ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2026 р. Справа №914/900/24

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів:

головуючий суддя Желік М.Б.

судді Орищин Г.В.

Кравчук Н.М.

за участю секретаря судового засідання Гуньки О.П.

розглянувши апеляційну скаргу першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури №15/1-1249 вих-25 від 14.10.2025

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 30.09.2025 (суддя Козак І.Б., м. Львів, повну ухвалу складено 06.10.205) про призначення експертизи

у справі № 914/900/24

за позовом першого заступника керівника Галицької окружної прокуратури міста Львова

в інтересах держави в особі позивача Львівської міської ради, м.Львів

до відповідача обслуговуючого кооперативу Житлово-будівельний кооператив Український доброволець, м.Львів

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватне підприємство Галпрофбуд, м.Львів

про визнання недійсним договору оренди землі, скасування державної реєстрації речового права та його припинення, повернення земельної ділянки

за участю представників:

від скаржника: прокурор Винницька Л.М.

від позивача: не з`явився

від відповідача: адвокат Галушко О.І.

від третьої особи: не з`явився

Учасникам процесу роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.ст. 35, 42, 46, Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснюється технічними засобами.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 30.09.2025 у справі №914/900/24 задоволено клопотання Приватного підприємства «Галпрофбуд» про призначення судової експертизи (вх.№3838/25 від 16.09.2025), призначено у справі №914/900/24 судову експертизу, проведення експертизи доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз, оплату за проведення експертизи покладено на Приватне підприємство «Галпрофбуд», провадження у справі зупинено.

На вирішення експерта поставлено питання:

« 1. Чи відповідає Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування багатоквартирних житлових будинків для учасників операції об`єднаних сил (учасників антитерористичної операції) Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Український доброволець» м. Львів вул. Під Голоском вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування, у редакціях, які діяли станом на дату затвердження документації? Якщо не відповідають то в чому полягають невідповідності?».

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Львівська обласна прокуратура звернулась до Західного апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 30.09.2025 у справі № 914/900/24 та передати справу для продовження розгляду до Господарського суду Львівської області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.10.2025 справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Боко С.М. - головуючий суддя, члени колегії судді Якімець Г.Г., Бонк Т.Б.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 03.11.2025, після усунення скаржником недоліків, відкрито апеляційне провадження та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 14.11.2025 призначено розгляд справи на 14.01.2026.

13.01.2025 Львівська міська рада подала суду пояснення, в яких позивач повідомляє, що заперечує проти задоволення позовних вимог по суті, а щодо розгляду апеляційної скарги прокурора на ухвалу про призначення судової експертизи покладається на розсуд суду.

13.01.2025 ОК «ЖБК «Український доброволець» подав додаткові пояснення у справі, в яких відповідач обґрунтовує відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 14.01.2026 задоволено заяву колегії суддів Бойко С.М., Бонк Т.Б. та Якімець Г.Г. про самовідвід у справі №914/900/24 та передано матеріали справи для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою відповідно до положень ст. 32 ГПК України.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.01.2026 справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії судді Орищин Г.В., Галушко Н.А.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 19.01.2026 задоволено заяву судді Галушко Н.А. про самовідвід у справі №914/900/24 та передано матеріали справи для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою відповідно до положень ст. 32 ГПК України.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2026 справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії судді Орищин Г.В., Кравчук Н.М.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 20.01.2026 прийнято апеляційну скаргу першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду Львівської області від 30.09.2025у справі № 914/900/24 до розгляду, призначено розгляд справи на 18.02.2026

В судовому засіданні 18.02.2026 прокурор підтримала вимоги апеляційної скарги, надала суду пояснення щодо викладених у скарзі доводів, просила скасувати оскаржену ухвалу та скерувати матеріали справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Представниця відповідача проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечила, надала суду пояснення щодо фактичних обставин спору і необхідності призначення експертизи, просила оскаржену ухвалу залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, хоча були належним чином та завчасно повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення учасників справи, присутніх в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, а відтак оскаржувану ухвалу слід залишити без змін, з огляду на таке.

Розгляд справи в суді першої інстанції. Короткий зміст оскаржуваної ухвали

Перший заступник керівника Галицької окружної прокуратури міста Львова звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом, заявленим в інтересах держави в особі Львівської міської ради до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Український доброволець» про визнання недійсним договору оренди землі від 10.09.2021 №Ш-4366, скасування державної реєстрації речового права та його припинення, повернення земельної ділянки.

Позов обґрунтовано тим, що договір оренди від 10.09.2021 №Ш-4366 укладений всупереч вимогам ст.ст.41, 116, 124, 134 Земельного кодексу України, ст.ст.133-135, 137 ЖК України та Примірного статуту ЖБК, ст.2, ч.2 ст.16 Закону України «Про оренду землі», а тому наявні підстави для визнання недійсним вказаного договору оренди, скасування державної реєстрації іншого речового права (права оренди) та повернення земельної ділянки власнику Раді.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 16.09.2024, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 16.12.2024, у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Постановою Верховного Суду від касаційну скаргу першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури задоволено частково, постанову Західного апеляційного господарського суду від 16.12.2024 і рішення Господарського суду Львівської області від 16.09.2024 у справі № 914/900/24 скасовано, справу № 914/900/24 направлено на новий розгляд до Господарського суду Львівської області.

Під час нового розгляду справи третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ПП «Галпрофбуд», звернулась до суду з клопотання про призначення судової експертизи, на вирішення якої просив поставити таке питання:

1. Чи відповідає Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування багатоквартирних житлових будинків для учасників операції об`єднаних сил (учасників антитерористичної операції) Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Український доброволець» м. Львів вул. Під Голоском вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування, у редакціях, які діяли станом на дату затвердження документації? Якщо не відповідають то в чому полягають невідповідності?

Прокурор у запереченні на клопотання про призначення судової експертизи зазначав, що не заявляв позовної вимоги про скасування рішення органу місцевого самоврядування про затвердження проекту землеустрою, а питання відповідності чи невідповідності проекту землеустрою вимогам законодавства не є підставою позову.

Місцевий господарський суд, постановляючи оскаржену ухвалу, дійшов висновку про те, що з метою встановлення відповідності проекту землеустрою вимогам законодавства, необхідним є призначення судової експертизи у цій справі.

Узагальнені доводи апелянта (прокурора) та заперечення інших сторін

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що оскаржену ухвалу постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права, невідповідністю висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, що згідно з п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 280 ГПК України є підставою для її скасування.

Апелянт покликається на такі доводи:

- суд першої інстанції не врахував, що за вказівками законодавця, судова експертиза може призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмету доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування; якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи; питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення;

- Верховний Суд неодноразово зазначав, що призначення експертизи є правом, а не обов`язком господарського суду, при цьому, питання призначення експертизи вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням предмета, підстав позову та обставин справи (див., зокрема постанови Верховного Суду від 28.01.2025 у справі № 922/304/24, від 04.12.2024 у справі № 910/2101/24, від 11.04.2024 у справі №910/15160/19, від 06.04.2023 у справі № 910/11002/21, від 27.04.2021 у справі № 927/685/20, від 12.05.2021 у справі № 922/1791/20);

- із врахуванням заявлених підстав позову та переліку наявних у справі доказів, зважаючи на обставини, якими сторони обґрунтовують свої доводи та заперечення, що викладені у заявах по суті справи, відсутня дійсна необхідність у призначенні судової експертизи у цій справі;

- встановлення обставин спору, із врахуванням принципів змагальності та диспозитивності господарського судочинства, у цьому випадку не потребує застосування спеціальних знань у сфері іншій, ніж право;

- позов обґрунтовано тим, що договір оренди від 10.09.2021 №Ш-4366 укладений всупереч вимогам ст.ст.41, 116, 124, 134 ЗК України, ст.ст.133- 135, 137 ЖК України та Примірного статуту ЖБК, ст.2, ч. 2 ст.16 Закону України «Про оренду землі», а тому наявні підстави для визнання недійсним вказаного договору оренди, скасування державної реєстрації іншого речового права (права оренди) та повернення земельної ділянки власнику;

- суд першої інстанції вказує, що прокурор неодноразово наголошував і на невідповідності проекту землеустрою вимогам чинного законодавства та містобудівній документації в частині необґрунтованості площі земельної ділянки, що надана в оренду для потреб будівництва кооперативного житла, при цьому, прокурор не заявляв позовної вимоги про скасування рішення органу місцевого самоврядування про затвердження проекту землеустрою, а питання відповідності чи невідповідності проекту землеустрою вимогам законодавства не є підставою позову;

- призначення експертизи щодо відповідності проекту землеустрою вимогам земельного законодавства, не стосується жодного з доводів прокурора, на оцінці яких наполягав Верховний Суд у постанові від 15.04.2025, повертаючи справу на новий розгляд до Господарського суду Львівської області;

- недопустимим є порушення перед експертом питань, вирішення яких не спрямовано на встановлення відомостей, що входять до предмета доказування у справі;

- у постанові від 07.07.2022 у справі № 910/886/21 Верховний Суд наголосив, що важливим моментом при призначенні судової експертизи є те, щоб вона призначалася лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування;

- суть експертизи полягає у проведенні знаючою особою (експертом) спеціального дослідження; дослідження припускає одержання таких нових фактичних даних, які до цього суду не були відомі і які іншим способом установити не можна, тобто експертиза спрямована на виявлення саме фактичних даних, які здатні піддати сумніву (або спростувати) факти, що мають юридичне значення, самі юридичні факти експертизою не встановлюються - право на це в процесі належить тільки суду;

- висновок експерта є лише одним із доказів у справі, який, з урахуванням приписів ст. 110 ЦПК України, не має заздалегідь встановленої сили для суду і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу, такий висновок може бути складений лише на підставі наявних матеріалів справи, які можуть бути використані і судом як джерело доказів, на підставі яких суд також не позбавлений можливості дійти висновку щодо наявності або відсутності певних фактів;

- ПП «Галпрофбуд» у заявленому клопотанні, а в подальшому судом в оскаржуваній ухвалі, не вказано жодних доказів, які б підтверджували, що обставини, з приводу яких між сторонами виник спір, не можуть бути встановлені без проведення судової експертизи та не наведено обґрунтування, яким чином висновок експерта спростує або підтвердить обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, натомість, в матеріалах справи наявні докази, що є достатніми для розгляду справи та прийняття судом відповідного рішення;

- ані відповідач, ані третя особа, не були обмежені у праві на подання власного висновку експерта чи доведення обставин, на які він посилається, як на підставу своїх заперечень, іншими належними та допустимими доказами, однак, відповідач та третя особа таким правом не скористалися;

- тривале безпідставне зупинення провадження у справі за відсутності підстав для призначення експертизи суперечить принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування справи, й перешкоджає подальшому провадженню у справі;

- передчасне та необґрунтоване призначення судової експертизи порушує право на доступ до правосуддя, яке гарантується пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод;

- впродовж більш, ніж року з моменту залучення до участі у справі, представник третьої особи не заявляв клопотання про необхідність призначення експертизи, більше того, така могла бути самостійно замовлена учасником та подана до суду, вказане свідчить про невиправдане затягування Приватним підприємством «Галпрофбуд» строків розгляду справи та зловживання процесуальними правами.

Позивач у письмових поясненнях у справі наводить такі заперечення щодо вимог та доводів апелянта:

- визнання недійсним договору оренди землі №Ш-4366 від 10.09.2021 є неможливим без дослідження підстав та передумов для укладення такого договору, зокрема рішення відповідного органу місцевого самоврядування орендодавця, зокрема це стосується ухвал Львівської міської ради, якими надавався дозвіл на розроблення проекту землеустрою та затверджувався такий проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в користування на умовах оренди;

- прокурор у ході розгляду справи судом неодноразово наголошував на невідповідності проекту землеустрою вимогам чинного законодавства та затвердженої містобудівної документації в частині необґрунтованості площі земельної ділянки, наданої в оренду для будівництва кооперативного житла, зокрема, зазначав, що проект землеустрою не містить містобудівного обґрунтування надання земельної ділянки площею 0,2 га кооперативу (кількість членів якого становить три особи);

- згідно із Земельним законодавством України підставою відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та затвердженні такого проекту землеустрою може бути лише його невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч. 3 ст. 123 ЗК України) та невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів (ч. 15 ст.123 Земельного кодексу України);

- питання, поставлене перед експертом щодо відповідності проекту землеустрою вимогам земельного законодавства, іншим нормативно-правовим актам з питань землеустрою, є повністю обґрунтованим і дозволить отримати експертний висновок про його відповідність або невідповідність земельному та містобудівному законодавству, в тому числі в частині відповідності площі наданої земельної ділянки для потреб будівництва кооперативного житла затвердженій містобудівній документації;

- за результатами проведеної експертизи буде встановлено наявність або відсутність підстав для затвердження чи відмови у затвердженні проекту землеустрою та надання земельної ділянки житлово-будівельному кооперативу у спрощеному порядку, що визначений в ст. 41 Земельного кодексу України та у відповідності до процедури передбаченої для надання земельних ділянок в оренду (ст. 123 ЗК України);

- на думку Львівської міської ради, проект землеустрою підлягає обов`язковому дослідженню в межах даної справи, зокрема експертному;

- прокурор в апеляційній скарзі зазначає, що призначення судової експертизи можливе лише за наявності дійсної потреби у спеціальних знаннях, при цьому повністю ігнорує необхідність проведення експертизи з метою встановлення обґрунтованості площі наданої земельної ділянки для будівництва кооперативного житла для соціально незахищених верств населення учасників бойових дій та учасників антитерористичної операції відповідно до затвердженої містобудівної документації;

- заявлене на вирішення експертизи питання узгоджується із предметом судового розгляду та предметом доказування у справі №914/900/24, а також прямо передбачене як основне завдання експертизи з питань землеустрою, а для дослідження таких обставин необхідні спеціальні знання, без володіння якими неможливо надати відповідь щодо відповідності проекту землеустрою вимогам чинного законодавства.

Водночас, у поясненнях Львівська міська рада повідомила суд, що позивач і надалі заперечує позовні вимоги по суті спору, але щодо розгляду апеляційної скарги покладається на розсуд суду.

У додаткових поясненнях у справі відповідач наводить такі аргументи на спростування доводів скаржника:

- матеріали справи свідчать про те, що прокурор обґрунтовує позовні вимоги невідповідністю Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки на вул. Під Голоском, затвердженого ухвалою Львівської міської ради №1013 від 17.06.2021 року, а протилежні аргументи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними цитатами з письмових документів процесуального характеру, поданих позивачем у справі, зокрема на с.10 та с.12 позовної заяви;

- аналогічні обставини також були обґрунтуванням касаційної скарги прокурора від 10.01.2025 (с. 26), що не може заперечуватися позивачем, адже у касаційній скарзі прокурор зазначав, що поза увагою судів попередніх інстанцій залишилося те, що проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки, який не відповідав вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів затверджений органом місцевого самоврядування;

- відповідно до ч.3 ст. 46 ГПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви, однак, позивач не подавав заяву про зміну підстав позову, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для залишення поза увагою зазначеної підстави позову;

- необґрунтованими є доводи апелянта про те, що прокурор не заявляв позовної вимоги про скасування рішення органу місцевого самоврядування про затвердження проекту землеустрою, адже визнання в судовому порядку незаконною ували Львівської міської ради № 1013 від 17.06.2021 «Про затвердження Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки на вул. Під Голоском» є неефективним способом захисту порушених інтересів територіальної громади міста Львова у спірних правовідносинах, оскільки ця ухвала про надання спірної земельної ділянки в оренду виконана шляхом укладення спірного договору, фактичною передачею її в користування та державною реєстрацією речового права - права оренди, а оскарження такої в судовому порядку не відновить порушене право територіальної громади (таку правову позицію висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.07.2023 у справі №912/2797/21);

- позовна вимога про визнання недійсною та скасування ухвали Львівської міської ради про затвердження проекту землеустрою не заявлена, однак її незаконність є підставою позовної вимоги про визнання недійсним договору оренди землі, укладеного між Львівською міською радою та ОК «ЖБК «Український доброволець»;

- доводи прокурора щодо невідповідності проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та спірної надання земельної ділянки були предметом касаційної скарги, а залишення їх поза увагою Верховним Судом у постанові від 15.04.2025 не свідчить, що такі обставини не входять до предмету доказування, оскільки предмет та підстави позову в силу господарського процесуального законодавства формулює саме позивач під час звернення до суду та остаточно формулює їх до завершення підготовчого провадження у справі;

- фактичні обставини справи свідчать про те, що відповідність Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки на вул. Під Голоском, затвердженого ухвалою Львівської міської ради №1013 від 17.06.2021 вимогам земельного законодавства є обставинами, які підлягають дослідженню судом під час розгляду справи по суті;

- лише невідповідність проекту землеустрою нормативно-правовим актам, документації із землеустрою, містобудівній документації або порушення процедури його затвердження є підставою для скасування рішення органу місцевого самоврядування про затвердження проекту землеустрою, жодні інші обґрунтування не можуть бути підставами для скасування проекту землеустрою;

- пунктом 7.2. р. ІІ «Інженерно-технічні експертизи» Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 р. № 53/5, одним з питань, які вирішує експертиза з питань землеустрою, є «Чи відповідають розроблена документація із землеустрою на земельну ділянку та її затвердження вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування? Якщо не відповідають, то в чому полягають невідповідності?»;

- оскільки п. 2.3. р. І «Загальні положення» Інструкції визначено, що експерту забороняється вирішувати питання з питань права, Інструкцією не можуть бути передбачені питання, які вирішуються під час виконання експертизи, якщо такі питання є питаннями в сфері права;

- оскільки заявлене на вирішення експертизи питання прямо передбачено як основне завдання експертизи з питань землеустрою для дослідження таких обставин необхідні спеціальні знання, без володіння якими неможливо надати відповідь щодо відповідності проекту землеустрою вимогам чинного законодавства.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Згідно з ч.4, ч.5 ст.99 ГПК України питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Питання, які ставляться експерту, і його висновок з них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта (ч.6 ст.99 ГПК України).

Відповідно до ст.100 ГПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

У спірному випадку третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ПП «Галпрофбуд», звернулась до суду з клопотання про призначення судової експертизи, на вирішення якої просив поставити таке питання:

1. Чи відповідає Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування багатоквартирних житлових будинків для учасників операції об`єднаних сил (учасників антитерористичної операції) Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Український доброволець» м. Львів вул. Під Голоском вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування, у редакціях, які діяли станом на дату затвердження документації? Якщо не відповідають то в чому полягають невідповідності?

В оскаржуваній ухвалі місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що визнання недійсним договору оренди землі №Ш-4366 від 10.09.2021 є неможливим без дослідження підстав та передумов для укладення такого договору, зокрема рішення відповідного органу місцевого самоврядування орендодавця, зокрема це стосується ухвал Львівської міської ради, якими надавався дозвіл на розроблення проекту землеустрою та затверджувався такий проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в користування на умовах оренди.

Як встановив апеляційний суд з матеріалів справи, предметом позовних вимог є:

- визнання недійсним договору оренди землі від 10.09.2021, укладеного між Львівської міською радою та Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Український доброволець», який зареєстровано у Львівській міській раді 10.09.2021 за №Ш-4366, про що в книзі записів реєстрації договорів Ш-4 внесено відповідний запис та застосувати наслідки недійсного правочину;

- скасування державної реєстрації іншого речового права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :05:004:0506 площею 0,2000 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060) за Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Український доброволець» на підставі договору оренди землі від 10.09.2021 строком на 10 років (номер запису про інше речове право 46169562), припинивши інше речове право оренди земельної ділянки;

- зобов`язання Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Український доброволець» повернути власнику Львівській міській раді земельну ділянку кадастровий номер: :05:004:0506 площею 0,2000 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060, номер запису про інше речове право 46169562).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що договір оренди від 10.09.2021 №Ш-4366 укладений всупереч вимогам ст.ст.41, 116, 124, 134 Земельного кодексу України, ст.ст.133-135, 137 Житлового кодексу України та Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 30.04.1985 №186, ст.2, ч.2 ст.16 Закону України «Про оренду землі», а тому наявні підстави для визнання недійсним вказаного договору оренди, скасування державної реєстрації іншого речового права (права оренди) та повернення земельної ділянки власнику Львівській міській раді.

На думку прокурора, Житловий кодекс та постанова Ради Міністрів УРСР від 30.04.1985 №186, якою затверджено Примірний статут ЖБК, є чинними, їх положення не суперечать іншому чинному законодавству України, а тому обов`язкові до виконання всіма юридичними та фізичними особами, органами влади та їх посадовими особами.

Як зазначає прокурор, при укладенні договору оренди Львівською міською радою не взято до уваги той факт, що виконавчим комітетом Львівської міської ради рішення зборів про організацію ОК ЖБК Український доброволець та список громадян, які вступають до кооперативу, і членів їх сімей не затверджувалися.

Окрім того, прокурор у позовній заяві покликається норми ч.3 та ч.15 ст.123 Земельного кодексу України, відповідно до яких підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Підставою відмови у затвердженні документації із землеустрою може бути лише її невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Зміна типу акціонерного товариства або перетворення акціонерного товариства в інше господарське товариство не є підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою або технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

У позовній заяві зазначено, що невідповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно нормативно-правових актів свідчать зауваження юридичного департаменту про відсутність інформації про відповідність розміщення земельної ділянки Генеральному плану міста Львова, відсутності правовстановлюючих документів на споруди, які позначені на плані земельної ділянки, за відсутності рішення виконавчого комітету Львівської міської ради про затвердження рішення зборів про організацію кооперативу, списку громадян, які вступають до кооперативу, і членів їх сімей, а також без врахування містобудівних обмежень та сервітутів, виданих управлінням архітектури та урбаністики від 04.06.2020, яким закріплено, що часина земельної ділянки визначена як озеленення прибудинкової території, а на ділянці передбачено формування вулиць та проїздів. Водночас, Львівська міська рада, всупереч ч.3, ч.15 ст.123 Земельного кодексу України, затвердила проект землеустрою та винесла ухвалу №1181 від 09.07.2021.

У зв`язку з тим, що спірна земельна ділянка є вільною від будівель і споруд, прокурор вважає відсутніми підстави, визначені в ч.2 ст.134 ЗК України, для передачі земельної ділянки в оренди без проведення аукціону.

Також прокурор покликається на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 04.12.2018 у справі №32/563, відповідно до яких за змістом статей 116, 124 Земельного кодексу України та статті 16 Закону України «Про оренду землі» передача земельної ділянки в оренду здійснюється на підставі рішення органу місцевого самоврядування шляхом укладення відповідного договору оренди. Прийняття уповноваженим органом місцевого самоврядування рішення про передачу в користування (оренду) земельної ділянки, яка перебуває у комунальній власності, є необхідною умовою для передачі такої земельної ділянки в оренду.

Таким чином, як зазначено у позовній заяві, ухвала №1013 від 17.06.2021 та договір оренди від 10.09.2021 №Ш-4401 не відповідають вимогам ст.2, ч.2 ст16 Закону України «Про оренду землі», ст.ст.41, 116, 124, 134 Земельного кодексу України, а тому наявні підстави для визнання недійсним договору оренди та повернення земельної ділянки власнику.

Обґрунтовуючи ефективність обраного способу захисту (визнання недійсним договору оренди та повернення земельної ділянки власнику), прокурор покликається на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 05.07.2023 у справі №912/2797/21, відповідно до яких вимога про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, яке виконано на час звернення з позовом до суду шляхом укладення відповідного договору оренди, є неефективним способом захисту прав особи. Зазначене рішення вичерпало свою дію виконанням, а можливість його скасування не дозволить позивачу ефективно відновити володіння відповідною земельною ділянкою (подібних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постановах від 21 серпня 2019 року у справі №911/3681/17 (провадження № 12-97гс19, пункт 39) та від 11 лютого 2020 року у справі № 922/614/19 (провадження № 12-157гс19), від 28 вересня 2022 року у справі № 483/448/20 (провадження №14-206цс21).

Також вказує на те, що під час розгляду справи, в якій на вирішення спору може вплинути оцінка рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування як законного або протиправного (наприклад, у спорі за віндикаційним позовом або про визнання недійсним договору), не допускається відмова в позові з тих мотивів, що рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування не визнане судом недійсним, або що таке рішення не оскаржене, відповідна позовна вимога не пред`явлена. Під час розгляду такого спору слід виходити з принципу jura novit curia - «суд знає закони» (постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц (провадження № 14-104цс19, пункт 50), від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19, пункт 84), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (провадження № 14-364цс19, пункт 101) та інші). Тому суд незалежно від того, оскаржене відповідне рішення чи ні, має самостійно дати правову оцінку рішенню органу державної влади чи місцевого самоврядування та викласти її у мотивувальній частині судового рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21, пункт 109)).

З наведеного обґрунтування вбачається, що у позовній заяві прокурор покликається на незаконність рішення органу місцевого самоврядування про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та надання спірної земельної ділянки, зокрема, невідповідність вимогам земельного законодавства та інших нормативно-правових актів.

Отже, безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що питання, винесене за клопотанням третьої особи на вирішення експерту, не відноситься до предмета дослідження у цій справі.

У постанові Верховного Суду від 15.04.2025, якою направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції, викладено обов`язкові вказівки щодо надання оцінки доводам сторін та дослідження доказів.

Однак те, що серед таких вказівок не міститься вимоги надати оцінку доводам позовної заяви про невідповідність проекту землеустрою вимогам законодавства, не усуває необхідність дослідити в повній мірі обставини, на які покликаються сторони як на підставу своїх вимог та заперечень під час нового розгляду справи.

Як доречно зауважив відповідач, прокурор не скористався правом зміни підстав позову, а отже під час нового розгляду справи оцінці підлягають усі підстави позовних вимог, викладені в позовній заяві.

Відтак, враховуючи те, що в позовній заяві наголошується на невідповідності проекту землеустрою вимогам чинного законодавства та містобудівній документації в частині необґрунтованості площі земельної ділянки, що надана в оренду для потреб будівництва кооперативного житла, під час розгляду справи підлягає дослідженню проект землеустрою на відповідність його земельному законодавству України, іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування, містобудівній документації (враховуючи передачу такої земельної ділянки в спрощеному порядку, визначеному ст. 41 ЗК України, без проведення земельних торгів).

Відповідно до ч. 5 статті 50 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог, мають процесуальні права та обов`язки, встановлені статтею 42 цього Кодексу.

Згідно з пп. 2,3 ч. 1, ст. 42 ГПК України учасники справи мають право: подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Таким чином, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору наділені правом збирати та подавати докази, заявляти клопотання, в тому числі і про проведення експертизи.

Необґрунтованими є доводи апелянта про те, що процесуальна поведінка третьої особи є зловживанням правом з метою затягування розгляду справи, адже подання клопотання про призначення судової експертизи і не подання висновку експерта за результатами експертизи на замовлення учасника справи, не може самостійно свідчити про недобросовісність такого учасника. Прокурор не вказав обґрунтованих підстав і достатніх доказів, необхідних для застосування наслідків, передбачених у ст.43 ГПК України, а саме для визнання дій третьої особи зловживанням процесуальними правами та залишення такого клопотання без розгляду.

Також слід взяти до уваги, що відповідно до п.1.2.2. Інструкції про призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08.10.1998, одним із видів експертизи є інженерно-технічна, до якої відносяться такі підвиди як земельно-технічна експертиза та експертиза з питань землеустрою.

Основними завданнями земельно-технічної експертизи є, зокрема, визначення відповідності фактичного землекористування в частині порушення меж та накладання земельних ділянок відповідно до правовстановлювальних документів та документації із землеустрою на ці земельні ділянки.

Основними завданнями експертизи з питань землеустрою є, зокрема, визначення відповідності розробленої документації із землеустрою та її затвердження вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування; визначення відповідності зміни цільового призначення земельних ділянок та її затвердження вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування; визначення відповідності фактичного землекористування правовстановлювальним документам, документації із землеустрою на земельні ділянки та нормативно-правовим актам.

Відтак на вирішення судової експертизи з питань землеустрою може бути поставлене питання відповідності розробленої документації із землеустрою та її затвердження вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування.

З огляду на предмет доказування у цій справі, колегія суддів вважає, що ухвала місцевого господарського суду про призначення у справі судової експертизи відповідає вимогам закону, а підстави для її скасування відсутні.

Статтею 275 ГПК України передбачено право суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

В порядку положень ст.129 ГПК України сплачений кредитором за подання апеляційної скарги судовий збір слід покласти на скаржника.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 269, 270, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні вимог апеляційної скарги першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури №15/1-1249 вих-25 від 14.10.2025 відмовити.

2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 30.09.2025 у справі №914/900/24 залишити без змін.

3. Судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та не підлягає оскарженню.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Повну постанову складено 02.03.2026.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Кравчук Н.М.

суддя Орищин Г.В.