ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2026 р. Справа№ 925/338/24(925/473/25)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Козир Т.П.

Отрюха Б.В.

без виклику учасників справи

розглянувши клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Дізарт Плюс" адвоката Марчука Германа Володимировича про ухвалення додаткового рішення за результатами розгляду апеляційних скарг Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_1 та Державного підприємства "Сетам" на рішення Господарського суду Черкаської області від 28.08.2025 року

у справі №925/338/24(925/473/25) (суддя Хабазня Ю.А.)

за позовом боржника в особі ліквідатора банкрута

до 1.Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у

Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

2. ОСОБА_1

3.Державного підприємства "Сетам"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів:

1.Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними

інвестиціями "Полковничий Хутір";

2.Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними

інвестиціями "Ропа Україна"

про визнання недійсними електронних торгів, проведених Державним підприємством "Сетам" 05.08.2024, оформлених протоколом №617625

в межах справи №925/338/24

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Корсунська"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дізарт плюс"

про банкрутство юридичної особи

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 28.08.2025 року у справі №925/338/24(925/473/25) позов задоволено у повному обсязі, визнано недійсними результати електронних торгів, проведених ДП "Сетам" із реалізації лоту №556144, а саме: напівпричепа MERCERON M-343RD VIN/номер шасі (кузова рами): НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 2002 рік випуску, результати яких оформлено протоколом проведення торгів №617625 від 05.08.2024 року, вирішено стягнути з ОСОБА_1 та передати ТОВ "Дізарт Плюс" вказаний транспортний засіб, присуджено до стягнення з відповідача-1 на користь ТОВ "Дізарт Плюс" 2 422,40 грн. судового збору.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням місцевого господарського суду, Білоцерківський відділ ДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 28.08.2025 року у справі №925/338/24(925/473/25) в повному обсязі.

Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.10.2025 року апеляційну скаргу Білоцерківського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Отрюх Б.В., Сотніков С.В.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням місцевого господарського суду, ДП "Сетам" також звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 28.08.2025 року у справі №925/338/24(925/473/25) та ухвалити нове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні позовних вимог та стягнути з ТОВ "Дізарт плюс" на користь ДП "Сетам" витрати по сплаті судового збору.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді від 10.11.2025 року апеляційну скаргу ДП "Сетам" передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Сотніков С.В., Отрюх Б.В.

Крім того, не погоджуючись із зазначеним рішенням місцевого господарського суду, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 28.08.2025 року у справі №925/338/24(925/473/25) та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовної заяви.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді від 13.11.2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Отрюх Б.В., Сотніков С.В.

За результатами апеляційного перегляду справи постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.02.2026 року колегією суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Козир Т.П., Отрюх Б.В. апеляційні скарги Білоцерківського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_1 та ДП "Сетам" на рішення Господарського суду Черкаської області від 28.08.2025 року у справі №925/338/24(925/473/25) залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Черкаської області від 28.08.2025 року у справі №925/338/24(925/473/25) залишено без змін.

Представником ТОВ "Дізарт Плюс" адвокатом Марчуком Г.В. у відзиві на апеляційну скаргу у відповідності до ч. 8 ст. 129 ГПК України, тобто до закінчення судових дебатів, зроблено заяву про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом даної справи, докази понесення яких та їх розміру останній зобов`язався подати протягом п`яти днів після ухвалення відповідного судового рішення по суті спору.

10.02.2026 року через систему "Електронний суд" від представника ТОВ "Дізарт Плюс" надійшло клопотання про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, в якому останній просить суд стягнути зі скаржників витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн., тобто по 3 333,33 грн. з кожного.

Слід зазначити, що суддя Козир Т.П. з 10.02.2026 по 24.02.2026 була на лікарняному, а суддя Отрюх Б.В. з 23.02.2026 по 27.02.2026 перебував у відпустці.

Ухвалою від 02.03.2026 прийнято до розгляду клопотання представника ТОВ "Дізарт Плюс" адвоката Марчука Г.В. про ухвалення додаткового рішення у справі №925/338/24(925/473/25) про розподіл судових витрат без повідомлення учасників справи та запропоновано їм подати до суду у строк до 06.03.2026 письмові пояснення щодо клопотання про вирішення питання про судові витрати або клопотання про зменшення таких витрат.

06.03.2026 року на електронну пошту суду та 10.03.2026 року засобами поштового зв`язку від Білоцерківського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшли заперечення щодо клопотання представника ТОВ "Дізарт Плюс" адвоката Марчука Г.В. про ухвалення додаткового рішення у даній справі, в якому останнє просить суд відмовити у задоволенні вказаного клопотання в повному обсязі або зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до розумного та співмірного розміру.

Згідно статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Розглянувши подане представником ТОВ "Дізарт Плюс" адвокатом Марчуком Г.В. клопотання без повідомлення учасників справи, враховуючи заперечення Білоцерківського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) щодо вказаного клопотання, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для його часткового задоволення з огляду на наступне.

Як встановлено судом, на підтвердження понесення ТОВ "Дізарт Плюс" витрат на професійну правничу допомогу під час даної справи заявником до суду надано договір про надання правової допомоги №30-2025 від 19.06.2025, укладений між адвокатом Марчуком Г.В. та ТОВ "Дізарт Плюс" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Демчана О.І., який діє на підставі постанови Господарського суду Черкаської області від 01.10.2024 року у справі №925/338/24.

Відповідно до п.п. 1.1. договору за цим договором клієнт доручає виконавцеві, а виконавець приймає від клієнта доручення надавати правову допомогу щодо захисту прав та інтересів клієнта.

У п.п. 1.3. договору зазначено, що обсяг наданих послуг фіксується сторонами в акті-приймання передачі виконаних робіт. Акт приймання-передачі підписується сторонами в останній робочий день місяця в якому надаються послуги. Підписанням акту клієнт погоджується, що послуги надані своєчасно та в повному обсязі. У разі наявності зауважень щодо якості чи обсягу наданих послуг клієнт надсилає виконавцю претензію не пізніше ніж за 10 календарних днів до закінчення місяця в якому надаються послуги. У разі відмови клієнта підписати акт виконавець має право направити його поштовим відправленням на адресу клієнта, що свідчитиме про прийняття послуг клієнтом.

За надання правової допомоги клієнт сплачує виконавцю гонорар (п.п. 3.1. договору).

Розмір гонорару за правову допомогу, що надається за цим договором, визначається сторонами в акті-приймання передачі виконаних робіт виходячи з обсягу наданих виконавцем за відповідний місяць послуг (п.п. 3.2. договору).

Розрахунки за цим договором здійснюються в національній валюті України - гривні, шляхом перерахування грошової суми визначеної згідно п.п. 3.2. цього договору на рахунок виконавця (п.п. 3.3 договору).

Плата за надану правову допомогу здійснюється замовником протягом 10 (десяти) банківських днів з дня підписання сторонами актів приймання-передачі виконаних робіт (п.п. 3.4. договору).

Згідно п.п. 4.1. договору цей договір вважається укладеним і набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань.

06.02.2026 між адвокатом Марчуком Г.В. (виконавець) та ТОВ "Дізарт Плюс" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Демчана О.І. підписано акт №2 приймання-передачі виконаних робіт до договору №30-2025 про надання правової допомоги від 19.06.2025 року.

Відповідно до п. 1 акту виконавець виконав, а клієнт прийняв роботи з надання правової допомоги під час розгляду в суді апеляційної інстанції справи №925/338/24(925/473/25) за період з 26.12.2025 по 06.02.2026 за договором та отримав бажаний результат, а саме були надані наступні роботи/послуги: 26.12.2025 - складення та подання відзиву на апеляційні скарги Білоцерківського ВДВС, ДП "Сетам" та ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Черкаської області від 28.08.2025 року у справі №925/338/24(925/473/25) за вих. №02-136/230 від 26.12.2025; представництво інтересів клієнта в судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду у справі №925/338/24(925/473/25) 05.02.2026.

Згідно п. 2 акту гонорар виконавця за виконані роботи з надання правової допомоги складає 10 000 (десять тисяч гривень 00 коп.) грн. 00 коп.

Пунктом 4 акту визначено, що сторони не мають одна до одної жодної претензії за виконані з 16.12.2025 року по 06.02.2026 року роботи з надання правової допомоги за договором №30/2025 від 19.06.2025 року.

У матеріалах справи міститься ордер на надання правничої допомоги серія АІ №2077175, виданий на представництво інтересів ТОВ "Дізар Плюс" у Північному апеляційному господарському суді адвокатом Марчуком Г.В. на підставі договору про надання правничої допомоги №30-2025 від 19.06.2025.

Отже, з огляду на наведені докази, понесені ТОВ "Дізар Плюс" судові витрати на професійну правничу допомогу складають 10 000,00 грн. та, на переконання заявника, підлягають покладенню на відповідачів пропорційно, а саме по 3 333,33 грн. з кожного.

Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

Частинами 1, 2 статті 126 ГПК України унормовано витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини 3 названої статті для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 4 статті 129 ГПК України).

Частиною 5 названої статті передбачено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Частиною 8 статті 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Отже, суд вправі покласти лише ті судові витрати, які є обґрунтованими, неминучими, співмірними та розумними (розумно необхідними).

Фактори, що повинні братися до уваги при визначенні обґрунтованого розміру гонорару, включають в себе: 1) обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання доручення; ступінь складності та новизни правових питань, що стосуються доручення; необхідність досвіду для його успішного завершення; 2) вірогідність того, що прийняття доручення перешкоджатиме прийняттю адвокатом інших доручень або суттєво ускладнить їх виконання в звичайному часовому режимі; 3) необхідність виїзду у відрядження; 4) важливість доручення для клієнта; 5) роль адвоката в досягненні гіпотетичного результату, якого бажає клієнт; 6) досягнення за результатами виконання доручення позитивного результату, якого бажає клієнт; 7) особливі або додаткові вимоги клієнта стосовно строків виконання доручення; 8) характер і тривалість професійних відносин даного адвоката з клієнтом; 9) професійний досвід, науково-теоретична підготовка, репутація, значні професійні здібності адвоката.

Жодний з названих факторів не має самодостатнього значення; вони підлягають врахуванню у взаємозв`язку з обставинами кожного конкретного випадку.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява №19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 року у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 року у справі №909/371/18, у постановах від 05.06.2019 року у справі №922/928/18, від 30.07.2019 року у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі №915/237/18).

Стосовно вимог ТОВ "Дізарт Плюс" про стягнення з відповідачів у даній справі витрат на оплату послуг адвоката, суд зазначає, що дане питання необхідно розглядати в двох площинах: по-перше, це договірні відносини товариства з адвокатом стосовно надання юридичних послуг і, по-друге, це вимога про оплату наданих послуг клієнту.

Стосовно першого аспекту суд виходить із основоположного принципу цивільного права принципу свободи договору. Сторона має право на свій розсуд оцінити вартість послуг адвоката, навіть у розмірі ціни позову.

Стосовно другої площини розглядуваного питання суд зазначає, що положення ГПК України про стягнення вартості послуг адвоката по-суті є оплатою товариства наданих йому послуг з правничої допомоги. І в цьому аспекті оцінка вартості послуг товариству не має беззаперечного статусу.

Право на справедливий суд, передбачене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положення статті 4 ГПК України стосовно рівності сторін є гарантією захисту прав, у даному випадку відповідачів, від покладення на них обов`язку відшкодування необґрунтованої вартості послуг адвоката внаслідок різних причин, зокрема, помилки позивача в оцінці вартості таких послуг, отримання і оплата позивачем послуг, що не були необхідні для розгляду даної справи або ж навіть навмисного завищення товариством та адвокатом вартості таких послуг з метою отримання неправомірної вигоди за рахунок відповідачів.

Відповідно до правової позиції, викладеної, зокрема, у постанові Верховного Суду від 08.04.2020 року у справі №922/2685/19, загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення (п. 22). Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу (п.27.2.)

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19.

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19.

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 року у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 року у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц).

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Такі докази, відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому, згідно з статтею 74 ГПК України, сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи та додані до клопотання докази, врахувавши заперечення Білоцерківського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо клопотання про ухвалення додаткового рішення у даній справі, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, судом встановлено, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. не є співмірним із: складністю справи; виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Так, судом встановлено, що виконавцем фактично було здійснено підготовку відзиву на апеляційні скарги та участь адвоката в одному судовому засіданні.

Судова колегія вважає, що витрати заявника на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. є завищені, а відтак не є розумними та виправданими, як обов`язкової умови для відшкодування таких витрат у повному обсязі іншою стороною.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 року у справі №910/20852/20, при зменшенні витрат на правову допомогу суд враховує: чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, правова позиція позивача була сталою і не зазнавала змін протягом розгляду спору, а адвокат Марчук Г.В. надавав правову допомогу протягом всього розгляду справи, а тому останній був обізнаний з усіма обставинами справи, як наслідок визначена вартість у акті №2 приймання-передачі виконаних робіт від 06.02.2026 року до договору про надання правової допомоги №30-2025 від 19.06.2025 року у розмірі 10 000,00 грн., на думку суду, не відповідають та не є співмірним обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, оскільки дана справа не відноситься до категорії складних, а отже не потребувала затрати значного часу та великого обсягу юридичної і технічної роботи під час підготовки відповідних документів.

До того ж, заявником не надано належного та деталізованого розрахунку виконаних адвокатом робіт, що позбавляє суд можливості перевірити обґрунтованість заявлених витрат.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує, що участь у даній справі приймали три скаржники, а тому фактично обсяг процесуальних дій адвоката позивача не збільшувався пропорційно кількості учасників справи, оскільки підготовка правової пропозиції здійснювалась в межах одного апеляційного провадження.

Колегія суддів зазначає, що апеляційні скарги Білоцерківського ВДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_1 та ДП "Сетам" на рішення Господарського суду Черкаської області від 28.08.2025 року у даній справі було розглянуто з ухваленням відповідної постанови Північним апеляційним господарським судом у першому ж судовому засіданні, тривалість якого складала 6 хвилин (з 13:26 год. по 13:32 год.), що підтверджується протоколом судового засідання від 05.02.2026 року.

Окрім того, слід наголосити, що до матеріалів клопотання заявником не долучено доказів рольної необхідності надання відповідної правничої допомоги, оскільки ліквідатор ТОВ "Дізарт Плюс" арбітражний керуючий Демчан О.І. під час виконання покладених на нього КУзПБ обов`язків не був позбавлений права та можливості особисто подавати процесуальні документи по справі та приймати участь у судовому засіданні.

Відтак, враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що заявлена сума у розмірі 10 000,00 грн. є неспівмірною із фактичним обсягом наданої правничої допомоги, а вартість виконаних робіт, зазначених у акті №2 приймання-передачі виконаних робіт від 06.02.2026 року до договору про надання правової допомоги №30-2025 від 19.06.2025 року, є завищеною та не відповідає критерію розумності.

За таких обставин, оцінивши витрати ТОВ "Дізарт Плюс" з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи та витраченого часу на участь у справі, керуючись критеріями реальності та розумності понесених витрат, їх обґрунтованості та пропорційності до предмету спору, характеру та обсягу наданих адвокатом послуг, суд вважає справедливим та співрозмірним призначення відшкодування позивачу таких витрат у розмірі 9 000,00 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 233 ГПК України суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Оскільки під час прийняття постанови Північним апеляційним господарським судом не було вирішено питання про судові витрати, судова колегія дійшла висновку про часткове задоволення клопотання ТОВ "Дізарт Плюс" про ухвалення додаткового рішення у справі №925/338/24(925/473/25) та покладення відповідних витрат у розмірі 9 000,00 грн. пропорційно на відповідачів, як апелянтів, шляхом ухвалення додаткової постанови в силу приписів ст. 244 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Дізарт Плюс" про ухвалення додаткового рішення у справі №925/338/24(925/473/25) задовольнити частково.

2.Стягнути з Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) (09113, Київська область, м.Біла Церква, бул. Олександрійський, 94, ідентифікаційний код 34846037) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дізарт Плюс" (18008, м.Черкаси, вул. Смілянська, 168, ідентифікаційний код 37610015) 3 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи №925/338/24(925/473/25) в суді апеляційної інстанції.

3.Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дізарт Плюс" (18008, м.Черкаси, вул.Смілянська, 168, ідентифікаційний код 37610015) 3 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи №925/338/24(925/473/25) в суді апеляційної інстанції.

4.Стягнути з Державного підприємства "Сетам" (01001, м. Київ, вул. Стрілецька, буд. 4-6, ідентифікаційний код 39958500) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дізарт Плюс" (18008, м. Черкаси, вул. Смілянська, 168, ідентифікаційний код 37610015) 3 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи №925/338/24 (925/473/25) в суді апеляційної інстанції.

5.Доручити господарському суду Черкаської області видати накази.

6.Дану постанову вважати невід`ємною частиною постанови Північного апеляційного господарського суду від 05.02.2026 року у справі №925/338/24 (925/473/25).

7.Справу повернути до господарського суду Черкаської області.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, строки та випадках, передбачених ст.ст. 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді Т.П. Козир

Б.В. Отрюх