РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.03.2026Справа № 910/47/26
Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Інтер-Поліс" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - фізичної особи ОСОБА_1 , про стягнення 10 200,00 грн,

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання),

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У січні 2026 року Приватне акціонерне товариство Страхова компанія "Інтер-Поліс" (далі - Компанія) звернулося до Господарського суду міста Києва з вказаним позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" (далі - Товариство) заборгованості з відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, у розмірі 10 200,00 грн, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач, як страховик винної в ДТП особи, не відшкодував позивачу шкоду, завдану страхувальником відповідача внаслідок ДТП.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 7 січня 2026 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення її недоліків.

9 січня 2026 року через систему "Електронний суд" позивач на виконання вимог вказаної ухвали подав документи для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12 січня 2026 року вищенаведену позовну заяву Компанії прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/47/26 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання). Цією ж ухвалою суду залучено до участі в справі фізичну особу ОСОБА_1 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача.

26 січня 2026 року через систему "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив від 23 січня 2026 року, в якому останній проти задоволення позову заперечував та вказав, що позивач не звертався у встановленому законом порядку до Товариства з відповідною заявою про відшкодування коштів у порядку регресу. При цьому, транспортний засіб "Skoda Karoq", державний номерний знак: НОМЕР_1 , не був застрахований позивачем за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а відтак учасники спірної ДТП не мали права складати європротокол від 11 лютого 2025 року. Вказаний європротокол не є належним та допустимим доказом обставин спірної ДТП у розумінні приписів Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) й не може братися судом до уваги при вирішенні даного спору. Крім того, наданий позивачем акт огляду пошкодженого транспортного засобу був складений за відсутності учасників спірної ДТП. Натомість звіт про оцінку завданих збитків внаслідок зазначеної ДТП, а також докази здійснення позивачем страхової виплати на користь власника транспортного засобу "Skoda Karoq", державний номерний знак: НОМЕР_1 , до позову додані не були, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог Компанії.

26 січня 2026 року через систему "Електронний суд" від позивача надійшла відповідь на відзив від цієї ж дати, у якій останній зазначив, що чинним законодавством не передбачено обов`язку страховика повідомляти учасників ДТП про огляд пошкодженого транспортного засобу. У свою чергу, призначена до виплати сума страхового відшкодування за страховим актом від 19 березня 2025 року № 0821/16953/21/25 у розмірі 10 200,00 грн була зарахована позивачем у рахунок оплати несплачених страхувальником платежів за договором від 3 грудня 2024 року КАСКО № 05-06-00950 шляхом їх взаємозаліку. У свою чергу, цивільно-правова відповідальність власника пошкодженого транспортного засобу "Skoda Karoq", державний номерний знак: НОМЕР_1 , на момент вчинення спірної ДТП була застрахована полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 223956907, що спростовує посилання відповідача на неможливість складання учасниками вказаної ДТП європротоколу.

Цього ж дня через систему "Електронний суд" від відповідача надійшли заперечення по справі від цієї ж дати, у яких останній навів свої аргументи на спростування доводів позивача.

Третя особа про розгляд даної справи була повідомлена належним чином та в установленому законом порядку, проте жодних заяв чи клопотань на адресу суду в установлені ухвалою суду від 12 січня 2026 року строки не направила.

Інших заяв чи клопотань від учасників справи на адресу суду не надходило.

Приймаючи до уваги те, що Товариство та третя особа були належним чином повідомлені про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність у її матеріалах достатньої кількості документів для розгляду даного спору по суті, суд дійшов висновку про розгляд цієї справи за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

11 лютого 2025 року на вулиці Оксамитовій, 2 в селі Крюківщина Бучанського району Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: автомобіля "Skoda Karoq", державний номерний знак: НОМЕР_1 , власником та страхувальником якого є ОСОБА_2 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 27 вересня 2023 року серії НОМЕР_2 ), з автомобілем "Renault Logan", державний номерний знак: НОМЕР_3 , за кермом якого перебував ОСОБА_1 .

Дані обставини були зазначені в повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду від 11 лютого 2025 року (європротоколі). З інформації, яка міститься в даному повідомленні, вбачається, що вказана ДТП відбулася з вини водія автомобіля "Renault Logan", державний номерний знак: НОМЕР_3 , ОСОБА_1 . Крім того, у наведеному повідомленні ОСОБА_1 також визнав свою вину в настанні цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Внаслідок спірної ДТП було пошкоджено автомобіль Skoda Karoq", державний номерний знак: НОМЕР_1 , який було застраховано позивачем на підставі договору страхування наземного транспорту КАСКО "Класичне" від 28 листопада 2024 року № 05-06-00950 та полісом № 223956907 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Копія договору від 28 листопада 2024 року № 05-06-00950 та копія витягу з Центральної бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) щодо вказаного полісу містяться в матеріалах справи.

У зв`язку з наведеними обставинами 11 лютого 2025 року страхувальник звернувся до позивача з заявою про настання події, яка має ознаки страхової (копія вказаної заяви міститься в матеріалах справи).

Судом також встановлено, що на підставі: акта огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 17 лютого 2025 року № 16953, складеного спеціалістом ОСОБА_4 , рахунку суб`єкта господарювання, який здійснював ремонт застрахованого транспортного засобу, від 11 лютого 2025 року № АЦ-САСТ-2502923, - позивачем було складено страховий акт від 19 березня 2025 року № 0821/16953/21/25. Копії вказаних документів наявні в матеріалах справи. Відповідно до зазначеного страхового акта загальна сума страхового відшкодування склала 10 200,00 грн.

З матеріалів справи також вбачається, що вказана сума страхового відшкодування була зарахована в рахунок погашення несплачених страхувальником платежів за договором від 3 грудня 2024 року КАСКО № 05-06-00950 шляхом їх взаємозаліку на підставі заяви ОСОБА_2 від 5 березня 2025 року. Копія цієї заяви міститься в матеріалах справи.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Отже, до позивача в зв`язку зі здійсненою страховою виплатою за вищеописаною ДТП перейшло право вимоги на вказану суму.

З матеріалів справи вбачається, що на час скоєння вищевказаної ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , як особи, що на законних підставах експлуатувала автомобіль марки "Renault Logan", державний номерний знак: НОМЕР_3 (докази протилежного в матеріалах справи відсутні), була застрахована відповідачем на підставі договору (полісу) № 227063697 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Отже, Товариство є особою, на яку вказаним полісом покладено обов`язок з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації автомобіля марки "Renault Logan", державний номерний знак: НОМЕР_3 , на момент ДТП.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України № 1961-IV "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який був чинний на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон) (норми якого підлягають застосуванню до спірних правовідносин) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 цього Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Аналогічна норма міститься у статті 9 Закону України "Про страхування".

Враховуючи вищезазначені обставини, умови полісу № 227063697, а також положення статей 12, 22, 29 Закону (норми якого підлягають застосуванню до спірних правовідносин сторін), статей 9, 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1192 ЦК України, суд дійшов висновку про те, що у відповідача в зв`язку з настанням ДТП виник обов`язок відшкодувати позивачу шкоду в розмірі суми, право на вимогу якої перейшло до останньої.

Слід зазначити, що за пунктом 36.2 статті 36 Закону страховик (МТСБУ) зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову в його здійсненні протягом 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

Судом враховані аргументи відповідача про те, що позивач не звертався до Товариства із заявою про сплату суми виплаченого за даним страховим випадком відшкодування або з відповідною претензією, одразу пред`явивши даний позов до суду.

Однак, на необов`язковості такого попереднього звернення до страховика неодноразово наголошував Верховний Суд, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року в справі № 465/4621/16-к, посилаючись на те, що вказане не позбавляє страховика права на прийняття рішення про виплату страхового відшкодування чи про відмову в такій виплаті в установлені законом строки - протягом 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

Позовна заява Компанії надійшла до суду 5 січня 2026 року. Із доданої до поданого через систему "Електронний суд" позову квитанції про доставку документів до зареєстрованого електронного кабінету користувача ЄСІТС вбачається, що копія даної позовної заяви з доданими до неї документами направлена відповідачу 5 січня 2026 року.

Таким чином, визначений Законом 90-денний термін для прийняття відповідачем рішення про виплату страхового відшкодування чи про відмову в його здійсненні, на час розгляду даного спору судом не закінчився.

Однак, у подібних справах: №№ 910/19870/20, 910/19772/20, 910/14811/20 - Північний апеляційний господарський суд здійснив інше тлумачення вказаної норми Закону, дійшовши висновку про те, що: "У Законі 1961-IV прямо не передбачено, що встановлено досудовий порядок урегулювання спору. Не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, та не пов`язано дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування. Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що подання відповідної заяви як підстави для виплати страхового відшкодування не заперечує права потерпілого звернутися за судовим захистом, з огляду на що суд першої інстанції дійшов помилково висновку про те, що позивач передчасно звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача вказаної суми".

Зважаючи на вищевказану позицію суду апеляційної інстанції у справах з подібними правовідносинами, беручи до уваги підтверджену матеріалами справи суму призначеного позивачем на користь страхувальника страхового відшкодування у розмірі 10 200,00 грн, суд дійшов висновку про те, що у відповідача в зв`язку з настанням зазначеної ДТП виник обов`язок відшкодувати позивачу шкоду в розмірі 10 200,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач суму страхового відшкодування у розмірі 10 200,00 грн на користь позивача не сплатив. Матеріали справи не місять доказів протилежного.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на відсутність у власника пошкодженого транспортного засобу "Skoda Karoq", державний номерний знак: НОМЕР_1 , чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що, на думку відповідача, виключало можливість оформлення учасниками спірної ДТП європротоколу без виклику працівників поліції. Однак, вказані твердження відповідача спростовуються наявним у матеріалах справи витягом з Центральної бази даних МТСБУ щодо полісу № 223956907 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. З цього витягу вбачається, що цивільно-правова відповідальність за експлуатацію транспортного засобу "Skoda Karoq", державний номерний знак: НОМЕР_1 , була застрахована позивачем на підставі вказаного полісу, чинного на час скоєння спірної ДТП.

У свою чергу, факт зазначення в європротоколі лише інформації про наявність договору страхування без детального відображення реквізитів відповідного поліса, не свідчить про недостовірність зазначених у такому документі даних про обставини спірної ДТП.

Крім того, неприйняття як належного доказу настання страхового випадку заповненого учасниками ДТП європротоколу нівелює приписи про юридичну силу вказаного документа та презумпцію достовірності внесених в нього відомостей.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Північного апеляційного господарського суду від 28 січня 2026 року в справі № 910/10644/25.

У свою чергу, викладені в постанові Верховного Суду в складі Касаційного цивільного суду від 31 жовтня 2018 року в справі № 204/3413/16-ц (на яку відповідач посилався у своєму відзиві) правові висновки щодо необхідності інформування поліції, у разі відсутності в учасників ДТП страхових полісів, стосуються інших правовідносин, зокрема, у вказаній справі один з учасників ДТП мав статус "учасник бойових дій", а отже був звільнений від обов`язку придбання відповідного полісу в силу Закону.

При цьому, доводи відповідача щодо недоведеності вартості відновлювального ремонту автомобіля марки "Skoda Karoq", державний номерний знак: НОМЕР_1 , у зв`язку з відсутністю у позивача звіту (акту) про оцінку майна для визначення матеріального збитку при настанні страхового випадку, також є необґрунтованими, оскільки звіт про оцінку транспортного засобу - це лише попередній оціночний документ, у якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним підтвердженням виплати страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду: від 6 липня 2018 року в справі № 924/675/17, від 13 березня 2018 року в справі № 910/9396/17, від 28 січня 2020 року в справі № 917/500/18, від 21 грудня 2020 року в справі № 911/286/20 та від 4 березня 2021 року в справі № 910/4720/20.

Норма частини 1 статті 22 Закону, яка передбачає відшкодування страховиком саме оціненої шкоди, не встановлює імперативного обов`язку щодо проведення такої оцінки саме суб`єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", а отже, така оцінка може бути здійснена на підставі рахунку СТО чи акта виконаних робіт.

При цьому, ремонтні роботи, зазначені в рахунку від 11 лютого 2025 року № АЦ-САСТ-2502923, узгоджуються з пошкодженнями, зафіксованими в акті огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 17 лютого 2025 року № 16953, та з інформацією про пошкодження, що зазначена у складеному учасниками спірної ДТП європротоколі.

Суд також відхиляє посилання відповідача на норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" 3720-IX, оскільки відповідно до статті 6 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" вищевказаного Закону договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що укладені та набрали чинності до введення в дію цього Закону, продовжують діяти на умовах, що були чинними на день набрання чинності такими договорами. Дія положень цього Закону поширюється виключно на страхові випадки, які настали за договорами страхування, що набрали чинності після введення в дію цього Закону.

Крім того, між сторонами було складено європротокол у паперовій, а не в електронній формі, як помилково зазначав відповідач у своєму відзиві, що виключає обов`язок позивача щодо реєстрації зазначеного протоколу в базі МТСБУ протягом 3-х робочих днів.

При цьому, ні норми Закону № 1961-IV, ні Закону № 3720-IX, не передбачають обов`язку страховика потерпілої особи повідомляти страховика винної в ДТП особи про проведення огляду пошкодженого транспортного засобу.

Відповідно до пунктів 34.1. а 34.2. статті 34 Закону страховик зобов`язаний протягом 2-х робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10-ти робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Тобто, саме на відповідача, як страховика винної в ДТП особи, після отримання нею заяви на регламенту виплату (у даному випадку - позовної заяви) покладається обов`язок здійснити передбачені статтею 34 Закону дії. При цьому, судом враховано, що відповідач не звертався до позивача із запитами на отримання додаткових документів, фото тощо для з`ясування даних, необхідних для оцінки розміру завданої шкоди. Доказів зворотнього матеріали справи не містять.

Суд також звертає увагу на те, що відповідно до статті 35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; підпис заявника та дата подання заяви. До заяви додаються: паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

Вказана норма Закону встановлює вичерпний перелік документів, які додаються до заяви про виплату страхового відшкодування. Обов`язковість надання страхувальником (у даному випадку - страховиком пошкодженого транспортного засобу) інших документів, зокрема, докази виплати суми страхового відшкодування потерпілій особі, до вищевказаної заяви чинним законодавством не передбачена.

Судом встановлено, що разом із позовною заявою Компанія направила відповідачу копії всіх документів, на підставі яких був розрахований позивачем розмір страхового відшкодування.

У свою чергу, відповідач рішення про відмову у виплаті регламентної виплати Компанії в порядку статті 36 Закону не надав. Таке рішення в матеріалах справи відсутнє.

У зв`язку з цим аргументи відповідача щодо ненадання позивачем документів, необхідних для виплати страхового відшкодування (регламентної виплати), судом не приймаються.

Також відповідачем не надано суду доказів на спростування встановленої позивачем вартості відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу внаслідок його пошкодження в ДТП. Товариство не спростувало й розраховану позивачем суму страхового відшкодування.

Враховуючи викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача страхового відшкодування у розмірі 10 200,00 грн підлягає задоволенню.

Інші доводи, на які посилалися сторони під час розгляду даної справи, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги, як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду щодо задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин позов Компанії підлягає задоволенню.

Судові витрати, які складаються зі сплаченої Компанією суми судового збору, відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 86, 126, 129, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" (03150, місто Київ, вулиця Фізкультури, будинок 30; ідентифікаційний код 31681672) на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Інтер-Поліс" (01033, місто Київ, вулиця Володимирська, будинок 69; ідентифікаційний код 19350062) 10 200 (десять тисяч двісті) грн 00 коп. страхового відшкодування та 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 10 березня 2026 року.

Суддя Є.В. Павленко