УХВАЛА

02 березня 2026 року

м. Київ

cправа № 916/834/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Губенко Н. М. - головуючий, Вронська Г. О., Кондратова І. Д.,

розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Принцевська Н.М.- головуючий, Діброва Г.І., Таран С.В.

від 10.11.2025

за позовом Фізичної особи - підприємця Кіктенко Світлани Павлівни

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ВІЛЬЯМСА 59Д"

про стягнення 40 000,00 грн, визнання укладеним договору та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року Фізична особа - підприємець Кіктенко Світлана Павлівна звернулась до Господарського суду Одеської області з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ВІЛЬЯМСА 59Д", в якому просила суд:

- стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ВІЛЬЯМСА 59Д" на користь Фізичної особи - підприємця Кіктенко Світлани Павлівни завдані збитки у вигляді неотриманого доходу у розмірі 40 000,00 грн;

- визнати укладеним між Фізичною особою - підприємцем Кіктенко Світланою Павлівною та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "ВІЛЬЯМСА 59Д" договір найму (оренди) нежитлового приміщення у будинку № 59 Д по вулиці Академіка Вільямса, місто Одеса , загальною площею 127,5 кв. м в редакції, запропонованій позивачем;

- зобов`язати Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ВІЛЬЯМСА 59Д" підписати акт приймання-передачі нежитлового приміщення загальною площею 127,5 кв. м, що знаходиться за адресою: місто Одеса, вулиця Академіка Вільямса, будинок № 59-Д на виконання п. 2.1.1. та п. 3.2. договору.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 08.07.2025 у справі № 916/834/25 позов задоволено.

Постановою від 10.11.2025 Південно-західний апеляційний господарський суд скасував рішення Господарського суду Одеської області від 08.07.2025 у справі № 916/834/25. У задоволенні позову Фізичної особи - підприємця Кіктенко Світлани Павлівни до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ВІЛЬЯМСА 59Д" про стягнення 40 000,00 грн, визнання укладеним договору та зобов`язання вчинити певні дії - відмовив.

15 січня 2026 року на адресу Верховного Суду через "Скриню" засобами кур`єрської служби доставки "Двадцять п`ять годин" від ОСОБА_1 - особи, яка не брала участі у справі, проте яка вважає, що суд вирішив питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, надійшла касаційна скарга на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.11.2025 у справі № 916/834/25.

Підставою касаційного оскарження постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.11.2025 у справі № 916/834/25 визначено неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права за наявністю виключного випадку, передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України. Так, ОСОБА_1 зауважив, що суд апеляційної інстанції:

- неправильно застосував частину 1 статті 187 Господарського кодексу України та не врахував правову позицію, викладену у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.05.2018 у справі № 61/341, постановах Верховного Суду від 08.10.2019 у справі № 908/203/19, від 24.10.2019 у справі № 46/406, від 16.01.2020 у справі № 905/514/19, від 30.01.2020 у справі № 905/887/19, та не надав належної оцінки факту існування переддоговірного спору;

- неправильно застосував положення статей 224, 225 Господарського кодексу України, частину 4 статті 623 Цивільного кодексу України та не врахував правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 25.06.20219 справі № 910/422/18, так як проігнорував надані позивачкою докази і зробив помилковий висновок про недоведеність збитків у вигляді упущеної вигоди.

Наведені вище доводи визнані Судом належним обґрунтуванням наявності виключного випадку касаційного оскарження, передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, для відкриття касаційного провадження.

Однак, ОСОБА_1 у тому числі наголосив, що суд апеляційної інстанції не врахував правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 25.06.2019 у справі № 922/1500/18, від 02.06.2021 у справі № 910/6139/20, від 25.06.2021 у справі № 910/422/18, від 19.01.2022 у справі № 922/1246/21, а також висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 10.10.2012 у справі № 6-110цс12, проте не вказав конкретно щодо застосування якої саме норми права (норм права) викладені висновки у наведених постановах, які не врахував суд апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови.

Крім того, накладна кур`єрської служби доставки "Двадцять п`ять годин" № 7238, надана Суду на підтвердження подання касаційної скарги ОСОБА_1 03.12.2025, була подана скаржником без розрахункового документу на підтвердження надання послуг поштового зв`язку, без відбитку календарного штемпелю та ідентифікатора поштових відправлень, а отже визнана Судом такою, яка може вважатися належним доказом підтвердження дати надіслання касаційної скарги, враховуючи, що сама касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.11.2025 у справі № 916/834/25 надійшла на адресу Верховного Суду лише 15.01.2026, тобто на 43 (сорок третій) день з моменту її відправлення.

Також до касаційної скарги ОСОБА_1 не було додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі. Суд не взяв до уваги додану до касаційної скарги ОСОБА_1 квитанцію № 270980728 від 19.11.2025 про сплату 14 535,00 грн судового збору, оскільки така квитанція була додана як документ про сплату судового збору за подання до Верховного Суду касаційної скарги Фізичної особи - підприємця Кіктенко Світлани Павлівни на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.11.2025 у цій же справі, яка ухвалою від 22.12.2025 залишена без руху.

Ухвалою від 04.02.2026 Верховний Суд залишив без руху касаційну скаргу ОСОБА_1 на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України із наданням скаржнику строку, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали, для усунення недоліків шляхом:

- уточнення норми права/норм права, яку/які неправильно застосував/не застосував/порушив суд апеляційної інстанції, висновок щодо застосування якої/яких міститься в наведених скаржником постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, постановах Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 922/1500/18, від 02.06.2021 у справі № 910/6139/20, від 25.06.2021 у справі № 910/422/18, від 19.01.2022 у справі № 922/1246/21, а також постанові Верховного Суду України від 10.10.2012 у справі № 6-110цс12, який не врахував суд апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови;

- підтвердження дати подачі касаційної скарги 03 грудня 2025 року: надання Суду доказів приймання поштового відправлення; розрахунковий документ, що підтверджує надання послуг поштового зв`язку; довідку оператора поштового зв`язку, тощо;

- надання Суду документів, що підтверджують сплату судового збору за подання касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.11.2025 у справі № 916/834/25 у встановлених порядку і розмірі, а саме у сумі 18 168,00 грн.

Скаржнику роз`яснено, що у разі неусунення недоліків касаційної скарги у встановлений судом строк така касаційна скарга вважається неподаною і підлягає поверненню особі, що звернулася із касаційною скаргою.

16 лютого 2026 року на адресу Суду від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків, в якій скаржник уточнив, що суд апеляційної інстанції застосував статті 640, 641, 642 Цивільного кодексу України без урахування висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, у постанові Верховного Суду від 19.01.2022 у справі № 922/1246/21; частину 9 статті 238 Господарського процесуального кодексу України, статті 6, 67 Цивільного кодексу України без урахування висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 922/1500/18; частину 9 статті 238 Господарського процесуального кодексу України, абзац 11 частини 2 статті 20 Господарського кодексу України без урахування висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 02.06.2021 у справі № 910/6139/20; частину 4 статті 623 Цивільного кодексу України без урахування висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 25.06.2021 у справі № 910/422/18.

Суд визнав усунутими недоліки касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.11.2025 у справі № 916/834/25 в частині уточнення обґрунтування наявності виключного випадку касаційного оскарження, передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Водночас, стосовно вимог ухвали Верховного Суду від 04.02.2026 щодо надання відповідних доказів на підтвердження подання касаційної скарги саме 03.12.2025, ОСОБА_1 зазначив таке: "На підтвердження дати подачі касаційної скарги 03 грудня 2025 року надаємо Суду докази приймання поштового відправлення; розрахунковий документ, що підтверджує надання послуг поштового зв`язку; довідку оператора поштового зв`язку, тощо (Додаються копії Договору про надання послуг кур`єрського зв`язку, Додаткова угода №1 до Договору про надання послуг кур`єрського зв`язку; Адвокатський запит; Відповідь на адвокатський запит). Також, в підтвердження своєї позиції щодо своєчасності направлення кур`єрського відправлення було зроблено Адвокатський запит до ТОВ "Двадцять п`ять годин" та окремо отримано роз`яснення від керівника засобами телефонного зв`язку, У відповідь ТОВ "Двадцять п`ять годин" керівництво усно, засобами телефонного зв`язку, пояснило наступне: Набір послуг кур`єрської діяльності, що надаються ТОВ "Двадцять п`ять годин" замовникам, у т.ч. ті, що були надані ОСОБА_1 при відправленні касаційної скарги по справі № 916/2001/23, не є універсальними послугами поштового зв`язку в розумінні визначень ст. 1 Закону України "Про поштовий зв`язок", що підтверджується пунктами 4, 6 Правил надання послуг поштового зв`язку Товариством з обмеженою відповідальністю "Двадцять п`ять годин", затверджених Наказом № 2-АГ від 02.11.2023 р. Бланк кур`єрської служби доставки ТОВ "Двадцять п`ять годин" не містить відбитку поштового календарного штемпеля, адже ТОВ "Двадцять п`ять годин не використовує у своїй діяльності спеціальні штемпелі для оформлення кур`єрських відправлень, з огляду на відсутність обов`язкових вимог чинного законодавства України щодо їх використання для посвідчення події подання кореспонденції для пересилання, з огляду на характер (специфіку) діяльності, яку здійснює ТОВ "Двадцять п`ять годин"; Для здійснення адресного забору кур`єр ТОВ "Двадцять п`ять годин" отримує бланки які заповнюються за адресою забору відправлення. Вказані бланки заповнюються із використанням копіювального паперу; заповнений належним чином та містить всі необхідні реквізити, в тому числі і підпис відправника; Щодо причин тривалої доставки відправлення ТОВ "Двадцять п`ять годин" зауважило таке. У своїй діяльності ТОВ "Двадцять п`ять годин" приймає усі можливі та залежні він нього заходи для дотримання Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України № 958 від 28.11.2013. Однак, кур`єри, що здійснюють забирання та доставлення кореспонденції, кожного дня працюють у небезпеці. Зокрема, несвоєчасна кур`єрська доставка часто зумовлена безпековими ризиками (атаки ударних безпілотних літальних апаратів (БПЛА), ракетні обстріли інфраструктури міста), технічними перебоями чи відсутністю електроенергії (аварійні й планові відключення електропостачання в умовах дефіциту електроенергії або загрози стабільності енергосистеми, тощо), обмеженою можливістю використання транспорту. Територія діяльності ТОВ "Двадцять п`ять годин" та територія прийняття відправлення - Одеська область, включена у "Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією.".

Стосовно вимог ухвали від 04.02.2026 щодо надання Суду документів, що підтверджують сплату судового збору за подання касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.11.2025 у справі № 916/834/25 у сумі 18 168,00 грн, у заяві про усунення недоліків ОСОБА_1 зауважив, що при подачі касаційної скарги на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.11.2025 у цій же справі до касаційної скарги Фізичної особи - підприємця Кіктенко Світлани Павлівни додано квитанцію № 270980728 від 19.11.2025 про сплату судового збору у сумі 14 535,00 грн; ухвалою від 22.12.2025 касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця Кіктенко Світлани Павлівни було залишено без руху; наразі недоліки не усунуто, касаційне провадження у справі не відкрите, розгляд справи не проводився. Водночас платником судового збору згідно із квитанцією № 270980728 від 19.11.2025 за касаційною скаргою Фізичної особи - підприємцем Кіктенко Світлани Павлівни на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.11.2025 у справі № 916/834/25 був ОСОБА_1 (вказано в квитанції). Отже ОСОБА_1 вважає, що може використати квитанцію № 270980728 від 19.11.2025 про сплату 14 535,00 грн за подання своєї касаційної скарги на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.11.2025 у справі № 916/834/25, а тому до заяви про усунення недоліків додана квитанція до платіжної інструкції № 54486178 від 12.02.2026 про доплату 3 633,00 грн судового збору, оскільки судовий збір за подання касаційної скарги на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.11.2025 у справі № 916/834/25 підлягав сплаті у сумі 18 168,00 грн.

Ухвалою від 18.02.2026 Верховний Суд продовжив ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не перевищує десять днів з дня вручення цієї ухвали, шляхом надання Суду доказів доплати судового збору за подання касаційної скарги у сумі 14 535,00 грн (таким чином, щоб у загальному розмірі, разом із вже сплаченими 3 633,00 грн, загальна сума складала 18 168,00 грн) та звернення до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження та наведення підстав для його поновлення.

У вказаній ухвалі Суд зауважив, що:

- фіскальний чек чи інший розрахунковий документ на оплату кур`єрської доставки, який би підтверджував надання послуг поштового зв`язку, як належний доказ дати направлення на адресу Суду касаційної скарги, ОСОБА_1 так і не наданий;

- накладна кур`єрської служби доставки "Двадцять п`ять годин" № 7238 не може слугувати доказом своєчасного звернення ОСОБА_1 до Суду з касаційною скаргою на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.11.2025 у справі № 916/834/25, оскільки надання накладної служби кур`єрської доставки без відбитку календарного штемпеля, що підтверджує дійсну дату відправлення касаційної скарги, за відсутністю відповідного розрахункового документа, не може вважатися належним доказом подання касаційної скарги у день, зазначений на відповідній накладній, а отже касаційна скарга ОСОБА_1 визнана такою, що подана після закінчення строків, установлених статтею 288 Господарського процесуального кодексу України;

- квитанція № 270980728 від 19.11.2025 про сплату 14 535,00 грн судового збору не може вважатися доказом сплати судового збору за подання касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.11.2025 у справі № 916/834/25, оскільки квитанція № 270980728 від 19.11.2025 про сплату 14 535,00 грн судового збору додана як документ про сплату судового збору за подання до Верховного Суду касаційної скарги Фізичної особи - підприємця Кіктенко Світлани Павлівни на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.11.2025 у цій же справі, яку ухвалою від 22.12.2025 Верховний Суд залишив без руху, навіть якщо платником у ній зазначений ОСОБА_1.

ОСОБА_1 роз`яснено, що наслідком неусунення недоліків касаційної скарги протягом установленого строку є повернення касаційної скарги відповідно до частини 4 статті 174 та частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України (у разі невиконання вимог цієї ухвали в частині доплати судового збору) або відмова у відкритті касаційного провадження відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 292 та пункту 4 частини 1 статті 293 цього Кодексу (у разі якщо заяву про поновлення строку на касаційне оскарження не буде подано в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження будуть визнані Судом неповажними).

24 лютого 2026 року на адресу Суду від ОСОБА_1 надійшла "заява про усунення недоліків касаційної скарги та поновлення строку на касаційне оскарження", до якої у тому числі додана квитанція до платіжної інструкції № 54657233 від 23.02.2026 про сплату 14 535,00 грн судового збору. Щодо поновлення строку на касаційне оскарження, ОСОБА_1 у вказаній заяві просить Суд врахувати, що скаржник не був стороною справи, та визнати причини пропуску строку на оскарження постанови Південно- західного апеляційного господарського суду від 10.11.2025 у справі № 916/834/25 поважними з огляду на наступне:

- скаржник вжив усіх заходів для вчасної подачі касаційної скарги, передавши кореспонденцію кур`єрській службі "Двадцять п`ять годин" у встановлений законом строк (03.12.2025);

- затримка у доставці поштового відправлення (тривалістю 49 днів) є наслідком внутрішніх логістичних процесів перевізника, на які скаржник не мав жодного впливу.

Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що факт своєчасного звернення підтверджується договором про надання кур`єрських послуг, квитанцією про прийняття кореспонденції з відміткою про дату та печаткою підприємства, а також відповіддю на адвокатський запит.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження, Суд дійшов висновку про таке.

Згідно із пунктом 6 частини 2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Відповідно до частини 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Для поновлення процесуального строку суд має встановити наявність об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали вчасному зверненню із відповідною заявою, у зв`язку з чим заявник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чітко встановлених законом або судом процесуальних строків.

При цьому Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду визнати поважною причину пропуску процесуального строку з вичерпним колом обставин, що його спричинили.

Питання про поважність причин пропуску процесуального строку в розумінні статті 86 Господарського процесуального кодексу України вирішується судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних доказів.

Вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який за заявою сторони, прокурора чи зі своєї ініціативи може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк. Отже, вирішуючи це питання, суд з урахуванням конкретних обставин справи має оцінити на предмет поважності причини пропуску встановленого законом процесуального строку, і залежно від встановленого - вирішити питання про поновлення або відмову у поновленні цього строку (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.10.2019 у справі № 910/22695/13).

Отже, строк може бути пропущений виключно з поважних причин.

Згідно з частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Звернення до суду з пропуском цього строку, за відсутності поважних причин, позбавляє таку особу права захисту в судовому порядку.

В ухвалах від 04.02.2026, від 18.02.2026 Суд, посилаючись на Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009, наголошував, що поштова накладна кур`єрської служби "Двадцять п`ять годин" № 7238 за відсутністю обов`язкових реквізитів не може бути визнана належним доказом звернення до Суду 03.12.2025; надавав час скаржнику для можливості подати докази приймання поштового відправлення; розрахунковий документ, що підтверджує надання послуг поштового зв`язку; довідку оператора поштового зв`язку, тощо.

Поряд із цим ОСОБА_1 двічі наголошував, що "На підтвердження дати подачі касаційної скарги 03 грудня 2025 року надаємо Суду докази приймання поштового відправлення; розрахунковий документ, що підтверджує надання послуг поштового зв`язку; довідку оператора поштового зв`язку, тощо …" (у заяві про усунення недоліків, що надійшла до Суду 16.02.2026) та "Факт своєчасного звернення підтверджується Договором про надання кур`єрських послуг, квитанцією про прийняття кореспонденції з відміткою про дату та печаткою підприємства, а також відповіддю на адвокатський запит." (у заяві про усунення недоліків касаційної скарги та поновлення строку на касаційне оскарження, що надійшла до Суду 24.02.2026), втім фактично Суду надав лише адвокатський запит від 05.02.2026 та лист Товариства з обмеженою відповідальністю "Двадцять п`ять годин" від 06.02.2026, які в ухвалі від 18.02.2026 визнані неналежними доказами надіслання на адресу Касаційного господарського суду касаційної скарги ОСОБА_1 03.12.2026, оскільки:

- в адвокатському запиті від 05.02.2026 представниця ОСОБА_1 - адвокат Стрункова І. О., просила надати інформацію стосовно доставки пакету документів на адресу Касаційного цивільного суду за адресою м. Київ, вул. Котленко, 6;

- в листі Товариства з обмеженою відповідальністю "Двадцять п`ять годин" від 06.02.2026 - відповіді на вказаний запит зазначено, що "На Ваш адвокатський запит від 05.02.2026 року щодо строків доставки кур`єрських відправлень на адресу Касаційного Суду м. Київ, вул. Котленко, 6 під № 7238 від 07.12.2025 року, повідомляємо наступне:…", тоді як касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.11.2025 у справі № 916/834/25 надійшла на адресу Касаційного господарського суду за адресою: місто Київ, вулиця Олександра Копиленка, 6.

Крім того, як вже наголошувалося вище, у заяві про усунення недоліків, яка надійшла до Суду 16.02.2026, ОСОБА_1 зазначив, що "…в підтвердження своєї позиції щодо своєчасності направлення кур`єрського відправлення було зроблено Адвокатський запит до ТОВ "Двадцять п`ять годин" та окремо отримано роз`яснення від керівника засобами телефонного зв`язку, У відповідь ТОВ "Двадцять п`ять годин" керівництво усно, засобами телефонного зв`язку, пояснило наступне: Набір послуг кур`єрської діяльності, що надаються ТОВ "Двадцять п`ять годин" замовникам, у т.ч. ті, що були надані ОСОБА_1 при відправленні касаційної скарги по справі № 916/2001/23…", тоді як у даному випадку касаційна скарга подана у справі № 916/834/25.

Також Суду був наданий договір про надання послуг кур`єрського зв`язку № 0/50 від 01.09.2025. При чому, у пунктах 4.2., 4.2. (наступний пункт після пункту 4.2. згідно із текстом), 4.4. договору про надання послуг кур`єрського зв`язку № 0/50 від 01.09.2025 вказано, що підставою для оплати Абонентом наданих Послуг є виставлений Оператором рахунок; рахунок і акт прийому-здачі за надані Абоненту в календарному місяці Послуги Оператор направляє Абоненту протягом 10 робочих днів наступного місяця; Абонент сплачує рахунок Оператора протягом 7 банківських днів з моменту його отримання.

Натомість на вимогу Суду надати фіскальний чек чи інший розрахунковий документ, що підтверджує надання послуг поштового зв`язку, довідку оператора поштового зв`язку, тощо, скаржник так і не надав жодного із перелічених документів.

Наведене, за висновком Суду, свідчить, що у даному випадку ОСОБА_1 не підтверджено звернення до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.11.2025 у справі № 916/834/25 саме 03.12.2025, враховуючи наявність обставин, що викликають сумнів у належній процесуальній поведінці скаржника: протягом 43 (сорока трьох) днів після відправлення касаційної скарги службою кур`єрської доставки (з 03.12.2025 - як стверджує скаржник, по 15.01.2026), ані ОСОБА_1 , ані його представниця - адвокат Стрункова І. О., не цікавилися рухом поштового відправлення як, власне і причинами такого тривалого пересилання. Проте, як наголошено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008, сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами.

Відповідно до правових висновків Європейського суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006).

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

У цьому контексті Суд також звертає увагу, що в постановах Верховного Суду від 02.10.2024 у справі № 1527/20068/12 та від 23.12.2025 у справі № 420/15308/24, суд касаційної інстанції підтримав позицію апеляційного суду про те, що накладна кур`єрської служби доставки (за збігом обставин саме кур`єрської служби "Двадцять п`ять годин") без належного її заповнення (відсутність відбитку печатки служби кур`єрської доставки, відбитку календарного штемпелю та ідентифікатора поштових відправлень) та без відповідного розрахункового документа не може вважатися належним доказом своєчасного подання апеляційної скарги.

Подібні висновки також містяться в ухвалах Верховного Суду від 21.12.2019 у справі № 910/6447/18, від 11.10.2024 у справі № 240/25404/23, від 16.12.2024 у справі № 916/5340/23, від 28.02.2025 у справі № 522/15106/18, від 01.12.2025 у справі № 916/3405/24, тощо.

Відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини 1 статті 293 цього Кодексу.

Згідно із пунктом 4 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними.

З огляду на те, що ОСОБА_1 хоча і звернувся до Суду із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження з проханням визнати причини його пропуску поважними, проте пропущення процесуального строку не визнав, а повторно наголосив, що звернувся з касаційною скаргою саме 03.12.2025 і на затримку у доставці поштового відправлення впливу не мав, враховуючи, що скаржник так і не надав Суду жодного належного документу, який підтверджує дату відправлення касаційної скарги саме 03.12.2025, Суд дійшов висновку про відмову ОСОБА_1 у задоволенні заяви про поновлення строку на касаційне оскарження та про відмову у відкритті касаційного провадження у справі № 916/834/25 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.11.2025.

Керуючись статтями 234, 292, 293 Господарського процесуального кодексу України, Суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про поновлення строку на касаційне оскарження.

2. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 916/834/25 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.11.2025.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий Н. М. Губенко

Судді Г. О. Вронська

І. Д. Кондратова