учасника справи з процесуальним рішенням, що викликає обґрунтовані сумніви у неупередженості та об`єктивності судді є абстрактними, декларативними припущеннями заявника, і не свідчать про упередженість, необ`єктивність чи заінтересованість і не є підставою для відводу суддів Булгакової І. В., Власова Ю. Л., Малашенкової Т. М. відповідно до наведених норм ГПК України.

З огляду на викладене Верховний Суд вважає, що заявником не наведено обґрунтованих підстав вважати суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Булгакової І. В., Власова Ю. Л., Малашенкової Т. М. упередженим чи необ`єктивним, оскільки всі доводи, що викладені у заяві, є припущеннями заявника та зводяться до незгоди з процесуальним рішенням, межами та обсягу повноважень суду під час розгляду справи. Інших обставин, які викликають у скаржника сумнів у неупередженості або об`єктивності суддів Булгакової І. В., Власова Ю. Л., Малашенкової Т. М., ним не зазначено.

Отже, доводи, наведені у заяві про відвід судді, не можуть бути віднесені до обставин, які викликають сумнів щодо неупередженості або об`єктивності суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Булгакової І. В., Власова Ю. Л., Малашенкової Т. М. у розгляді цієї справи, а також не містять обґрунтованого посилання на підстави, передбачені статтею 35 ГПК України, у зв`язку із чим суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заявленого відводу.

Керуючись статтями 35, 39, 234, 235 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви комунального підприємства "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про відвід суддів Булгакової І. В., Власова Ю. Л., Малашенкової Т. М. від розгляду справи № 917/1572/24.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя І. Бенедисюк