ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 909/61/26 (909/365/26)
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

19.03.2026 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Горпинюка І.Є., розглянувши матеріали заяви від 17.03.2026 (вх. № 2376/26 від 17.03.2026) ОСОБА_1 до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім" про видачу судового наказу за вимогою про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, за період з березня 2025 року по січень 2026 року в сумі 118 373,12 грн,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 27.02.2026 відкрито провадження у справі № 909/61/26 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім".

З метою виявлення усіх кредиторів, відповідно до вимог Кодексу України з процедур банкрутства, 27.02.2026 о 12:36 здійснено офіційне оприлюднення повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім" на офіційному вебпорталі судової влади України; номер публікації: 78594.

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області із заявою від 17.03.2026 (вх. № 2376/26 від 17.03.2026) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім" нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, за період з березня 2025 року по січень 2026 року в сумі 118 373,12 грн.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Господарського суду Івано-Франківської області від 17.03.2026 для розгляду справи № 909/61/26 (909/365/26) визначено суддю Горпинюка І.Є.

Відповідно до ч. 2 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства (КУзПБ), провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Згідно з ч. 2 статті 7 КУзПБ, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), у межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника, у тому числі спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України.

У відповідності до ч. 3 статті 6 Господарського процесуального кодексу України (ГПК України), визначення судді або колегії суддів (судді-доповідача) для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-комунікаційною системою у порядку, визначеному цим Кодексом (автоматизований розподіл справ).

За змістом п. 17.4 розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України, до визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), можливості вчинення передбачених цим Кодексом дій з використанням підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, визначення судді або колегії суддів (судді-доповідача) для розгляду конкретної справи здійснюється:

- до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із цією редакцією Кодексу в частині порядку визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи, але не довше, ніж три місяці з дня набрання чинності цією редакцією Кодексу, - за допомогою автоматизованої системи документообігу суду за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу;

- після приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із цією редакцією Кодексу в частині порядку визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи - за допомогою автоматизованої системи документообігу суду за правилами, встановленими цією редакцією Кодексу.

Оскільки на даний час підсистеми (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи не забезпечують визначення судді (колегії суддів) для розгляду конкретної справи, такі дії здійснюються за допомогою автоматизованої системи діловодства суду у відповідності до ГПК України та Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 11.11.2024 № 39 та погодженого наказом Державної судової адміністрації України від 29 листопада 2024 року № 529 (Положення).

Як визначено п. 2.3.39.5. зазначеного Положення, передача судової справи раніше визначеному судді, судді-доповідачу проводиться щодо заяв, справ, клопотань та скарг, що підлягають розгляду у справі у спорах в межах справи про банкрутство, а саме: заяв в порядку наказного провадження.

Відтак, дана заява про видачу судового наказу розглядається в межах справи № 909/61/26 про банкрутство ТОВ "Карпатнафтохім".

Відповідно до частин 1, 2 статті 154 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Розглянувши матеріали заяви та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу.

В обґрунтування вимог, до заяви додані: оригінал довідки № 4/1-193 від 16.02.2026 про нарахований та сплачений дохід, копії паспорта ОСОБА_1 та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, копії трудової книжки ОСОБА_1 , Витяг з "Колективного договору між роботодавцем ТОВ "Карпатнафтохім" і об`єднаною організацією профспілки "Лукор-Карпатнафтохім" на 2015-2018 рр. (копія), копія Спільного рішення адміністрації ТОВ "Карпатнафтохім" та профкому Про внесення змін в Колективний договір між роботодавцем ТОВ "Карпатнафтохім" і об`єднаною організацією профспілки "Лукор-Карпатнафтохім" на 2015-2018 рр., Довідка з реквізитами для зарахування коштів на поточний рахунок в національній валюті (копія).

Зі змісту заяви та доданих до неї документів слідує, що підставою звернення до суду є те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім" не виплатило заявнику заробітну плату.

Разом з тим, заяви про видачу судового наказу господарський суд розглядає у порядку, визначеному розділом ІІ Господарського процесуального кодексу України "Наказне провадження".

Відповідно до ч. 1 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Форма і зміст заяви про видачу судового наказу унормовані статтею 150 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

З аналізу вищенаведених норм законодавства вбачається, що судовий наказ може бути видано за наявності відповідного письмового договору, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне виконання сторонами умов договору, а також заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність здійснених розрахунків.

Водночас, як встановлено судом, у даній справі заявлено вимогу про стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати, а не про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі.

Вимога про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, за змістом статті 148 ГПК України не підлягає розгляду в порядку наказного провадження господарським судом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 152 ГПК України).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу, оскільки заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 ГПК України.

Крім того, суд звертає увагу заявника на наступне.

Як зазначено вище, ухвалою суду від 27.02.2026 у справі № 909/61/26 відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ "Карпатнафтохім".

Частиною 6 ст. 12 ГПК України встановлено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство (неплатоспроможність) у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Кодексом України з процедур банкрутства.

За вимогами частини 14 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства з моменту відкриття провадження у справі пред`явлення конкурсними та забезпеченими кредиторами вимог до боржника та їх задоволення можуть здійснюватися лише у порядку, передбаченому цим Кодексом, та в межах провадження у справі.

Кредитор, поряд з іншими, - це юридична або фізична особа, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника (ст. 1 КУзПБ).

За змістом ст. 1 КУзПБ грошове зобов`язання (борг) - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України.

Частиною 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства унормовано, що конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

При цьому абзацом шостим ч. 2 статті 45 КУзПБ встановлено, що кредитори за вимогами щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, аліментів, а також за вимогами щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю громадян, сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування мають право подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

Згідно з ч. 8 статті 45 КУзПБ, розпорядник майна зобов`язаний окремо повідомити господарський суд про вимоги щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, аліментів, а також про вимоги щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю громадян, згідно із заявами таких кредиторів та/або даними обліку боржника.

За правилами ч. 2 ст. 47 КУзПБ у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

Згідно з ч. 6 ст. 45 КУзПБ заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною першою цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду. Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, розглядаються господарським судом у порядку черговості їх отримання у судовому засіданні, яке проводиться після попереднього засідання господарського суду.

Крім того, Кодексом України з процедур банкрутства встановлений порядок розгляду спорів, стороною в яких є боржник.

Так, згідно ч. 1 ст. 7 КУзПБ спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

У відповідності до ч. 2 ст. 7 КУзПБ господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України.

Отже, з моменту відкриття провадження у справі про банкрутство боржника останній перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс його правовідносин, у тому числі і порядок виникнення, стягнення, погашення грошових зобов`язань, порядок вирішення спорів за його участі.

Як неодноразово зазначав Верховний Суд, на відміну від позовного провадження, призначенням якого є визначення та задоволення індивідуальних вимог кредиторів, провадження у справі про банкрутство має за мету задоволення сукупності вимог кредиторів неплатоспроможного боржника. При цьому обов`язковим завданням провадження у справі про банкрутство є справедливе задоволення усієї сукупності кредиторів. Тому провадження у справах про банкрутство об`єктивно формується на засадах конкурсу кредиторів. Тобто призначення провадження у справі про банкрутство полягає у збалансуванні реалізації прав та законних інтересів учасників справи. Досягнення цієї мети є можливим за умови гарантування: 1) охорони інтересів кредиторів від протизаконних дій інших кредиторів; 2) охорони інтересів кредиторів від недобросовісних дій боржника; 3) охорони боржника від протизаконних дій кредиторів. Раціональність механізму конкурсної процедури полягає саме в тому, що вона надає інструментарій для узгодження прав та інтересів усіх кредиторів, а також забезпечує взаємні права та інтереси сукупності кредиторів і боржника. При цьому інструментом гарантування прав кожного із сукупності кредиторів є принцип конкурсного імунітету, за яким кредитор не має права задовольнити свої вимоги до боржника інакше, як в межах відкритого провадження у справі про банкрутство. Кредитори можуть задовольнити свої вимоги за правилами конкретної конкурсної процедури.

Під час розгляду кредиторських вимог, заявлених у справі про банкрутство, суд з`ясовує правову природу таких вимог, надає правову оцінку доказам, поданим кредитором на підтвердження його грошових вимог до боржника, перевіряє дійсність заявлених вимог та з огляду на встановлене робить вмотивований висновок про наявність чи відсутність підстав для їх визнання та включення до реєстру вимог кредиторів у відповідній черговості.

Те ж саме стосується розгляду спорів в межах справи про банкрутство (ст. 7 КУзПБ).

Отже, з моменту відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім" грошові вимоги до цього товариства повинні заявлятися кредиторами та розглядатися судом в порядку, визначеному Кодексом України з процедур банкрутства, а саме ст. 45, 46 КУзПБ, а не в порядку наказного провадження.

Відтак, відмова судом у видачі судового наказу ніяким чином не позбавляє заявника права на судовий захист, оскільки він вправі звернутися до суду з заявою з грошовими вимогами до боржника у справі № 909/61/26 про банкрутство ТОВ "Карпатнафтохім", в порядку, визначеному статтею 45 КУзПБ, а не за правилами наказного провадження.

Крім того, заявник не позбавлений можливості звернутися до господарського суду з позовною заявою до боржника, та вимагати стягнення заробітної плати в порядку позовного провадження, що передбачено ст. 7 КУзПБ.

Керуючись ст. 147, 148, 150, 151, 152, 153, 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу за заявою від 17.03.2026 (вх. № 2376/26 від 17.03.2026) про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім" нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, за період з березня 2025 року по січень 2026 року в сумі 118 373,12 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Західного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складений та підписаний 19.03.2026.

Суддя І.Є. Горпинюк