ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 р. м. Ужгород Справа № 907/1313/25

Суддя Господарського суду Закарпатської області Лучко Р.М.,

за участю секретаря судового засідання Піпар А.Ю.

Розглянув матеріали справи

за позовом Свалявської міської ради Закарпатської області, м. Свалява Мукачівського району Закарпатської області

до відповідача Фермерського господарства «Агро Свалява», м. Свалява Мукачівського району Закарпатської області

про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою

За участю представників:

позивача Куцкір Е.Ю., в порядку самопредставництва;

відповідача Горінецький О.Й., адвокат, ордер серії АО №1207616 від 09.12.2025.

ВСТАНОВИВ

Свалявська міська рада Закарпатської області звернулася до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Фермерського господарства «Агро Свалява» в якому просить суд зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні позивачем земельною ділянкою комунальної власності, кадастровий номер :02:041:0018, загальною площею 0,1252 га шляхом демонтажу (знесення) частини конструкції 1 (однієї) теплиці (орієнтовною довжиною 20 м., шириною 5 м.) та огорожі (паркану), що встановлені на цій земельній ділянці та привести земельну ділянку у первісний (попередній) стан, що існував до передачі в оренду ФГ «Агро Свалява».

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №907/1313/25 визначено головуючого суддю Лучка Р.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 листопада 2025 року..

Ухвалою від 26 листопада 2025 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, встановив учасникам справи процесуальні строки для подання заяв по суті спору та призначив у справі підготовче засідання на 17 грудня 2025 року.

15 грудня 2025 року до суду від представника відповідача через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву з долученими доказами надсилання його копії позивачу до електронного кабінету користувача ЄСІТС.

16 грудня 2025 року позивач скерував до суду через систему «Електронний суд» відповідь на відзив від 16.12.2025 з долученими доказами надсилання його копії відповідачу та його представнику до електронного кабінету користувача ЄСІТС.

У підготовчому засіданні 17 грудня 2025 року, за участю представників сторін, суд оголосив перерву до 22 січня 2026 року, зважаючи на задоволення усного клопотання представника відповідача про відкладення підготовчого засідання з метою забезпечення можливості подання заперечення на відповідь на відзив.

За наслідками проведеного у справі підготовчого провадження, з огляду на вирішення у підготовчому засіданні зазначених у частині 2 ст. 182 ГПК України питань, що підлягали з`ясуванню судом, ухвалою від 22.01.2026 постановлено підготовче провадження закрити та призначити судовий розгляд справи по суті на 18.02.2026 року.

В судовому засіданні 18.02.2026 судом заслухано вступні слова учасників справи, досліджено наявні у матеріалах справи докази та з метою надання учасникам справи можливості підготуватися до судових дебатів оголошено перерву в розгляді справи до 24.02.2026 року.

Окрім того, в судовому засіданні 18.02.2026 протокольною ухвалою суду залишено без розгляду клопотання ОСОБА_1 від 16.02.2026 про її вступ у справу як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача за пропуском встановленого у ст. 50 ГПК України строку подання такої заяви.

В частині клопотання ОСОБА_1 про повернення до стадії підготовчого провадження з метою розгляду відповідного клопотання про вступ у справу судом відмовлено, позаяк долучені до клопотання від 16.02.2026 докази, а саме: технічний паспорт, договір купівлі-продажу від 28.03.2024 теплиць, сторожки, вхідного ганку, резервуару, воріт, огорожі із замощенням за адресою: АДРЕСА_1 , - не можуть підтвердити ту обставину, що фізичній особі-заявнику належить спірне майно у цій справі, яке розташоване на земельній ділянці кадастровий номер :02:041:0018, загальною площею 0,1252 га вимоги про демонтаж якого заявлена позивачем до відповідача.

Представник позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримує з викладених в позовній заяві та заяві підстав.

Відповідач згідно з поясненнями свого представника в судовому засіданні заперечує проти задоволення позовних вимог з визначених у відзиві на позов.

В порядку ст. 240 ГПК України скорочене рішення (вступна та резолютивна частини) проголошена судом в судовому засіданні 24.02.2026 року.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Правова позиція позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач після закінчення строку дії Договору оренди земельної ділянки від 22.05.2015 та за наслідком примусового виконання рішення Господарського суду Закарпатської області від 04.03.2025 року по справі №907/74/24, підписавши 29.08.2025 акт повернення земельної ділянки кадастровий номер :02:041:0018, загальною площею 0,1252 га з оренди, - не в повній мірі звільнив ділянку від належного господарству майна, що зафіксовано в акті обстеження від 29.08.2025, що є невід`ємною частиною акту приймання-передачі від 29.08.2025 року.

У зв`язку з викладеним, позивач просить суд зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою комунальної власності, кадастровий номер: :02:041:0018, загальною площею - 0,1252 га. шляхом демонтажу (знесення) частини конструкції 1 (однієї) теплиці (орієнтовною довжиною - 20 м, шириною - 5 м) та огорожі (паркану), що встановлені на земельній ділянці кадастровий номер: :02:041:0018, загальною площею - 0,1252 га та привести земельну ділянку у первісний (попередній) стан, що існував до передачі в оренду ФГ «Агро Свалява».

Заперечення (відзив) відповідача.

Фермерське господарство «Агро Свалява» у поданому суду відзиві на позовну заяву від 15.12.2025 заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що право комунальної власності від імені та в інтересах територіальних громад здійснюють саме відповідні ради, які наділені комплексом прав власника, які, у разі їх порушення підлягають судовому захисту, а повноваження сільського, селищного та міського голови визначені ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», яка не наділяє його повноваженнями у галузі земельних відносин.

Зауважує, що враховуючи відсутність волевиявлення Свалявської міської ради, як суб`єкта права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:041:0018, щодо розташованих на них об`єктів нерухомого майна, в.о. міського голови не наділена повноваженнями у галузі земельних відносин, в т.ч. й щодо звернення до суду з позовом з метою захисту ймовірного порушеного права іншого органу місцевого самоврядування.

Звертає увагу, що для задоволення негаторного позову необхідним є доведення об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні власником свого права, тобто встановленню підлягають дії чи бездіяльність, які вчиняє відповідач, і яким саме повноваженням власника щодо розпорядження та/або користування майном такі дії чи бездіяльність перешкоджають, тоді як позивач може використовувати спірну земельну ділянку або, змінивши вид цільового призначення, для безпосередньої діяльності, передбаченої ч. 1 ст. 22 ЗК України, або передати її в оренду. Вказує, що позивачем зовсім не зазначено яким саме чином він має на меті використовувати земельну ділянку тане доведено, що розміщення частини теплиці та огорожі перешкоджає такому використанню.

Пояснює, що часткове розміщення на земельній ділянці теплиці, а також паркану не перешкоджає Свалявській міській раді реалізувати право на передачу земельної ділянки в оренду, остання ще 29.08.2025 року за актом прийому-передачі була повернута Свалявській міській раді, а відтак з цього часу у Свалявської міської ради не було законних перешкод для ініціювання проведення земельних торгів щодо права оренди даної земельної ділянки.

Резюмуючи наведене зауважує, що заявлена позовна вимога не спрямована на реальний захист та відновлення прав Свалявської міської ради, її задоволення призведе до порушення принципу пропорційності, який передбачає дотримання справедливого балансу між суспільними інтересами позивача та приватними інтересами відповідача.

Відповідь на відзив.

Позивач у поданій суду відповіді на відзив від 16.12.2025 звертає увагу, що статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено виключну компетенцію сільських, селищних, міських рад, яка не передбачає прийняття рішення сесії для звернення до суду з відповідним позовом міської ради у разі порушення майнових прав ради.

Зауважує, що між сторонами у справі на даний час відсутні договірні (орендні) правовідносини, що свідчить про можливість застосування обраного позивачем способу захисту порушеного права шляхом усунення перешкод у здійсненні ним права користування (негаторний позов).

Вказує на відсутність необхідності доведення Свалявською міською радою мети використання земельної ділянки (яка належить міській раді) та чи перешкоджає такому використанню розміщення на ній теплиць та паркану, що встановлено самовільно.

Пояснює також, що Свалявська міська рада наразі не має законних підстав виставити земельну ділянку на земельні торги (щодо купівлі права оренди) у зв`язку із розміщенням на земельній ділянці господарських будівель, які належить ФГ «Агро Свалява», яке в свою чергу не в повній мірі виконало вимоги Договору оренди земельний ділянки від 22.05.2015 року (який закінчився), а саме не привело земельну ділянку у стан існування до моменту передачі останньої в оренду.

Заперечення.

Відповідач згідно з поданими суду запереченнями на відповідь на відзив від 22.12.2025 повторно зазначає, що саме міські ради як представницькі органи місцевого самоврядування здійснюють права суб`єктів комунальної власності, в т.ч. управляють майном комунальної власності, а також визначають вид та форму використання земельних ділянок, а відтак, виключно міська рада (а не міський голова чи його в.о.) уповноважена визначати чи має місце порушення її прав як суб`єкта права комунальної власності на землю.

Помилковим та таким, що не ґрунтується на приписах чинного законодавства вважає твердження Свалявської міської ради про неможливість прийняття рішення щодо продажу права оренди на аукціоні у зв`язку з розташуванням на ній частини теплиці та огорожі та вважає, що їх часткове розміщення на земельній не перешкоджає Свалявській міській раді реалізувати право на передачу земельної ділянки в оренду, а відомості, що теплиці та паркан заважатимуть переможцю аукціону відсутні.

Доводить, що Свалявська міська рада, відтермінувавши рішенням від 30.09.2025 року № 2503 питання ініціювання підготовки лоту для продажу права оренди на земельну ділянку, сама створила собі перешкоди у реалізації права на передачу земельної ділянки в оренду.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

22 травня 2015 року між Свалявською міською радою, як Орендодавцем та Фермерським господарством «Закарпатшампіньйон» (перейменоване в подальшому на Фермерське господарство «Агро Свалява»), як Орендарем укладено Договір оренди земельної ділянки (надалі - Договір), зареєстрований 26.08.2015 у реєстраційній службі Свалявського районного управління юстиції Закарпатської області за №10932558.

Відповідно до п. 1.1. Договору, Орендодавець на підставі рішення 14-ої сесії 6-го скликання Свалявської міської ради від 08.04.2015 №1188 передає, а Орендар приймає в оренду земельну ділянку, що знаходиться на території територіальної громади м. Свалява та с. Драчино, а саме за адресою: м. Свалява, вул. Робітнича, 1/5, для ведення фермерського господарства.

За змістом п.п. 2.1.-2.4. Договору в оренду передається земельна ділянка площею 0,1252 га; на земельній ділянці відсутні об`єкти нерухомого майна; нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 67 345,08 грн; кадастровий номер земельної ділянки :02:041:0018.

Договір укладається строком на 7 років з дня його державної реєстрації (п. 3.1. Договору).

Право оренди Фермерського господарства «Закарпатшампіньйон» на земельну ділянку з кадастровим номером :02:041:0018 зареєстровано 22.08.2015 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №23932443) строком на 7 років, про що свідчать наявні в матеріалах справи витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №42824629 від 26.08.2015, а також інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №358584106 від 15.12.2023.

У пунктах 5.1. та 5.2. Договору встановлено, що земельна ділянка передається в оренду для ведення фермерського господарства. Функціональне призначення земельної ділянки землі сільськогосподарського призначення.

За положеннями п. 7.1. Договору, після припинення дії договору орендар зобов`язаний в десятиденний термін за актом прийому передачі повернути орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.

За змістом п. 11.2. Договору, дія договору припиняється у разі: - закінчення строку, на який його було укладено; - придбання орендарем земельної ділянки у власність; - викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; - договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом.

Означені обставини встановлені у рішенні Господарського суду Закарпатської області від 04.03.2025 та у постанові Західного апеляційного господарського суду від 01.07.2025 у справі №907/74/24 за первісним позовом Свалявської міської ради Закарпатської області до Фермерського господарства «Агро Свалява», про визнання припиненим права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:041:0018, загальною площею 0,1252 га, розташованої за адресою: м. Свалява, вул. Робітнича, 1/5, за Договором оренди земельної ділянки від 22.05.2015 і зобов`язання повернути земельну ділянку за актом прийому передачі та за зустрічним позовом Фермерського господарства «Агро Свалява» до Свалявської міської ради Закарпатської області про визнання договору оренди земельної ділянки від 22.05.2015 поновленим на тих самих умовах і на той самий строк, з 26.08.2023 до 26.08.2030 включно і зобов`язання укласти Додаткову угоду про поновлення Договору оренди земельної ділянки від 22.05.2015 в пропонованій Орендарем редакції.

Так означеним рішенням Господарського суду Закарпатської області від 04.03.2025, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 01.07.2025 у справі №907/74/24 первісний позов задоволено та, зокрема, визнано припиненим право оренди Фермерського господарства «Агро Свалява» на земельну ділянку з кадастровим номером :02:041:0018, загальною площею 0,1252 га за Договором оренди земельної ділянки від 22.05.2015, зобов`язано Фермерське господарство «Агро Свалява» повернути Свалявській міській раді Закарпатської області земельну ділянку з кадастровим номером :02:041:0018, загальною площею 0,1252 га, розташовану за адресою: м. Свалява, вул. Робітнича, 1/5, за актом її прийому передачі, у задоволенні зустрічного позову відмовлено.

З метою виконання рішення суду у справі №907/74/24 22 серпня 2025 року Орендар (ФГ «Агро Свалява») звернувся із заявою від 21.08.2025 року до Свалявської міської ради про передачу земельної ділянки кадастровий номер :02:041:0018 загальною площею 0,1252 га з оренди.

Розпорядженням Свалявського міського голови «Про створення комісії» від 25.08.2025 року №131 створено комісію для огляду, приймання та підписання акту прийому - передачі земельної ділянки кадастровий номер :02:041:0018, площею - 0,1252 га.

29 серпня 2025 року між сторонами у справі на виконання рішення Господарського суду Закарпатської області від 04.03.2025 у справі №907/74/24 підписано Акт прийому-передачі земельної ділянки кадастровий номер :02:041:0018, площею - 0,1252 га з оренди, за змістом якого невід`ємною частиною акту прийому-передачі ділянки є акт огляду комісією земельної ділянки.

Зміст долученого до позовної заяви акту огляду земельної ділянки кадастровий номер :02:041:0018, площею - 0,1252 га від 29.08.2025, який підписаний представниками сторін свідчить, що під час огляду земельної ділянки комісією було забезпечено винесення в натуру меж земельної ділянки площею - 0,1252 га, кадастровий номер :02:041:0018, що дало можливість встановити межі земельної ділянки та дало змогу ідентифікувати об`єкти, що розташовані на земельній ділянці, а саме:

- на час огляду на земельній ділянці наявна частина конструкції 1 (однієї) теплиці, довжина теплиці, що розташована саме на земельній ділянці з кадастровим номером :02:041:0018 складає орієнтовно 20 (двадцять) метрів, ширина теплиці складає орієнтовно 5 (п`ять) метрів;

- на час огляду представник ФГ «Агро Свалява» Бобаль І.І. зазначив, що при встановленні конструкції 1 (однієї) теплиці, паркану під час орендних правовідносин ФГ «Агро Свалява» не повідомляло Свалявську міську раду про намір її встановлення;

- під час огляду встановлено здійснення ФГ «Агро Свалява» господарської діяльності в теплиці (наявність насаджень огірків);

- крім того, на вказаній земельній ділянці наявний об`єкт пункт обліку газу, а представник ФГ «Агро Свалява» не надав жодних документів, дозволів, що підтверджують законність його встановлення. Свалявська міська рада жодних дозвільних документів на встановлення (влаштування) будь-яких пунктів обліку газу на земельній ділянці не надавала. Також комісії не надано свідоцтво про право власності на нерухоме майно або Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - теплицю та пункт обліку газу.

- на іншій частині земельної ділянки наявне ґрунтове покриття. Крім того, частина земельної ділянки огороджена.

Акт огляду земельної ділянки кадастровий номер :02:041:0018, площею - 0,1252 га від 29.08.2025 свідчить також, що комісією Орендодавця було вирішено:

- попередити ФГ «Агро Свалява» в особі представника за довіреністю Бобаля І.І. про відсутність правових підстав здійснення господарської діяльності на земельній ділянці комунальної власності площею 0,1252 га з кадастровим номером :02:041:0018, так як згідно рішення Господарського суду Закарпатської області від 04.03.2025 року (у справі №907/74/24) земельна ділянка повернута Свалявській міській раді;

- попередити ФГ «Агро Свалява» в особі представника за довіреністю Бобаля І.І. про необхідність у місячний термін з дати складання вказаного акту (до 29.09.2025 року) здійснити заходи щодо демонтажу на земельній ділянці площею 0,1252 га з кадастровим номером :02:041:0018 частини конструкції 1 (однієї) теплиці (орієнтовною довжиною 20 м, шириною 5 м.), паркану та «Пункту обліку газу ПОГШ100Р, тип газового лічильника: DELTA G250, коректор об`єму газу ФЛОУТЕК ТМ, вхідний тиск, МПа 0,3 заводський №2197, дата виготовлення 24 6 25»;

- у зв`язку з наявністю на земельній ділянці частини конструкції 1 (однієї) теплиці (орієнтовною довжиною 20 м, шириною 5 м.), паркану та об`єкту - «пункту обліку газу ПОГШ100Р, тип газового лічильника: DELTA G250, коректор об`єму газу ФЛОУТЕК ТМ, вхідний тиск, МПа 0,3 заводський №2197, дата виготовлення 24 6 25», попередити ФГ «Агро Свалява» в особі представника за довіреністю Бобаля І.І., що саме ФГ «Агро Свалява» несе відповідальність за збереження вказаного майна до завершення господарством робіт з його демонтажу на земельній ділянці площею 0,1252 га з кадастровим номером :02:041:0018. А тому, Свалявська міська рада не несе жодної відповідальності за збереження вказаного об`єкта частини 1 (однієї) конструкції теплиці (орієнтовною довжиною 20 м, шириною 5 м), паркану та об`єкту - «пункту обліку газу ПОГШ100Р, тип газового лічильника: DELTA G250, коректор об`єму газу ФЛОУТЕК ТМ, вхідний тиск, МПа 0,3 заводський №2197, дата виготовлення 24 6 25»;

- комісії після 29.09.2025 року повторно оглянути земельну ділянку для встановлення виконання ФГ «Агро Свалява» вимог, визначених пунктом 2 та скласти відповідний акт огляду земельної ділянки.

Надалі, 03.10.2025 року комісією позивача разом з представником відповідача було повторно оглянуто земельну ділянку та складено і підписано Акт повторного огляду земельної ділянки площею - 0.1252 га, кадастровий номер :02:041:0018, цільове призначення - для ведення фермерського господарства, за змістом якого встановлено:

- Фермерським господарством «Агро Свалява» не здійснено заходів щодо демонтажу на земельній ділянці площею 0,1252 га з кадастровим номером :02:041:0018 конструкції 1 (однієї) теплиці, що розташована саме на земельній ділянці з кадастровим номером :02:041:0018. Довжина теплиці складає орієнтовно 20 (двадцять) метрів, ширина теплиці складає орієнтовно 5 (п`ять) метрів;

- у конструкції теплиці ведення господарської діяльності на час повторного огляду комісією не виявлено, насадження відсутні;

- об`єкт із написом (в тому числі): «Пункт обліку газу ПОГШ100Р, тип газового лічильника: DELTA G250, коректор об`єму газу ФЛОУТЕК ТМ, вхідний тиск, МПа 0,3 заводський №2197, дата виготовлення 24 6 25», що був наявний при огляді 29.08.2025 року, відсутній;

- наявність газорозподільчої труби, до якої був підключений вищезазначений об`єкт - пункт обліку газу. Згідно листа Закарпатської філії ТОВ «Газорозподільчі мережі України» від 23.09.2025 року №ЗкФ/100/20.2-ВИХ-15507-25 це труба підземного газопроводу середнього тиску, що була прокладена на замовлення ТОВ «Крок Вуд» через ділянку комунальної власності з кадастровим номером :02:041:0018 для встановлення когенераційної газопоршневої установки на земельній ділянці приватної власності з кадастровим номером :02:041:0019.

Таким чином, невиконання Фермерським господарством «Агро Свалява» зобов`язань щодо звільнення земельної ділянки кадастровий номер :02:041:0018 за наслідком повернення її з оренди позивачу від усього належного господарству майна слугувало підставою для звернення Свалявської міської ради Закарпатської області, як власника земельної ділянки з даним позовом до суду, предметом якого є зобов`язання відповідача усунути перешкоди у користуванні позивачем земельною ділянкою комунальної власності, кадастровий номер :02:041:0018, загальною площею 0,1252 га шляхом демонтажу (знесення) частини конструкції 1 (однієї) теплиці (орієнтовною довжиною 20 м., шириною 5 м.) та огорожі (паркану), що встановлені на цій земельній ділянці та привести земельну ділянку у первісний (попередній) стан, що існував до передачі в оренду ФГ «Агро Свалява».

ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ І ОЦІНКА СУДУ

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

За змістом статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою та необхідною умовою для звернення особи до суду із відповідним позовом є наявність порушеного права та охоронюваного законом інтересу особи - позивача у справі і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Підпункт «а» ч. 2 ст. 83 ЗК України встановлює, що у комунальній власності перебувають, зокрема, усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

Згідно з ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Частиною 1 ст. 122 ЗК України визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (стаття 126 ЗК України).

Таким чином, право власності та право користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності виникає лише за наявності рішення компетентних органів і тільки в межах вказаних в цих рішеннях, і такі повноваження в межах міста Конотоп є виключною компетенцією Ради. Тобто підставою набуття права власності чи права користування земельними ділянками комунальної власності вказаної адміністративної одиниці для громадян та юридичних осіб, як і визначення умов такого користування є відповідне рішення Ради.

За змістом ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до п. «б» ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. У ст. 152 Земельного кодексу України не конкретизовано переліку видів порушень прав власника земельної ділянки. В кожному конкретному випадку власник має право на власний розсуд конкретизувати, як саме буде усунене те чи інше порушення.

Зокрема порушення прав власника може бути усунене шляхом демонтажу споруд, які розташовані на орендованій земельній ділянці. (Велика Палата Верховного Суду, постанова від 02.11.2022 № 922/3166/20).

В постанові від 12.08.2020 у справі № 599/340/16-ц Верховний Суд зазначив, що підставою для подання позову про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою є створення іншою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень користування належним йому майном.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 27.05.2020 у справі № 910/1310/19 викладено правовий висновок про те, що умовами для задоволення позову є сукупність таких обставин: майно знаходиться у власника або титульного володільця; інша особа заважає користуванню, розпорядженню цим майном; для створення таких перешкод немає правомірних підстав (припису закону, договору між власником та іншою особою тощо); у позові має бути чітко та конкретно визначено дії, які повинен здійснити відповідач для усунення порушень права власника (володільця).

При цьому, відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду володіння рухомими та нерухомими речами відрізняється: якщо для володіння першими важливо встановити факт їх фізичного утримання, то володіння другими може бути підтверджене, зокрема, фактом державної реєстрації права власності на це майно в установленому законом порядку. Факт володіння нерухомим майном може підтверджуватися, зокрема, державною реєстрацією права власності на це майно в установленому законом порядку (принцип реєстраційного підтвердження володіння). Такі висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц (пункти 43, 89), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 60), від 22.01.2025 у справі №446/478/19 (пункт 99).

Таким чином, позивач, як власник та титульний володілець земельної ділянки кадастровий номер :02:041:0018 вправі розраховувати на судовий захист у разі порушення його прав чи інтересів, не пов`язаних з позбавленням володіння такою земельною ділянкою.

Оцінюючи заперечення відповідача в частині відсутності в органу місцевого самоврядування порушеного права та обраного позивачем способу судового захисту, суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Ці право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам [див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 31 серпня 2021 року у справі № 903/1030/19 (пункт 68), від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18 (пункт 19), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 143), від 14 грудня 2021 року у справі № 643/21744/19 (пункт 61), від 25 січня 2022 року у справі № 143/591/20 (пункт 8.31)].

Обраний позивачем (прокурором) спосіб захисту прав повинен відповідати правовій природі тих правовідносин, що виникли між сторонами.

У доктрині цивільного права всі способи захисту прийнято поділяти на декілька груп залежно від того, які відносини склалися між сторонами спору. З огляду на це найчастіше їх поділяють на речові та зобов`язально-правові.

За загальним правилом речово-правові способи захисту прав особи застосовують, якщо сторони не пов`язані зобов`язально-правовими відносинами, що визначають їх зміст та правову природу. Якщо спір стосується правочину, укладеного власником (володільцем) майна, то його відносини з контрагентом мають договірний характер, що зумовлює і можливі способи захисту його прав. Але якщо сторони не перебували в договірних відносинах одна з одною, власник (володілець) майна може використовувати речово-правові способи захисту [див. висновки, викладені у пунктах 108-110 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі № 914/2350/18 (914/608/20)].

Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна із чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання майном (стаття 391 ЦК України). Такі способи захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно.

При цьому, негаторний позов розглядається у вітчизняній цивілістиці як класичний речовий спосіб захисту права власності (речовий позов, actio in rem). З цих причин його можна пред`явити лише для захисту абсолютного суб`єктивного цивільного права в абсолютному речовому правовідношенні, коли власник-позивач та правопорушник-відповідач не перебувають між собою в договірних чи в інших зобов`язальних правовідносинах, або ж такі правовідносини між ними не стосуються вчиненого порушення права власності.

Речове право захищають за допомогою негаторного позову, якщо вчинене особою порушення такого права в принципі було можливим для будь-якої особи з кола зобов`язаних за відповідним абсолютним цивільним правовідношенням (тобто фактично - з необмеженого кола осіб) і не створює саме собою зобов`язального правовідношення.

Однією з умов застосування негаторного позову є відсутність між сторонами спору договірних відносин.

Якщо вчинене особою порушення було можливе лише як вчинене певною особою через її статус у договірному чи іншому зобов`язальному правовідношенні з власником, то негаторний позов не можна заявити, а право власника слід захищати за допомогою зобов`язально-правових способів (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18, від 02 листопада 2022 року у справі № 922/3166/20).

З огляду на викладене договірний характер правовідносин між сторонами спору унеможливлює застосування до них положень статті 391 ЦК України.

Означені висновки суду ґрунтуються на правовій позиції, що викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.07.2025 у справі №910/2389/23, яку суд вважає релевантною до застосування у спірних правовідносинах.

Матеріали справи свідчать, що між сторонами у справі існували зобов`язальні правовідносини, що ґрунтувалися на умовах Договору оренди земельної ділянки від 22.05.2015 та за якими ФГ «Агро Свалява» було орендарем земельної ділянки площею 0,1252 га, кадастровий номер :02:041:0018.

За встановленими Господарським судом Закарпатської області та Західним апеляційним господарським судом під час розгляду справи №907/74/24 обставинами, такий Договір оренди від 22.05.2015 припинив свою дію 26.08.2023 року за закінченням строку, на який його було укладено, що слугувало підставою для висновку судів про припинення у відповідача права оренди за таким договором та зобов`язання ФГ «Агро Свалява» повернути Свалявській міській раді Закарпатської області земельну ділянку з кадастровим номером :02:041:0018, загальною площею 0,1252 га, розташовану за адресою: м. Свалява, вул. Робітнича, 1/5, за актом її прийому передачі.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційністю є обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Преюдиційне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи, що у даній справі приймають участь ті ж самі сторони, факти, встановлені у рішенні Господарського суду Закарпатської області від 04.03.2025 та постанові Західного апеляційного господарського суду від 01.07.2025 у справі №907/74/24 є преюдиційними, а тому обставини щодо визнання припиненим права оренди Фермерського господарства «Агро Свалява» на спірну земельну ділянку у межах даної справи не потребують доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором.

Відповідно до п. 7.1. Договору оренди від 22.05.2015 визначено, що після припинення дії Договору орендар зобов`язаний в десятиденний термін за актом прийому передачі повернути орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.

За встановленими судом обставинами на виконання означеного обов`язку та відповідно до рішення Господарського суду Закарпатської області від 04.03.2025, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 01.07.2025 у справі №907/74/24 сторонами у справі 29.08.2025 підписано акт прийому-передачі за змістом якого відповідачем, як Орендарем передано, а позивачем, як Орендодавцем прийнято з оренди земельну ділянку кадастровий номер :02:041:0018, загальною площею 0,1252 га, а відтак, зобов`язально-правові відносини між сторонами в цій частині є припиненими.

Водночас, додаток до означеного акту прийому-передачі від 29.08.2025 - акт огляду земельної ділянки кадастровий номер :02:041:0018, загальною площею 0,1252 га від 29.08.2025 свідчить, що незважаючи на повернення з оренди земельної ділянки відповідачем, останнім в повній мірі не звільнено її від майна господарства, яке на ній перебувало, зокрема, на час огляду 29.08.2025 - від теплиці, паркану та пункту обліку газу (останній з яких на час повторного огляду 03.10.2025 вже був демонтований).

Наведені обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи актами огляду від 29.08.2025, 03.10.2025 з фотографіями до них, що підписані повноважними представниками сторін та не заперечуються відповідачем і під час розгляду справи в суді.

Суд при цьому також приймає до уваги, що факт належності саме ФГ «Агро Свалява» зазначених в актах огляду теплиці та паркану станом на серпень-жовтень 2025 року підтверджується документально (актами огляду від 29.08.2025, 03.10.2025), як і не заперечується на час розгляду справи в суді представником господарства факт продовження здійснення відповідачем господарської діяльності на земельній ділянці кадастровий номер :02:041:0018, загальною площею 0,1252 га після її повернення з оренди позивачу та намір в подальшому орендувати таку земельну ділянку, для чого ФГ «Агро Свалява» зверталася до Свалявської міської ради Закарпатської області з ініціюванням проведення земельних торгів (лист від 11.09.2025, лист-відповідь від 06.10.2025, рішення Свалявської міської ради Закарпатської області від 30.09.2025 за №2503).

Наведеним додатково спростовуються аргументи, які викладені у клопотанні від 16.02.2026 про вступ в справу як третьої особи ОСОБА_1 як власника теплиці та паркану за договором від 28.03.2024, позаяк означені акти огляду від 29.08.2025 та від 03.10.2025 свідчать, що станом на серпень та жовтень 2025 року саме відповідач у справі позиціонував себе як власник майна, яке продовжує залишатися на земельній ділянці кадастровий номер :02:041:0018, загальною площею 0,1252 га після її повернення з оренди, що в сукупності з відсутністю ідентифікації місця розташування (земельної ділянки) теплиць, сторожки, вхідного ганку, резервуару, воріт, огорожі із замощенням, які за твердженням ОСОБА_1 належать їй на підставі договору від 28.03.2024, - дає підстави для переконливого висновку, що саме ФГ «Агро Свалява» є особою, яка повинна відповідати за порушення у користуванні власником земельною ділянкою кадастровий номер :02:041:0018.

В даному аспекті суд також враховує, що відповідно до ст. 376 ЦК України спорудження нерухомого майна на земельній ділянці, яка не відведена для цієї мети або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи вважається самочинним будівництвом, а особа, яка його здійснила чи здійснює не набуває право власності на нього (ч. 2 ст. 376 ЦК України) та не може розраховувати на судовий захист прав, що пов`язані зі здійсненням такого самочинного будівництва.

Надаючи оцінку аргументам відповідача щодо відсутності у позивача права на звернення з даним позовом за браком компетенції у виконуючого обов`язки міського голови м. Свалява, суд враховує, що відповідно до п. 14 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільський, селищний, міський голова представляє територіальну громаду, раду та її виконавчий комітет у відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності, громадянами, а також у міжнародних відносинах відповідно до законодавства.

З урахуванням наведеного суд погоджується з аргументами позивача, що для звернення за захистом порушених прав міської ради законом не передбачено обговорення та відповідно прийняття рішення ради в частині наданих повноважень міському голові (чи виконуючому обов`язків міського голови).

При цьому, частиною 4 статті 56 ГПК України встановлено, що держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника.

Інші аргументи відповідача щодо недоведення наміру використання позивачем земельної ділянки кадастровий номер :02:041:0018, невиставлення її на земельні торги, а також чи перешкоджає такому використанню розміщення на земельній ділянці теплиць та паркану не можуть братися судом до уваги, позаяк не стосуються предмету доказування по даній справі та не спроможні спростувати наведених вище висновків суду.

При цьому, суд звертає увагу відповідача, що позивач, як власник та титульний володілець земельної ділянки кадастровий номер :02:041:0018 не повинен доводити означені обставини, а розміщення на такій земельній ділянці майна відповідача (теплиці, паркану) в будь-якому разі є обставиною, яка за волею власника повинна бути усунена особою-власником майна, яке без правової підстави розміщене на земельній ділянці.

Враховуючи наведене, суд вважає обґрунтованими доводи позивача щодо того, що самовільне встановлення відповідачем конструкцій теплиці та огорожі в межах земельної ділянки позивача порушує права позивача, як власника земельної ділянки на користування своїм майном, що є підставою для задоволення позовних вимог про зобов`язання Фермерське господарство «Агро Свалява» усунути перешкоди у користуванні Свалявською міською радою Закарпатської області земельною ділянкою комунальної власності кадастровий номер :02:041:0018, загальною площею 0,1252 га шляхом демонтажу (знесення) конструкцій 1 (однієї) теплиці (орієнтовною довжиною 20 м., шириною 5 м.) та огорожі (паркану), що встановлені на земельній ділянці кадастровий номер: :02:041:0018, загальною площею 0,1252 га.

Водночас, суд звертає увагу позивача, що приведення земельної ділянки у первісний (попередній) стан, що існував до передачі в оренду ФГ «Агро Свалява» є зобов`язально-правовим обов`язком у правовідносинах з оренди та не може охоплюватися вимогами негаторного позову.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями статей 13-14 ГПК України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип диспозитивності, закріплений у статті 14 ГПК України, передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В той же час, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 ст. 73 ГПК України унормовано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи оцінку іншим доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 ГПК України).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, №303-А. пункт 29).

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що ним надано вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Сторонами у справі не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності інших обставин ніж ті, що досліджені судом, а відтак, зважаючи на зазначене вище, позовні вимоги як обґрунтовано заявлені, підтверджені належними та допустимими доказами підлягають до задоволення судом.

Розподіл судових витрат.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються відповідача у справі.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 236, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Зобов`язати Фермерське господарство «Агро Свалява» (89300, м. Свалява Мукачівського району Закарпатської області, вул. Робітнича, буд. №5/1, ) усунути перешкоди у користуванні Свалявською міською радою Закарпатської області (89300, м. Свалява Мукачівського району Закарпатської області, пл. Головна, буд. 1, ) земельною ділянкою комунальної власності кадастровий номер: :02:041:0018, загальною площею 0,1252 га шляхом демонтажу (знесення) конструкцій 1 (однієї) теплиці (орієнтовною довжиною 20 м., шириною 5 м.) та огорожі (паркану), що встановлені на земельній ділянці кадастровий номер: :02:041:0018, загальною площею 0,1252 га.

3. Стягнути з Фермерського господарства «Агро Свалява» (89300, м. Свалява Мукачівського району Закарпатської області, вул. Робітнича, буд. №5/1, ) на користь Свалявської міської ради Закарпатської області (89300, м. Свалява Мукачівського району Закарпатської області, пл. Головна, буд. 1, ) суму 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок) на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного Господарського суду.

Повне судове рішення складено та підписано 02 березня 2026 року.

Суддя Лучко Р.М.