ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
УХВАЛА

09 березня 2026 року м. Миколаїв Справа № 915/201/26

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Ільєвої Л.М., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 (вх. № 2939/26 від 05.03.2026 р.) про забезпечення позову у справі № 915/201/26 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Коларівський кар`єр про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників товариства, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Коларівський кар`єр про:

- визнання недійсним рішення загальних зборів ТОВ Коларівський кар`єр від 31.03.2025 №1-2025;

- визнання недійсним рішення загальних зборів ТОВ Коларівський кар`єр від 19.01.2026 №1-2026, що посвідчене приватним нотаріусом Ягужинською К.Т.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що спірні загальні збори учасників товариства проведено Коларівський кар`єр 31.03.2025 проведено без належного повідомлення учасника про час та місце проведення загальних зборів та порядку денного, а також не повідомлено про прострочення внесення вкладу; також протокол загальних зборів від 19.01.2026 складено у двох примірниках, що суперечить ст.ст. 15, 32 Закону України "Про Товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", і є безумовною підставою для визнання недійсними рішень, прийнятих на цих зборах.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 02.03.2026 р. (суддя Коваль С.М.) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 15.04.2026 о 12 год. 30 хв.

05.03.2026 від представника позивача - адвоката Ткаченко О.І. до господарського суду надійшла заява про вжиття заходів забезпечення (вх. №2939/26), в якій заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборонити державним реєстраторам, визначеним Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань», в тому числі нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проводити реєстраційні дії, передбачені Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань» щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Коларівський кар`єр» (), вчиняти відносно ТОВ «Коларівський кар`єр» будь які реєстраційні дії, зокрема вносити зміни до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про зміну розміру часток засновників (учасників) у статутному капіталі, зміну розміру статутного капіталу товариства.

В обґрунтування заяви про вжиття заходів забезпечення позову заявник зазначає наступне.

ТОВ «Коларівський кар`єр» () створено 05.12.2014 року за рішенням загальних зборів засновників (протокол №1), державна реєстрація створення юридичної особи проведена 09.12.2014, номер запису 0008597. Учасниками ТОВ «Коларівський кар`єр» станом на 01.04.2024 року була позивач ОСОБА_1 , з часткою у статутному капіталі в розмірі 51%3, та ОСОБА_2 , з часткою в статутному капіталі в розмірі 49%.

Так, позивач вказує, що 31.03.2025 ОСОБА_1 стало відомо, що другим учасником ТОВ «Коларівський кар`єр» ОСОБА_2 разом з директором ТОВ «Коларівський кар`єр» ОСОБА_3 складено протокол загальних зборів учасників Товариства від 31.03.2025 №1-2025 (без повідомлення ОСОБА_1 ), згідно з яким зборами було вирішено виключити із складу учасників ТОВ «Коларівський кар`єр» учасника з 51% статутного капіталу - ОСОБА_1 у зв`язку з повною неоплатою нею внеску до статутного капіталу в розмірі 51%, що становить 122400,00 грн. Підпис учасника ОСОБА_2 у вказаному протоколі засвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Чорною Л.С.

В подальшому, за ствердженням позивача, 01.04.2025 року вказаний протокол загальних зборів учасників Товариства від 31.03.2025 №1-2025 був поданий директором ТОВ «Коларівський кар`єр» ОСОБА_3 до Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради з метою вчинення реєстраційних дій. Однак, державним реєстратором Роговою О.А. відмовлено в державній реєстрації змін до відомостей про юридичну особу з підстав невідповідності відомостей, зазначених у документах, поданих для державної реєстрації, відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі чи інших інформаційних системах, використання яких передбачено цим Законом.

Так, позивач зазначає, що 06.05.2025 року о 18:10:16 за № 012008597 здійснено державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу - ТОВ «Коларівський кар`єр», а саме відбулась зміна складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 19.05.2025 року вбачається, що учасником з часткою 50% статутного капіталу значиться ОСОБА_3 , вказана реєстраційна дія проведена приватним нотаріусом Чорною Л.С. Як вказує позивач, незважаючи на відсутність юридичних підстав та належних, достовірних документів для виключення ОСОБА_1 зі складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Коларівський кар`єр», ОСОБА_2 спільно з ОСОБА_3 , який на той час перебував на посаді директора ТОВ «Коларівський кар`єр» 03.04.2025 звернулись до виконавчого комітету Південнівської міської ради Одеського району Одеської області, зокрема державного реєстратора ОСОБА_4 , для вчинення реєстраційних дій по зміні відомостей про ТОВ «Коларівський кар`єр», що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, про зміну складу засновників (учасників), зміну статутного капіталу, зміну структури власності. При цьому, як вказує позивач, серед документів, поданих державному реєстратору, міститься довідка б/н від 02.04.2025, складена ОСОБА_2 , засновником Товариства, за підписом директора ТОВ «Коларівський кар`єр» Леонтовича О.М., відповідно до якої ОСОБА_1 станом на 24.03.2025 не сплатила свій внесок до статутного капіталу Товариства в розмірі 51%, що в грошовому виразі дорівнює 122400 грн. «у жодний спосіб, а ні грошовими коштами, а ні нерухомим чи рухомим майном, а ні будь якими іншими майновими правами».

Згодом, за ствердженням позивача, 12.05.2025 року о 10:27:33 здійснено державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу - ТОВ «Коларівський кар`єр» за № 013008597, а саме відбулась зміна кінцевого бенефіціарного власника або зміна відомостей про кінцевого бенефіціарного власника. Так, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 19.05.2025 року вбачається, що кінцевим бенефіціарним власником юридичної особи вказано ОСОБА_3 , тип бенефіціарного володіння: прямий вирішальний вплив, відсоток частки статутного капіталу або відсоток права голосу: 50.

На думку заявника, учасник ТОВ «Коларівський кар`єр» ОСОБА_2 набула права на частку у статутному капіталі вказаного ТОВ в розмірі 100% на підставі підроблених документів та оскаржуваного протоколу від 31.03.2025 року та довідки без № від 02.04.2025 року, а тому не мала права в подальшому відчужувати частку у статутному капіталі.

Також позивач зазначає, що ОСОБА_1 було подано скаргу до Центральної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції. Так, за результатом розгляду скарг Комісією задоволено скарги ОСОБА_1 від 09.04.2025 та від 19.05.2025, визнано вчиненими з порушенням Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» та скасовано реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 03.04.2025 № 011008597 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу», проведені державним реєстратором Виконавчого комітету Південнівської міської ради Одеського району Одеської області Голубенко А.В., від 06.05.2025 № 012008597 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу» та від 12.05.2025 № 013008597 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу», проведені приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Чорною Л.С. щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Коларівський кар`єр».

В подальшому, як вказує заявник з посиланням на інформацію чинного директора ТОВ «Коларівський кар`єр» ОСОБА_5 на 19 січня 2026 року, за ініціативи учасника ТОВ ОСОБА_2 були призначені загальні збори ТОВ «Коларівський кар`єр» за адресою: м.Миколаїв, вул.Вадима Благовісного, 25, Бізнес-центр «Олександрівський», офіс №3, 2-й поверх. Заявник зазначає, що учасником ОСОБА_2 знову ініційовано включити до порядку денного зокрема питання про « 3. Прийняття рішення, передбаченого п. 4.8. Статуту Товариства, відносно учасниці ТОВ «Коларівський кар`єр» ОСОБА_1 у зв`язку з ігноруванням нею попередження виконавчого органу ТОВ «КоларІвський кар`єр» про прострочення внесення вкладу до Статутного капіталу Товариства». 19 січня 2026 року у вказане місце і у вказаний час прибув ОСОБА_6 - представник ОСОБА_1 за довіреністю для участі у загальних зборах ТОВ «Коларівський кар`єр», який прийняв участь у загальних зборах ТОВ «Коларівський кар`єр». Як вказує заявник, на загальні збори не з`явилась учасниця ОСОБА_2 з ініціативи якої і були скликані ці загальні збори, на загальних зборах був присутній директор ТОВ - ОСОБА_5 . В результаті проведення загальних зборів було складено протокол загальних зборів від 19 січня 2026 року, підписи в якому засвідчені приватним нотаріусом Боненко Т.Л.

Так, заявник зазначає, що з матеріалів справи № 915/604/25 представником ОСОБА_1 отримано копію поданого представником ОСОБА_2 протоколу загальних зборів від 19.01.2026 року, в іншій редакції, що посвідчена приватним нотаріусом Ягужинською К.Т. Так, заявник вказує, що з протоколу загальних зборів від 19.01.2026 року, який посвідчений приватним нотаріусом Ягужинською К.Т. вбачається, що учасником ОСОБА_2 розглянуто єдине питання із запропонованого порядку денного, а саме прийняття рішення, передбаченого п. 4.8 Статуту Товариства, відносно учасниці ТОВ «Коларівський кар`єр» ОСОБА_1 у зв`язку з ігноруванням нею попередження виконавчого органу ТОВ «Коларівський кар`єр» про прострочення внесення вкладу до статутного капіталу Товариства. Так, згідно з протоколом від 19.01.2026 № 1/2026, посвідченим приватним нотаріусом Ягужинською К.Т., на зборах прийняті наступні рішення:

1. не враховувати 12,5% голосів, що припадають на неоплачену частку ОСОБА_1 у Статутному капіталі Товариства, при визначенні результатів голосування для прийняття рішення по даному питанню порядку денного;

2. здійснити перерозподіл неоплаченої частки ОСОБА_1 в розмірі 12,5 % від Статутного капіталу Товариства між учасниками Товариства без зміни розміру Статутного капіталу Товариства, шляхом розподілення цієї частки на користь ОСОБА_2 та її оплати ОСОБА_2 у строки, визначені законодавством та Статутом Товариства.

3. повноваження на вчинення дій для здійснення державної реєстрації змін відносно Товариства в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у зв`язку з прийняттям даного рішення, покласти на ОСОБА_2 .

На думку заявника, вказані обставини свідчать про системні намагання другого учасника протиправно позбавити позивача ОСОБА_1 долі в статутному капіталі, та вказаний протокол іншим учасником може бути подано на державну реєстрацію, в результаті чого позивач буде позбавлений долі в статному капіталі і це призведе до необхідності вживати додаткові заходи по захисту порушеного права.

Заявник вважає, що зазначені дії вчинялись із явним наміром ускладнити позивачу доступ до управління ТОВ та з метою отримання незаконного контролю над активами Товариства та заподіяння позивачу шкоди.

Як зазначає позивач, між позивачем ОСОБА_1 і відповідачем ТОВ «Коларівський кар`єр» існує спір стосовно прийняття загальними зборами рішень про виключення позивача зі складу учасників вказаного ТОВ і зменшення розміру частки в статутному капіталі.

На думку заявника, в спірному випадку вчиняються неодноразові протиправні дії направлені на позбавлення позивача належних їй корпоративних прав на ТОВ «Коларівський кар`єр», другий учасник системно реалізує свій протиправний намір: для початку направлено лист позивачу про необхідність внесення грошовими коштами на розрахунковий рахунок вже раніше сплаченої долі у статутному капіталі, далі має місце ухвалення рішення про виключення (протокол від 31.03.2025 року) та вчиняються реєстраційні дії, які скасовуються, в подальшому продовжується реалізація протиправного наміру та проводяться загальні збори від 19.01.2026 р. на яких фактично вдруге приймаються рішення вже про зменшення долі позивача тобто вчиняються подальші незаконні дії, направлені на утруднення здійснення захисту порушених прав позивача та позбавлення позивачки вирішального впливу у ТОВ.

Відтак, на переконання заявника, наведене свідчить про реалізацію злочинного наміру направленого на порушення прав та законних інтересів позивача та підтверджує наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити а то і унеможливити виконання рішення суду або здійснити ефективний захист спрямований на поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача в майбутньому.

Заявник вважає, що заходи забезпечення, про застосування яких просить позивач є співмірними, не порушують нічиїх прав та законних інтересів, не позбавляють відповідачів їх прав власності, не заподіюють жодної майнової чи немайнової шкоди ні сторонам цієї справи ні іншим особам.

На підставі розпорядження керівника апарату Господарського суду Миколаївської області від 05.03.2026 №4 призначено повторний автоматизований розподіл заяви (вх. № 2939/26 від 05.03.2026), поданої у порядку ст.ст.136-140 ГПК України у справі № 915/201/26, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю головуючого судді Коваля С.М.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.03.2026 заяву про вжиття заходів забезпечення позову у справі №915/201/26 передано на розгляд судді Ільєвій Л.М.

Розглянувши вищевказану заяву представника позивача про забезпечення позову у справі №915/201/26 в порядку ст. 136-140 ГПК України та матеріали зазначеної справи, господарський суд дійшов наступних висновків.

Реалізація права на судовий захист, гарантованого кожному статтями 55, 124 Конституції України, багато в чому залежить від належного правового механізму, складовою якого, зокрема, є інститут забезпечення позову у судовому процесі.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

За правилами цієї статті заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Отже, забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача чи інших учасників справи для того, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, суди розглядають вказані заяви з застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені в частинах другій, п`ятій, шостій та сьомій статті 137 Господарського процесуального кодексу України).

Судовий розсуд це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

Саме такий сталий правовий висновок Верховного Суду викладено у низці постанов останнього, зокрема, від 24.10.2022 у справі № 916/950/22 та від 15.05.2019 у справі №910/688/13.

З наведеного слідує, що не існує універсального алгоритму застосування заходів забезпечення позову, оскільки їх вжиття або відмова у застосування останніх знаходяться у прямій залежності від фактичних обставин кожного конкретного господарського спору.

Згідно з частиною першою статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

В силу частини четвертої статті 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Адекватність заходу щодо забезпечення позову, який застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи щодо забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів щодо забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Саме на необхідності оцінки цих обставин неодноразово акцентував Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду в постановах від 23.03.2020 у справі № 910/7338/19, від 24.06.2020 у справі № 902/1051/19, від 11.08.2020 у справі № 911/3136/19, від 26.08.2020 у справі № 907/73/19, від 19.10.2020 у справі N 915/373/20.

За таких обставин, обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Така правова позиція наведена в постановах Верховного Суду від 14.06.2018 у справі № 916/10/18, від 15.01.2019 у справі № 915/870/18, від 31.08.2020 у справі № 917/1274/19.

Відповідно до ч. 5 ст. 137 ГПК України не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони:

1) проводити загальні збори акціонерів або учасників господарського товариства та приймати ними рішення, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, які прямо стосуються предмета спору;

2) Центральному депозитарію цінних паперів та депозитарній установі надавати емітенту реєстр власників іменних цінних паперів для проведення загальних зборів акціонерів;

3) участі (реєстрації для участі) або неучасті акціонерів або учасників у загальних зборах товариства, визначення правомочності загальних зборів акціонерів або учасників господарського товариства;

4) здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством владні повноваження, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору.

Відповідно до ч. 9 ст. 137 ГПК України суд, який вирішує спір про право власності на акції (частки, паї) товариства, права акціонера (учасника), реалізація яких залежить від відносної вартості акцій (розміру частки) в статутному капіталі товариства, може постановити ухвалу про забезпечення позову шляхом встановлення заборони на внесення змін до статуту цього товариства щодо розміру статутного капіталу.

Відповідно до ч. 10 ст. 137 ГПК України заходи забезпечення позову не повинні порушувати прав інших акціонерів (учасників) господарського товариства. Зокрема, крім випадків, передбачених частиною дев`ятою цієї статті, заборона вчиняти дії має стосуватися лише акцій або корпоративних прав, безпосередньо пов`язаних з предметом спору.

Під час вирішення питання про забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням, зокрема, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Суд зазначає, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення вимог позивача (заявника).

Більше того, заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду за наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову. Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою ним в ухвалі від 20.08.2018 р. у справі № 917/1390/17.

Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17).

Якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в цьому випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18, а також у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.10.2019 у справі № 904/2285/19, від 16.03.2020 у справі № 916/3245/19, від 21.10.2021 у справі № 910/20007/20, від 30.06.2022 у справі № 911/3616/21(911/184/22).

Відповідно до Конституції України та загальновизнаних принципів і норм міжнародного права визнання, дотримання і захист права власності є обов`язком держави (абзац перший пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 16.10.2008 № 24-рп/2008). Конституційний імператив щодо непорушності права приватної власності скеровано насамперед на убезпечення власника від протиправного втручання у здійснення ним своїх прав щодо володіння, користування та розпорядження належним йому майном вільно та на власний розсуд" (друге речення абзацу одинадцятого пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 22.06.2022 № 6-р(ІІ)/2022).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1, 2, 6 ст. 96-1 ЦК України права учасників юридичних осіб (корпоративні права) - це сукупність правомочностей, що належать особі як учаснику (засновнику, акціонеру, пайовику) юридичної особи відповідно до закону та установчих документів товариства.

Корпоративні права набуваються особою з моменту набуття права власності на частку (акцію, пай або інший об`єкт цивільних прав, що засвідчує участь особи в юридичній особі) у статутному капіталі юридичної особи.

Корпоративними відносинами є відносини між учасниками (засновниками, акціонерами, пайовиками) юридичних осіб, у тому числі які виникають між ними до державної реєстрації юридичної особи, а також відносини між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, пайовиками) щодо виникнення, здійснення, зміни і припинення корпоративних прав.

Відповідно до абз. 4,5 п. 2 ч. 1 ст. 25 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі: заборони (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій; накладення/зняття арешту корпоративних прав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань підстави для відмови у державній реєстрації: у Єдиному державному реєстрі містяться відомості про судове рішення щодо заборони проведення реєстраційної дії.

Заборона державним реєстраторам вносити відповідні зміни до реєстру є тимчасовою та не має своїм наслідком будь-якого перешкоджання господарській діяльності товариства. Тобто вжиття спірних заходів забезпечення позову спрямоване на запобігання імовірним порушенням корпоративних прав позивача, забезпечуючи збалансованість інтересів сторін (постанови КГС ВС від 10.09.2021 у справі 910/18567/20, від 25.03.2019 у справі № 920/622/18).

Заборона вчинення реєстраційних дій є одним із визначених законом способів забезпечення позову, який передбачений, зокрема, Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" (такий висновок викладений в постановах Верховного Суду від 30.05.2022 у справі № 906/781/21, від 16.05.2023 у справі № 906/151/23 та від 07.02.2022 у справі № 916/3594/21).

Для цілей вжиття заходів забезпечення позову, побудова судового рішення на припущені є допустимою, за умови, що таке припущення було достатньо обґрунтованим (постанова КГС від 14.10.2024 у справі № 915/534/24).

Предметом спору у даній справі є вимоги позивача про визнання недійсними рішень учасників ТОВ Коларівський кар`єр від 31.03.2025 №1-2025 та від 19.01.2026 №1-2026, які, на думку позивача, істотно порушують її права та направлені на позбавлення позивача корпоративних прав у вказаному Товаристві.

Отже, предметом позову є вимоги немайнового характеру. Оскільки у даному випадку позивач звернулась до суду з немайновими позовними вимогами, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не повинна взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а повинна застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду

Суд зазначає, що при розгляді заяви про забезпечення позову не вирішується питання про законність або обґрунтованість позовних вимог по суті. До предмету дослідження на цій стадії входить лише питання про те, чи може існуючий стан організації правовідносин ускладнити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Велика Палата Верховного Суду виснувала про те, що під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. Важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення (постанова від 18.05.2021 у справі №914/1570/20).

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22 при застосуванні заходів забезпечення позову ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.

Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.

Відповідно до відомостей з ЄДРЮОФОПГФ станом на 01.04.2025 (витяг №34838472 від 01.04.2025) засновниками ТОВ Коларівський кар`єр () були: ОСОБА_1 , розмір частки статутного капіталу 122400, 00 грн., відсоток частки статутного капіталу 51% та ОСОБА_2 , розмір частки статутного капіталу 117600, 00 грн., відсоток частки статутного капіталу 49 %. Керівником Товариства був ОСОБА_3 .

Відповідно до відомостей з ЄДРЮОФОПГФ станом на 03.04.2025 (витяг №34873745 від 03.04.2025) засновником ТОВ Коларівський кар`єр () є ОСОБА_2 , розмір частки статутного капіталу 117600, 00 грн., відсоток частки статутного капіталу 100 %. Кінцевий бенефіціарний власник - ОСОБА_2 . Керівником Товариства є ОСОБА_3 .

Відповідно до висновку Центральної колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів міністерства юстиції від 16.06.2025 cкарги ОСОБА_1 від 09.04.2025 та від 19.05.2025 задоволено, визнано вчиненими з порушенням Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань» та скасувати реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 03.04.2025 № 011008597 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу», проведену державним реєстратором Виконавчого комітету Південнівської міської ради Одеського району Одеської області Голубенко Аліною Вікторівною, від 06.05.2025 № 012008597 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу» та від 12.05.2025 № 013008597 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу», проведені приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Чорною Людмилою Сергіївною щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Коларівський кар`єр» (ідентифікаційний код юридичної особи 39537613).

Позивач зазначає, що між позивачем ОСОБА_1 і відповідачем ТОВ Коларівський кар`єр існує спір стосовно незаконного виключення позивача зі складу учасників вказаного ТОВ, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборонити державним реєстраторам, визначеним Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань», в тому числі нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проводити реєстраційні дії, передбачені Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань» щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Коларівський кар`єр» (), вчиняти відносно ТОВ «Коларівський кар`єр» будь які реєстраційні дії, зокрема вносити зміни до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про зміну розміру часток засновників (учасників) у статутному капіталі, зміну розміру статутного капіталу товариства.

Постановляючи ухвалу про заборону вчиняти певні дії, суд має визначити, які саме дії забороняється вчиняти, а також визначити коло осіб яким судом заборонено вчиняти певні дії з метою забезпечення позову. Відсутність вказівки у судовому рішенні на чітко окреслене вичерпне коло реєстраційних дій, що забороняються вчиняти, створює умови для потенційного обмеження прав та законних інтересів юридичної особи, ризик втручання в її господарську діяльність (такі висновки викладено у постановах Верховного Суду від 19.12.2024 у справі № 910/8594/24, від 16.12.2025 у справі № 910/7726/25).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам вчиняти відносно ТОВ «Коларівський кар`єр» будь які реєстраційні дії створює умови для потенційного обмеження прав та законних інтересів юридичної особи, ризик втручання в її господарську діяльність, а тому потребує конкретизації.

Водночас, заборона державним реєстраторам вчиняти реєстраційні дії про зміну часток засновників (учасників) у статутному капіталі, зміну розміру статутного капіталу товариства носить тимчасовий характер щодо внесення змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, не завдасть шкоди та збитків ні відповідачам (учасникам товариства), ні самому Товариству та не позбавить можливості здійснення господарської діяльності, отримання доходів, сплати податків тощо, спрямоване на запобігання ймовірним порушенням корпоративних прав позивача, забезпечуючи збалансованість інтересів сторін.

Заходи забезпечення позову, про які просить позивач, фактично спрямовані на незмінність спірних правовідносин та їх суб`єктного складу. При цьому, суд враховує, що заходи забезпечення позову діятимуть тимчасово, виключно на час розгляду справи в суді.

Відтак, враховуючи усе вищенаведене, господарський суд вважає, що заборона державним реєстраторам проводити реєстраційні дії щодо ТОВ Коларівський кар`єр, а саме: вносити зміни до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про зміну часток засновників (учасників) у статутному капіталі, зміну розміру статутного капіталу товариства стосується виключно питання тимчасової заборони державним реєстраторам вчиняти реєстраційні дії щодо зміни розміру та часток у статутному капіталі ТОВ "Коларівський кар`єр", тобто заборона вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору, а тому є адекватними та обґрунтованими заходами забезпечення позову, які відповідають меті їх застосування, забезпечуючи збалансованість інтересів сторін до вирішення справи по суті. Тобто метою заходу забезпечення є підтримання status quo.

Згідно з ч. 5, 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом заборонити державним реєстраторам, визначеним Законом України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в тому числі нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проводити реєстраційні дії, передбачені Законом України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Товариства з обмеженою відповідальністю Коларівський кар`єр (54006, Миколаївська обл., місто Миколаїв, вул. Благовісного Вадима, будинок 25, офіс 3), а саме: вносити зміни до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про зміну часток засновників (учасників) у статутному капіталі, зміну розміру статутного капіталу товариства.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) неодноразово наголошував на тому, що пункт 1 статті 6 Конвенції забезпечує всім право на суд, яке охоплює право на виконання остаточного рішення, ухваленого будь-яким судом. ЄСПЛ в контексті права на виконання остаточного рішення зауважує, що метою заходу забезпечення є підтримання statusquo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу.

Зокрема, тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. Тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (§§ 60, 61 рішення від 13.01.2011 у справі Кюблер проти Німеччини).

Слід зазначити, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі Пантелеєнко проти України засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

При вирішенні справи Каіч та інші проти Хорватії (рішення від 17.07.2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 31.07.2003 у справі Дорани проти Ірландії зазначено, що поняття ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Ефективний засіб це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Отже, заходи забезпечення позову, без застосування яких існує ризик такої зміни обставин, внаслідок якої подальше ухвалення остаточного рішення суду на користь позивача вже не призведе до захисту прав або інтересів позивача, по який він звертався до суду, слід розглядати як такі, що охоплені правом на суд.

Саме вжиття судом заходів забезпечення позову сприяє гарантуванню відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого судового рішення, що повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини.

Щодо зустрічного забезпечення слід зауважити, що за частинами 1 та 4 ст. 141 Господарського процесуального кодексу України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання.

Так, ст. 141 ГПК передбачає право господарського суду застосувати зустрічне забезпечення до особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову. Метою зустрічного забезпечення є співмірне вжиття судом заходів, спрямованих на забезпечення відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову відповідно до ст. 146 ГПК.

Інститут зустрічного забезпечення спрямований на реалізацію таких основних засад господарського судочинства як рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та пропорційність, адже забезпечення позову певною мірою обтяжує відповідача і у випадку незадоволення вимог позивача зустрічне забезпечення гарантує можливість відшкодувати збитки.

На відміну від забезпечення позову, яке застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача та виконання судового рішення та вживається судом виключно за заявою учасника справи, зустрічне забезпечення має на меті зберегти певний баланс сторін та мінімізувати можливі негативні наслідки, які можуть виникнути в результаті застосування судом забезпечувальних заходів, і може застосовуватися судом за власною ініціативою. Окрім того, зустрічне забезпечення позову застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Такі висновки сформовані Верховним Судом у постанові від 28.07.2023 у справі № 911/2797/22.

З урахуванням відсутності у суду інформації з приводу можливих збитків відповідача та їх розміру у зв`язку із вжиттям заходів забезпечення позову, правові підстави для зустрічного забезпечення наразі не вбачаються. Водночас суд зауважує, що у випадку існування обґрунтованих ризиків настання для відповідача негативних наслідків від застосування судом забезпечувальних заходів, останній не позбавлений права ініціювати перед судом питання щодо застосування зустрічного забезпечення шляхом подачі до суду відповідного клопотання, яке підлягає розгляду в порядку та протягом строків, встановлених статтею 141 Господарського процесуального кодексу України.

До того ж слід зазначити, що сторони не позбавлені права звернутися до суду з відповідним клопотанням про скасування заходів забезпечення позову у разі надання відповідних доказів, які б спростовували необхідність застосування таких заходів. Зокрема, відповідач може спростувати наведене позивачем обґрунтоване припущення про наявність обставин утруднення чи унеможливлення виконання судового рішення у разі задоволення позову, подавши докази неспівмірності заходів забезпечення чи їх безпідставність в порядку статті 145 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі № 915/201/26 (вх. № 2939/26 від 05.03.2026 р.) задовольнити частково.

2. Заборонити державним реєстраторам, визначеним Законом України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в тому числі нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проводити реєстраційні дії, передбачені Законом України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, стосовно внесення змін до відомостей про юридичну особу Товариства з обмеженою відповідальністю Коларівський кар`єр (54006, Миколаївська область, місто Миколаїв, вул. Благовісного Вадима, будинок 25, офіс 3), що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про зміну часток засновників (учасників) у статутному капіталі, зміну розміру статутного капіталу товариства.

3. Стягувачем за цією ухвалою є ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; код РНОКПП НОМЕР_1 ).

4. Боржником за цією ухвалою є Товариство з обмеженою відповідальністю Коларівський кар`єр (54006, Миколаївська область, місто Миколаїв, вул. Благовісного Вадима, будинок 25, офіс 3; ).

Ухвала набирає чинності з дня її підписання.

Ухвалу дійсна для пред`явлення до виконання до органу державної виконавчої служби протягом строку, встановленого Законом України "Про виконавче провадження".

Ухвалу може бути оскаржено у 10-денний термін з дня її підписання.

Ухвалу підписано 09.03.2026 року.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя Людмила Михайлівна Ільєва