ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2026 р. Справа№ 927/817/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Кравчука Г.А.

Коробенка Г.П.

без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Чернігівської обласної прокуратури

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 27.10.2025

у справі №927/817/25 (суддя - Шморгун В.В.)

за позовом Керівника Корюківської окружної прокуратури в інтересах держави в особі позивача - Сосницької селищної ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тенегія»

про стягнення 9 932,72 грн

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.1. короткий зміст позовних вимог

Керівник Корюківської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Сосницької селищної ради звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тенегія», у якому прокурор просить стягнути з відповідача 9932,72 грн, з яких 8488,00 грн - вартість недопоставленого товару (попередньої оплати), 1020,32 грн пені та 242,40 грн штрафу.

1.2. короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 27.10.2025 у справі № 927/817/25 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Суд дійшов висновку, що прокурор та позивач не підтвердили належними та допустимими доказами порушення відповідачем обов`язку щодо своєчасної передачі товару, який був попередньо оплачений, відмови відповідача від здійснення своїх обов`язків, а отже не довів наявність підстав для повернення коштів у розмірі 8488,00 грн, що свідчить про відсутність у позивача порушеного права на момент звернення до суду із вимогами щодо стягнення спірних коштів та є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині. У зв`язку з вказаним, не підлягають задоволенню і похідні вимоги про стягнення з відповідача 1020,32 грн пені та 242,20 грн штрафу.

1.3. короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, Чернігівська обласна прокуратура звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 27.10.2025 у справі № 927/817/25 та ухвалити нове, яким позовні вимоги керівника Корюківської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Сосницької селищної ради до товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕНЕГІЯ» про стягнення коштів у сумі 9 932,72 грн задовольнити повністю. Судовий збір стягнути з відповідача на користь Чернігівської обласної прокуратури. Повернути на користь Чернігівської обласної прокуратури надмірно сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у справі №927/817/25.

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ

2.1. визначення складу суду, заяви, клопотання

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.11.2025 для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Коробенко Г.П., Кравчук Г.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2025 витребувано з Господарського суду Чернігівської області матеріали справи №927/817/25 та відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Чернігівської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Чернігівської області від 27.10.2025 по справі до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №927/817/25.

27.11.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №927/817/25.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.12.2025 відкрито апеляційне провадження у справі №927/817/25 за апеляційною скаргою Чернігівської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Чернігівської області від 27.10.2025. Апеляційний перегляд оскаржуваного рішення ухвалено здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.12.2025 клопотання Чернігівської обласної прокуратури про повернення судового збору задоволено. Повернуто Чернігівській обласній прокуратурі (, місцезнаходження: (вул. Князя Чорного, 9, м. Чернігів, 14000) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 3 633,60 грн. (три тисячі шістсот тридцять три) гривні 60 копійок, надмірно сплачений за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Чернігівської області від 27.10.2025 у справі №927/817/25 відповідно до платіжної інструкції №3299 від 12.11.2025.

2.2. узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Прокурор вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального (ст.ст. 610, 626, 631, 662, 693 ЦК України ) та з порушенням норм процесуального (ст. ст. 3, 13, 42, 46, 73, 76 - 79, 86, 236 ГПК України) права, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають встановленим обставинам справи та висновкам Верховного Суду у подібних правовідносинах, що згідно зі ст. 277 ГПК України є підставою для його скасування.

Прокурор зазначає, що фіксування працівниками Сосницької селищної ради факту порушення ТОВ «ТЕНЕГІЯ» взятих на себе зобов`язань відповідає умовам договору та чинному законодавству.

При цьому, за доводами скаржника, органами прокуратури належним чином, допустимими та достовірними доказами у розумінні ст.ст. 76-78 ГПК України доведено той факт, що позивач не мав реальної змоги отоварити на АЗС відповідача скретч-картки у зв`язку з відсутністю пального та закриття АЗС.

2.3. узагальнені доводи та заперечення іншого учасника справи

Позивач та відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Відтак, з урахуванням частини третьої статті 263 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції, справа розглядається за наявними матеріалами.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

3. ПОЗИЦІЯ СУДУ

3.1. встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини справи

09.12.2024 Сосницькою селищною радою на вебпорталі публічних закупівель «Prozorro» розміщено оголошення № UA-2024-12-09-017175-а про проведення закупівлі без використання електронної системи - бензину А-95 (Євро 5), талон, у кількості 1000 л за кошти місцевого бюджету.

12.12.2024 Сосницька селищна рада (далі - Покупець) та ТОВ «Тенегія» (далі - Продавець) уклали договір про закупівлю №СК4/931-Т (далі - Договір).

За умовами п. 1.1, 1.2, 1.3 Договору Продавець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, поставити та передати у власність Покупця товар у необхідній кількості та належної якості за визначеним предметом: Бензин А-95 (Євро 5), талон, за ЄЗС ДК 021:2015:09130000-9-Нафта і дистиляти, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити такий Товар.

Найменування (асортимент), кількість та ціна Товару визначаються у Специфікації Товару (далі - Додаток 1 до Договору), що є невід`ємною частиною цього Договору.

Відпуск товару з АЗС здійснюється за довірчими документами талонами (скретч-картки) на отримання товару відповідно до «Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1442 від 20.12.1997.

Джерелом фінансування є кошти місцевого бюджету (п. 1.5 Договору).

Згідно з п. 2.4 Договору термін дії талонів або скретч-карток повинен бути не менше 12 місяців з моменту їх отримання Покупцем з можливістю їх обміну на нові після закінчення терміну дії.

Відповідно до п. 3.2 Договору загальна ціна Договору визначається відповідно до Специфікації Товару (Додаток 1 до Договору) та становить 53 050,00 грн, у тому числі ПДВ 8841,67 грн.

Розрахунки здійснюються шляхом оплати Покупцем Товару по факту його поставки після пред`явлення Продавцем документів (оформлених відповідно до чинного законодавства України: рахунку, накладних. Розрахунок за поставлений Товар здійснюється протягом 10 робочих днів з дати отримання Покупцем бюджетного фінансування закупівлі на свій реєстраційний рахунок та/або можливості здійснити платежі (п. 4.2 Договору).

У п. 5.1 Договору визначено строк (термін) поставки товару - до 31.12.2024 включно.

Згідно з п. 5.2, 5.3 Договору місце поставки товару: поставка талонів або скретч-карток здійснюється одноразово в повному обсязі за адресою: 16100, Чернігівська область, Корюківський район, селище Сосниця, вул. Грушевського, 15.

Поставка товару здійснюється на умовах FCA (в редакції Інкотермс 2010 року) - завантажено в автомобільний транспорт Покупця з резервуарів АЗС Продавця.

При цьому право на отримання Товару Покупець набуває після отримання від Продавця талонів або скретч-карток, що містять інформацію про найменування Продавця, вид, кількість нафтопродуктів, які можна отримати при їх пред`явленні оператору АЗС, а також термін їх дії.

Відповідно до п. 6.2 Договору Покупець має право достроково розірвати цей договір у разі порушення Продавцем порядку та строків відпуску товару, його кількості та якості, а також при зміні Продавцем в односторонньому порядку умов Договору чи відмови від виконання Договору, повідомивши про це Продавця за 5 робочих днів з дня настання таких підстав.

Згідно з п. 6.3.3 Договору Продавець зобов`язаний забезпечити відпуск Товару через мережу АЗС, якість якого відповідає умовам, встановленим розділом 2 цього Договору.

У п. 7.2 Договору сторони встановили, що у разі затримки поставки/(відпуску Товару в обсязі, визначеному Покупцем відповідно до пред`явлених на отримання Товару талонів, скретч-карток або заявки на їх отримання в порядку, передбаченому п. 5.4 Договору, Продавець сплачує Покупцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє на момент нарахування пені, від вартості непоставленого Товару чи вартості Товару відповідно до непереданих талонів або скретч-карток - за кожен день прострочення поставки Товару за Договором, а у разі прострочення понад 30 днів Продавець додатково сплачує Покупцю штраф у розмірі 5% від ціни Договору, крім випадків, коли Товар, зазначений у Специфікації, не постачається Покупцю у зв`язку з призупиненням або зняттям Товару з реалізації чи виробництва.

Цей Договір набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до 31.12.2024, а в частині розрахунків та гарантійних зобов`язань за переданий Товар - до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань (п. 10.1 Договору).

У Специфікації (Додаток №1 до Договору) зазначено, що поставці підлягає Бензин А-95 (Євро 5), талон, у кількості 1000 л загальною вартістю 53 050,00 грн з ПДВ.

Відповідно до видаткової накладної №0004/0002503 від 12.12.2024 ТОВ «Тенегія» передало, а Сосницька селищна рада прийняла Бензин А-95 у кількості 1000 л на загальну суму 53 050,00 грн.

Згідно з платіжною інструкцією №1107 від 12.12.2024 Сосницька селищна рада сплатила відповідачу кошти за отриманий Бензин А-95 у розмірі 53 050,00 грн.

3.2. щодо підстав представництва інтересів держави прокурором в даній справі

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття «інтерес держави».

За змістом ч. 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі 912/2385/18.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, останню прокурором подано в особі Сосницької селищної ради у зв`язку із невиконанням нею своїх обов`язків щодо захисту інтересів територіальної громади у суді.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» обласні та районні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами.

При цьому орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування (ст. 18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Згідно із частинами 1, 4 та 8 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Районні та обласні ради від імені територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюють управління об`єктами їхньої спільної власності, що задовольняють спільні потреби територіальних громад. Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 та 4 ст. 61 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» районні та обласні ради затверджують районні та обласні бюджети, які формуються з коштів державного бюджету для їх відповідного розподілу між територіальними громадами або для виконання спільних проектів та з коштів, залучених на договірних засадах з місцевих бюджетів для реалізації спільних соціально-економічних та культурних програм, контролюють їх виконання. Самостійність місцевих бюджетів гарантується власними та закріпленими за ними на стабільній основі законом загальнодержавними доходами, а також правом самостійно визначати напрями використання коштів місцевих бюджетів відповідно до закону.

Отже, Сосницька селищна рада є суб`єктом владних повноважень, який бере участь у формуванні бюджету та забезпечує його виконання, а також зобов`язаний забезпечити раціональне та максимально ефективне використання бюджетних коштів, приймає рішення про використання виділених коштів, контролює належне і своєчасне відшкодування шкоди, заподіяної державі.

Прокурор звертався до Сосницької селищної ради з повідомленням про неналежне виконання ТОВ «Тенегія» своїх зобов`язань за договором від 12.12.2024, у якому просив надати інформацію про вжиття заходів щодо усунення вказаних порушень, зокрема, щодо звернення до суду із позовною заявою (лист від 15.07.2025 №51-77-1625вих-25).

Сосницька селищна рада у листі № 04-20/540 від 09.05.2025 повідомила прокурора про те, що з позовом до ТОВ «Тенегія» про стягнення коштів не зверталася у зв`язку з відсутністю працівника, який міг би представляти інтереси ради у суді.

Отже, підставою реалізації прокурором представницьких функцій стала усвідомлена пасивна поведінка позивача, який є компетентним органом у спірних правовідносинах, і у разі виявлення порушень законодавства має право звернутись до суду щодо захисту порушених інтересів держави, однак цього не зробив.

У порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор повідомив позивача про намір подати позов в інтересах держави в особі Сосницької селищної ради про стягнення з ТОВ «Тенегія» коштів у розмірі 9932,72 грн.

За таких обставин у їх сукупності, суд дійшов висновку про доведення з боку прокурора бездіяльності Сосницької селищної ради, як підстави для звернення органу прокуратури до суду за захистом інтересів територіальної громади та про наявність підстав для звернення прокурора з цим позовом до суду.

3.3. обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначення відповідно до них правовідносин, а також доводи, з якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції

За доводами прокурора, Сосницька селищна рада на АЗС відповідача, яка знаходиться за адресою: вул. Корнєва, 75, селище Сосниця, Корюківський район, Чернігівська область, не змогла отримати бензин А-95 у кількості 160 літрів на суму 8488,00 грн у зв`язку з відсутністю палива на АЗС, а надалі вказана АЗС взагалі не працювала.

Прокурор надав копії скретч-карток, за якими, за твердженнями прокурора, Сосницька селищна рада не змогла отримати бензин А-95, а також копії акта про відмову відпуску товару (заправку бензину А-95 та ДП) від 26.12.2024, актів обстеження автозаправної станції «ANP», розташованої за адресою: с-ше Сосниця, вул. Корнєва, 75, Корюківського району, Чернігівської області від 09.01.2025, від 28.01.2025, від 04.02.2025, від 26.02.2025, від 18.03.2025, від 31.03.2025.

В акті про відмову відпуску товару (заправку бензину А-95 та ДП) від 26.12.2024, який підписаний заступником селищного голови Чернухою І. О. та начальниками відділів Рублевським Ю. А. та Кузьменко І. М., зазначено, що на автозаправній станції, розташованій за адресою: с-ше Сосниця, вул. Корнєва, 75, Корюківського району, Чернігівської області, представникам селищної ради було відмовлено у відпуску товару за скретч-картками через відсутність товару.

В актах обстеження автозаправної станції «ANP», розташованої за адресою: с-ше Сосниця, вул. Корнєва, 75, Корюківського району, Чернігівської області від 09.01.2025, від 28.01.2025, від 04.02.2025, від 26.02.2025, від 18.03.2025, від 31.03.2025, які підписані заступником селищного голови Чернухою І. О. та начальниками відділів Рублевським Ю. А. та Кузьменко І. М., зазначено, що у дати складання актів вказана АЗС була закрита, працівники відсутні, табло з цінами на ПММ вимкнене.

У всіх актах вказано, що відповідно до договору №СК4/931-Т від 12.12.2024 ТОВ «Тенегія» зобов`язана забезпечити відпуск селищній раді 1000 літрів бензину А-95 через мережу автозаправних станцій, визначених у Переліку стаціонарних АЗС в Чернігівській області та по всій території України, в тому числі в с. Сосниця Корюківського району Чернігівської області.

Також прокурор надав лист Сосницької селищної ради від 09.05.2025 №04-20/540, у якому зазначено, що селищна рада неодноразово в телефонному режимі проводили бесіди з головним бухгалтером ТОВ «Тенегія», яка повідомила, що керівництво підприємства перебуває десь за кордоном, на час звернення підприємство не працює, заправки у Чернігівській області не працюють, ПММ в наявності на даний час немає.

Оцінивши доводи учасників справи та наявні у справі докази як окремо, так і в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, за умовами Договору відповідач зобов`язався поставити позивачу товар - бензин А-95 у кількості 1000 л у формі скретч-карток, за якими здійснюється відпуск палива на АЗС шляхом заправки автомобілів протягом терміну дії таких скретч-карток.

Відповідно до видаткової накладної №0004/0002503 від 12.12.2024 ТОВ «Тенегія» передало, а Сосницька селищна рада прийняла бензин А-95 у кількості 1000 л на загальну суму 53 050,00 грн.

Як стверджує прокурор, Сосницька селищна рада на АЗС відповідача, яка знаходиться за адресою: вул. Корнєва, 75, селище Сосниця, Корюківський район, Чернігівська область, не змогла отримати бензин А-95 у кількості 160 літрів на суму 8488,00 грн у зв`язку з відсутністю палива на АЗС, а надалі вказана АЗС взагалі не працювала. Прокурор надав копії талонів, за якими, за його твердженнями, позивач не зміг отримати пальне.

Відповідно до Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, яка затверджена Спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року №281/171/578/155, талон - це спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.

Форму, зміст та ступінь захисту бланків талонів установлює емітент талона. При цьому необхідними елементами змісту талона є його серійний та порядковий номери (п. 10.3.3.1 Інструкції).

Заправлення за талонами відображається у змінному звіті АЗС за формою № 17-НП (п. 10.3.3.2 Інструкції).

За загальним правилом для отримання товару на АЗС покупець пред`являє оператору АЗС картку (талон) на пальне. Оператор АЗС здійснює відповідну ідентифікацію талону / картки на пальне, здійснює фактичну передачу (видачу) товару відповідної марки та кількості, після чого талон / картка на пальне залишається у оператора, що є підтвердженням факту отримання покупцем товару зі зберігання відповідного асортименту та кількості.

Таким чином, покупець як власник талонів / карток на пальне, отриманих від постачальника, володіє законним правом на отримання на АЗС, визначених угодою, товару (пального) по талонах / картках у кількості, маркуванні, визначеному у талонах на пальне.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 06.06.2023 у справі №903/666/22.

Пунктом 9 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених постановою КМУ від 20.12.1997 №1442, передбачено, що розрахунки за реалізовані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із використанням електронних платіжних засобів, паливних карток, талонів, відомостей на відпуск пального тощо) в установленому законодавством порядку. Разом з продукцією споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару.

Відтак, як правильно зазначив суд першої інстанції, підписання сторонами видаткової накладної не свідчить про поставку Продавцем (відповідачем) Покупцю (позивачу) товару за Договором, оскільки фактично позивачу передані скретч-картки на бензин А-95, які надають право Покупцю на отримання відповідної кількості вже попередньо оплаченого товару (бензину А-95) за Договором в майбутньому.

На підтвердження неможливості отримати 160 літрів бензину А-95 прокурор надав копію акта про відмову відпуску товару (заправку бензину А-95 та ДП) від 26.12.2024, у якому зазначено, що на автозаправній станції, розташованій за адресою: с-ше Сосниця, вул. Корнєва, 75, Корюківського району, Чернігівської області, представникам селищної ради було відмовлено у відпуску товару за скретч-картками через відсутність товару; копії актів обстеження автозаправної станції «ANP», розташованої за адресою: вул. Корнєва, 75, с-ще Сосниця Корюківського району Чернігівської області від 09.01.2025, від 28.01.2025, від 04.02.2025, від 26.02.2025, від 18.03.2025, від 31.03.2025, у яких вказано, що у дати складання актів вказана АЗС була закрита, працівники відсутні, табло з цінами на ПММ вимкнене.

Тобто зміст вказаних актів свідчить, що позивач нібито не зміг отримати пальне на одній конкретній АЗС у зв`язку з його відсутністю (26.12.2024) та закриттям АЗС (09.01.2025, 28.01.2025, 04.02.2025, 26.02.2025, 18.03.2025, 31.03.2025).

При цьому, суд критично оцінює вказані докази з огляду на абсолютну ідентичність змісту актів від 09.01.2025, від 28.01.2025, від 04.02.2025, від 26.02.2025, від 18.03.2025, від 31.03.2025 від 28.01.2025, від 04.02.2025, від 26.02.2025, від 18.03.2025, від 31.03.2025, та ідентичність фрази: «Від мешканців села дізналися, що вказана автозаправна станція «Авіас» закрита більше неділі.» у розрізі дат складення цих актів дає підстави для висновку про недостовірність викладеної в них інформації та про формальне копіювання актів від 28.01.2025, від 04.02.2025, від 26.02.2025, від 18.03.2025, від 31.03.2025 акту від 09.01.2025. При цьому, в інформації від мешканців селища йде мова про АЗС «Авіас», а обстеження за актом відбувалось на АЗС «ANP».

Разом з тим, суд першої інстанції правильно наголосив, що у самому Договорі взагалі не обумовлено перелік АЗС Постачальника, на яких позивач може отримати бензин А-95 за скретч-картками.

У п. 6.3.3 Договору вказано, що Продавець зобов`язаний забезпечити відпуск Товару через мережу АЗС.

Жодних доказів, що згадана в актах АЗС є саме АЗС Постачальника та що паливо мало бути отриманим виключно на цій єдиній АЗС, прокурор суду не надав та в матеріалах справи відсутні.

Також матеріали справи не містять доказів неможливості отримати пальне на інших АЗС прокурор та позивач суду також не надали.

При цьому, незрозумілою є поведінка позивача, який, з одного боку, стверджує про неможливість заправити транспортні засоби чомусь саме на цій АЗС «ANP», починаючи з 26.12.2024, а з іншого - не вчинив жодних дій для з`ясування причин цієї ситуації у Продавця (відповідача), у тому числі можливості заправки на інших АЗС.

Наданий прокурором лист Сосницької селищної ради від 09.05.2025 №04-20/540, у якому зазначено, що селищна рада неодноразово в телефонному режимі проводила бесіди з головним бухгалтером ТОВ «Тенегія», не може бути таким доказом звернення до відповідача, оскільки інформація, викладена у цьому листі, не підтверджена жодними належними доказами.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Подібні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 922/1500/18, від 15.08.2019 у справі № 1340/4630/18, від 28.11.2019 у справі № 918/150/19, від 26.01.2022 у справі № 921/787/20 від 14.06.2022 у справі № 904/3870/21, від 13.09.2022 у справі № 918/1222/21.

Стверджувані прокурором обставини щодо неможливості позивачем отримати бензин А-95 у заявлених кількості та сумі покладають на прокурора та позивача тягар доказування (обов`язок довести) зазначеного факту.

Відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що прокурор та позивач не надали суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту порушення відповідачем зобов`язань з поставки товару в установлений строк, що свідчило б про наявність права вимагати у ТОВ «Тенегія» повернення спірної суми грошових коштів у порядку ч. 1 ст. 670 Цивільного кодексу України, статті 693 Цивільного кодексу України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в тому, що прокурор та позивач не підтвердили належними та допустимими доказами порушення відповідачем обов`язку щодо своєчасної передачі товару, який був попередньо оплачений, відмови відповідача від здійснення своїх обов`язків, а отже не доведено наявність підстав для повернення коштів у розмірі 8488,00 грн, що свідчить про відсутність у позивача порушеного права на момент звернення до суду із вимогами щодо стягнення спірних коштів та є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині.

У зв`язку з вказаним, заявлені прокурором вимоги про стягнення 1 020,32 грн пені за період з 26.12.2024 по 13.05.2025 та 242,20 грн штрафу не підлягають задоволенню як похідні вимоги з огляду на відмову суду в частині стягнення з відповідача основної заборгованості (попередньої оплати).

3.4. оцінка аргументів учасників справи

Покладені в основу апеляційної скарги доводи апелянта фактично дублюють його позицію викладену у позові, та зводяться до переоцінки доказів, яким суд першої інстанції надав належну оцінку, з огляду на що, та враховуючи, що апеляційний суд погодився з висновками місцевого господарського суду про відсутність правових підстав для задоволення позову, доводи апелянта, наведені в апеляційній скарзі не спростовують встановлених судом під час розгляду справи обставин.

Таким чином, апеляційна скарга не містить обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваного рішення, а доводи, наведені скаржником, не спростовують висновки суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.

4. ВИСНОВКИ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА

4.1. висновки за результатами розгляду матеріалів справи

Всебічно дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову.

4.2. посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Згідно із ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були (аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 924/233/18).

За приписами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 1, 2 статті 712 ЦК України).

У статті 664 ЦК України зазначено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 670 ЦК України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

За змістом статей 610, 611, 612 ЦК України невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є порушенням зобов`язання, що зумовлює застосування до боржника наслідків, установлених договором або законом.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

5. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Рішення Господарського суду Чернігівської області від 27.10.2025 у справі № 927/817/25 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Чернігівської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Чернігівської області від 27.10.2025 у справі № 927/817/25 задоволенню не підлягає.

6. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника - Чернігівську обласну прокуратуру.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Чернігівської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Чернігівської області від 27.10.2025 у справі № 927/817/25 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 27.10.2025 у справі № 927/817/25 залишити без змін.

3. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді Г.А. Кравчук

Г.П. Коробенко