УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

м. Київ

09.03.2026Справа № 910/2262/26

Суддя Господарського суду міста Києва Демидова М.О., розглянувши позовну заяву Фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича (80033, Львівська обл., Сокальський р-н, село Тартаків(з), вул. Шевченка, буд. 42, )

до 1) Міністерства юстиції України (01001, м.Київ, вул. Городецького, буд.13, )

2) Держави України в особі Державної Казначейської служби України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, буд. 6, )

про стягнення 3 000 116,50 грн

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича до Міністерства юстиції України та Держави України в особі Державної Казначейської служби України про стягнення 3 000 116,50 грн.

Дослідивши подані матеріали, суддя доходить до висновку про те, що у відкритті провадження за вказаною позовною заявою необхідно відмовити, зважаючи на таке.

За змістом статей 4, 20 ГПК України справи в порядку позовного провадження господарським судом розглядаються тоді, коли правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер, що визначено ст. 20 ГПК України.

Перелік категорій спорів, що відносяться до господарської юрисдикції, наведений у ст. 20 ГПК України, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Як роз`яснив Пленум Вищого господарського суду України у пункті 3 постанови № 10 від 24.10.2011 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" при визначенні підвідомчості спору господарському суду слід виходити з суб`єктного складу учасників спору та характеру спірних правовідносин.

Отже, критеріями розмежування судової юрисдикції (передбаченими законом умовами), за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ. При цьому, визначальною ознакою справи господарської юрисдикції є суть (зміст, характер) спору.

Наведене свідчить про те, що з одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин, а також впроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін.

При цьому сам по собі суб`єктний склад сторін не є визначальним критерієм для віднесення спору до юрисдикції господарських судів.

З огляду на положення ч. 1 ст. 20 ГПК України, а також статей 4, 45 цього Кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності. Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 904/1083/18.

Як вбачається з поданої позовної заяви, заявлені позовні вимоги стосуються відшкодування матеріальної та моральної шкоди, яка, на думку позивача, завдана незаконними рішеннями суддів під час здійснення правосуддя. Такі правовідносини не пов`язані із здійсненням господарської діяльності та не виникають з господарських правовідносин між суб`єктами господарювання. Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України зазначений спір не належить до юрисдикції господарських судів. Натомість спір щодо відшкодування шкоди, завданої органами державної влади або їх посадовими особами, регулюється положеннями ст. 1173- 1176 Цивільного кодексу України та підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства відповідно до ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі №522/1021/16-ц (провадження №14-136цс19).

Аналіз змісту позовних вимог свідчить про те, що позивач фактично пов`язує завдання йому шкоди з прийняттям судових рішень у межах кримінального провадження судами загальної юрисдикції та незгодою з такими рішеннями. Водночас оскарження судових рішень, а також перевірка їх законності й обґрунтованості здійснюється виключно у порядку та способами, передбаченими процесуальним законом, який регулює відповідний вид судочинства.

Подання позову про відшкодування шкоди не може використовуватися як спосіб фактичного перегляду судових рішень або надання оцінки їх законності поза межами передбачених законом процедур судового контролю.

Незгода особи з ухваленими судовими рішеннями сама по собі не свідчить про їх незаконність та не може бути підставою для покладення на державу обов`язку щодо відшкодування шкоди.

Отже, заявлений спір не виник із господарських правовідносин, не пов`язаний зі здійсненням господарської діяльності та не підпадає під юрисдикцію господарських судів відповідно до положень ст. 20 ГПК України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі, оскільки заявлений спір не належить до юрисдикції господарських судів.

Керуючись статтями 4, 20, 175, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У відкритті провадження у справі 910/2262/26 за позовом Фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича до Міністерства юстиції України та Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про стягнення 3 000 116,50 грн -відмовити.

2. Роз`яснити позивачу, що розгляд позову віднесено до юрисдикції місцевого загального суду за правилами цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом десяти днів шляхом подання відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя Марія ДЕМИДОВА