ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2026м. ДніпроСправа № 904/6979/25

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Олга-Логістик» (04053, м. Київ, вул.Січових Стрільців, буд. 37-41, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Грандфуд» (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, буд. 68, прим. 52, )

про стягнення 430 022,87 гривень

Суддя Дичко В.О.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Олга-Логістик» звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Грандфуд» про стягнення заборгованості в сумі 430 022,87 гривень.

Судові витрати просить покласти на відповідача.

Справу просить розглянути в письмовому провадженні.

В обґрунтування позову зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Грандфуд» неналежним чином виконало зобов`язання за договором № 008081 від 21.05.2025 поставки товару щодо повної та своєчасної оплати поставленого товару.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 904/6979/25 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

27 січня 2026 року через підсистему «Електронний суд» до Господарського суду Дніпропетровської області від відповідача надійшли додаткові пояснення. Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Грандфуд» просить відмовити в задоволенні позову.

Згідно з ч. 1 ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 «Розгляд справ у порядку спрощеного позовного провадження» цього Кодексу.

З огляду на режим воєнного стану та повітряні тривоги, в суді встановлено особливий режим роботи й запроваджено певні організаційні заходи. Справу розглянуто в розумний строк, ураховуючи вищевикладені обставини, а також з огляду на необхідність надання учасникам справи часу для реалізації своїх прав.

Ураховуючи приписи ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення підписано без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані письмові докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування в даній справі є обставини укладення договору поставки, порядок здійснення розрахунків, умови поставки товару, строк договору, наявність/відсутність прострочення покупця.

21 травня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Олга-Логістик» (надалі постачальник) і Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Грандфуд» (надалі покупець) укладено договір № 008081 поставки товару (а.с. 17-18, надалі Договір від 21.05.2025 року).

Згідно з пунктом 1.1 Договору від 21.05.2025 постачальник продає та поставляє, а покупець купує та оплачує на умовах та у порядку, визначених цим договором, товар в асортименті, кількості та за цінами, вказаними в додатках (специфікаціях) або накладних, що засвідчують прийом-передачу товару від постачальника до покупця та є невід`ємними частинами цього договору.

Відповідно до пункту 1.2 Договору від 21.05.2025 сторони застосовують до даного договору умови DDP доставка постачальником товару в пункт, вказаний покупцем (редакція «Інкотермс» 2010 року).

Згідно з пунктом 1.3 Договору від 21.05.2025 право власності на товар переходить від постачальника до покупця з моменту підписання уповноваженими представниками сторін накладної, яка засвідчує момент передачі товару.

Відповідно до пункту 2.1 Договору від 21.05.2025 найменування та кількість товару зазначаються в додатках або накладних, які є невід`ємними частинами цього договору.

Згідно з пунктом 3.1 Договору від 21.05.2025 ціна на товар встановлюється на підставі прайс-листів постачальника, що є додатками до цього договору. Оплата здійснюється в національній валюті України. Фактом погодження покупцем ціни та вартості товару вважається підписана сторонами накладна.

На підставі пункту 3.2 Договору від 21.05.2025 загальна сума цього договору відповідає загальній сумі всіх накладних, на підставі яких здійснюється постачання товару, відповідно до умов цього договору.

Згідно з пунктом 3.3 Договору від 21.05.2025 покупець зобов`язаний оплачувати кожну партію переданого постачальником товару, протягом (але не пізніше) 28 (двадцять вісім) календарних днів з моменту передачі такої партії товару. В разі порушення покупцем строку оплати товару, вказаного в цьому пункті, постачальник вправі зупинити послідуючі поставки, аж до моменту повного погашення покупцем заборгованості за поставлений раніше товар.

На підставі пункту 4.1 Договору від 21.05.2025 поставки товару постачальником покупцю здійснюються окремими партіями відповідно до заявок покупця, виходячи з наявного товару на складі постачальника. В разі відсутності товару на складі постачальника, постачальник повинен повідомити про це покупця на протязі 2 календарних днів або відмовити у поставці з інших причин. Товар повинен бути переданий покупцю у строк не більше 2 календарних днів з моменту отримання заявки.

Згідно з пунктом 4.3 Договору від 21.05.2025 заявка передається у письмовій формі через факс, поштою або через представника постачальника.

На підставі пункту 5.1 Договору від 21.05.2025 в разі невиконання чи неналежного виконання своїх зобов`язань по даному договору, сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства України.

Відповідно до пункту 7.1 Договору від 21.05.2025 усі спори, що виникають між сторонами, вирішуються шляхом переговорів, а у разі недосягнення згоди сторони керуються чинним законодавством України.

На підставі пункту 8.5 Договору від 21.05.2025 даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31 грудня 2025 р., а у фінансовій частині до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. У разі, якщо жодна сторона протягом 30 (тридцяти) календарних днів до закінчення терміну дії даного договору не заявить про наміри його розірвання, цей договір вважається пролонгованим на тих же умовах терміном на один календарний рік.

Позивач на виконання умов Договору від 21.05.2025 у період з 21.06.2025 до 23.09.2025 поставив відповідачу товар на загальну суму 430 806,14 грн, що підтверджується такими підписаними та скріпленими печатками сторін видатковими накладними (а.с. 27-44):

- № ДНЕ-060320 від 21.06.2025 на суму 9 168 грн (із ПДВ);

- № СРЦ-101207 від 21.06.2025 на суму 27 504 грн (із ПДВ);

- № СРЦ-101210 від 21.06.2025 на суму 13 752 грн (із ПДВ);

- № ДНЕ-062638 від 28.06.2025 на суму 13 752 грн (із ПДВ);

- № ДНЕ-062740 від 28.06.2025 на суму 9 168 грн (із ПДВ);

- № ДНЕ-062742 від 28.06.2025 на суму 9 168 грн (із ПДВ);

- № ДНЕ-062744 від 28.06.2025 на суму 29 337,60 грн (із ПДВ);

- № ДНЕ-062745 від 28.06.2025 на суму 13 752 грн (із ПДВ);

- № ДНЕ-062746 від 28.06.2025 на суму 13 752 грн (із ПДВ);

- № ДНЕ-062747 від 28.06.2025 на суму 4 584 грн (із ПДВ);

- № ДНЕ-062748 від 28.06.2025 на суму 9 168 грн (із ПДВ);

- № СРЦ-103200 від 28.06.2025 на суму 13 752 грн (із ПДВ);

- № СРЦ-103202 від 28.06.2025 на суму 4 584 грн (із ПДВ);

- № ДНЕ-068537 від 12.07.2025 на суму 7 507,58 грн (із ПДВ);

- № ДНЕ-068539 від 12.07.2025 на суму 8 051,42 грн (із ПДВ);

- № ДНЕ-068541 від 12.07.2025 на суму 13 553,46 грн (із ПДВ);

- № ДНЕ-068542 від 12.07.2025 на суму 5 280,18 грн (із ПДВ);

- № ДНЕ-068544 від 12.07.2025 на суму 5 280,18 грн (із ПДВ);

- № ДНЕ-068545 від 12.07.2025 на суму 9 186,90 грн (із ПДВ);

- № ДНЕ-068546 від 12.07.2025 на суму 9 098,58 грн (із ПДВ);

- № ДНЕ-068577 від 12.07.2025 на суму 5 608,08 грн (із ПДВ);

- № СРЦ-109905 від 19.07.2025 на суму 24 589,84 грн (із ПДВ);

- № СРЦ-109906 від 19.07.2025 на суму 15 130,26 грн (із ПДВ);

- № СРЦ-112056 від 26.07.2025 на суму 7 636,80 грн (із ПДВ);

- № ДНЕ-076581 від 31.07.2025 на суму 2 206,14 грн (із ПДВ);

- № ДНЕ-094453 від 16.09.2025 на суму 10 195,92 грн (із ПДВ);

- № ДНЕ-094455 від 16.09.2025 на суму 11 001,60 грн (із ПДВ);

- № ДНЕ-094457 від 16.09.2025 на суму 17 374,56 грн (із ПДВ);

- № ДНЕ-094458 від 16.09.2025 на суму 9 690,24 грн (із ПДВ);

- № ДНЕ-094459 від 16.09.2025 на суму 10 461,84 грн (із ПДВ);

- № ДНЕ-094460 від 16.09.2025 на суму 12 774 грн (із ПДВ);

- № ДНЕ-094474 від 16.09.2025 на суму 15 302,16 грн (із ПДВ);

- № ДНЕ-094456 від 17.09.2025 на суму 33 860,64 грн (із ПДВ);

- № СРЦ-129985 від 23.09.2025 на суму 12 012 грн (із ПДВ);

- № СРЦ-129986 від 23.09.2025 на суму 13 562,16 грн (із ПДВ).

26 листопада 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Олга-Логістик» засобами поштового зв`язку надіслало на юридичну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Грандфуд» досудову вимогу № 26-11/25/1 від 26.11.2025 про необхідність погашення заборгованості (а.с. 19-21). Постачальник вимагав у семиденний строк з моменту отримання досудової вимоги здійснити оплату товару, поставленого по договору поставки від 21.05.2025 загальною сумою 480 022,87 грн, у семиденний строк направити на поштову адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Олга-Логістик» офіційну відповідь про результат розгляду досудової вимоги та прийняте по ній рішення. Відповідь на зазначену досудову вимогу не надходила.

Позивач повідомляє, що відповідач 05.12.2025 здійснив часткову оплату поставленого товару на суму 50 000 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 1719 від 05.12.2025 (а.с. 24) із призначенням платежу: оплата за товар (напої) зг. договору № 008081 від 21.05.25 р. (Дніпро) у сумі 41 666,67 грн, ПДВ 20% 8 333,33 гривень.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Олга-Логістик» указує, що, оскільки у призначенні платежу відсутні посилання на період, дату та номер видаткової накладної, відповідно до якої здійснено платіж, а договором поставки не передбачено порядок зарахування платежів покупця, постачальник відніс цей платіж відповідача на погашення заборгованості у хронологічному порядку, починаючи з найдавнішої.

Позивач зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Грандфуд» за поставлений товар розрахувалось не в повному обсязі, у зв`язку з чим за відповідачем рахується заборгованість у сумі 430 022,87 грн, що стало причиною виникнення спору та звернення з позовною заявою до господарського суду.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Грандфуд» просить відмовити в задоволенні позову.

Відповідач не заперечує факт отримання товару за видатковими накладними на загальну суму 430 806,14 грн та наявність часткової заборгованості, проте має заперечення щодо розміру заявленої суми.

Повідомляє, що сплатив на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Олга-Логістик» 50 000 грн на підставі платіжної інструкції № 1719 від 05.12.2025 (а.с. 24) із призначенням платежу: оплата за товар (напої) зг. договору № 008081 від 21.05.25 р. (Дніпро) у сумі 41 666,67 грн, ПДВ 20% 8 333,33 гривень. Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Грандфуд» стверджує, що позивач самостійно здійснив зарахування отриманих коштів, розподіливши платіж в оплату товару за накладними у хронологічному порядку, без урахування права відповідача визначити черговість погашення зобов`язань.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються загальними положеннями про договір поставки.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 656 Цивільного кодексу України предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому.

Згідно з ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

За правовим висновком, викладеним у постановах Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 911/915/15 та від 29.01.2019 у справі № 911/916/15, зі змісту наведеної норми вбачається, що, за загальним правилом, обов`язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі-продажу не встановлено інший строк оплати. Отже, обов`язок відповідача оплатити товар (з огляду на приписи статті 692 Цивільного кодексу України) виникає з моменту його прийняття.

Аналіз приписів ст.ст. 655, 692, ч. 1 ст. 697, ст. 712 Цивільного кодексу України дозволяє дійти висновку, що обов`язком продавця є передання товару у власність покупцеві, який, у свою чергу, зобов`язується сплатити за товар певну грошову суму.

Правовідносини купівлі-продажу (поставки) зумовлюють перехід права власності на товар від продавця (постачальника) до покупця в момент передання товару покупцеві. При цьому законодавцем визначено можливість збереження товару за продавцем (постачальником) до оплати товару або настання інших обставин, якщо про таке сторони домовились при укладенні договору купівлі-продажу (поставки).

Таким чином, обов`язок Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Грандфуд» покупця оплатити вартість поставленого йому Товариством з обмеженою відповідальністю «Олга-Логістик» - постачальником товару виникає в силу закону.

Як убачається з умов Договору від 21.05.2025 та видаткових накладних, строки оплати товару є такими, що настали.

За правовим висновком, викладеним у п. 45 постанови Верховного Суду від 26.12.2019 у справі № 911/2630/18, п. 62 постанови Верховного Суду від 06.10.2021 у справі № 911/2731/20, п.49 постанови Верховного Суду від 07.09.2023 у справі № 905/1965/19, у випадку, коли у графі платіжного доручення «призначення платежу» відсутні посилання на період, дату, номер договору, згідно якого здійснюється платіж, тощо, такий період має визначатись одержувачем відповідно до умов договору між платником та одержувачем коштів. Якщо відповідні застереження у договорі відсутні, то у разі наявності заборгованості платежі мають відноситись на погашення заборгованості в хронологічному порядку: починаючи з тієї, що виникла в найдавніший період, до повного її погашення.

Суд установив, що умовами Договору від 21.05.2025 не передбачено порядок зарахування платежів покупця на користь постачальника, тому є правомірними дії позивача щодо віднесення платежу відповідача в сумі 50 000 грн на погашення заборгованості в хронологічному порядку, починаючи з тієї, що виникла в найдавніший період.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч.ч. 1, 3 ст. 74, ст. 76, ч. 1 ст. 77, ст.ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену у процесуальному законодавстві міру належної поведінки особи, яка бере участь у судовому процесі, зі збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає у правовідносинах, у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, що мають значення для справи.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Грандфуд» не надало до суду контррозрахунок стягуваної суми або докази оплати поставленого за Договором від 21.05.2025 товару на суму 430 022,87 гривень.

З огляду на відсутність доказів оплати в повному обсязі поставленого за Договором від 21.05.2025 товару, докази, надані Товариством з обмеженою відповідальністю «Олга-Логістик» на підтвердження заборгованості в сумі 430 022,87 грн є більш вірогідними, тому позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 9200грн (а.с. 4), надану за договором від 04.12.2025 про надання послуг адвоката.

Адвокат Семенюк Олег Вячеславович на підтвердження надання професійної правничої (правової) допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Олга-Логістик» подав до суду договір від 04.12.2025 про надання послуг адвоката (а.с. 8), ордер серії СЕ № 1127921 від 09.12.2025 (а.с. 9), свідоцтво № 577 від 21.09.2012 про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 9), акт № 6-ПД/О-Л від 09.12.2025 про надання послуг правової допомоги (а.с. 26).

04 грудня 2025 року між адвокатом Семенюком Олегом Вячеславовичем (надалі адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Олга-Логістик» (надалі клієнт) укладено договір про надання послуг адвоката (а.с. 8, надалі Договір від 04.12.2025 року).

Відповідно до пункту 1.1 Договору від 04.12.2025 адвокат зобов`язується здійснити представництво або надати інші види правової допомоги клієнту на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з пунктом 1.2 Договору від 04.12.2025 адвокат надає клієнту правову допомогу у вигляді здійснення представництва та захисту клієнта в органах досудового розслідування, правоохоронних органах, судах будь-яких інстанцій, а також представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту, зокрема надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правової експертизи документів, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Відповідно до пункту 1.3 Договору від 04.12.2025 для виконання зобов`язань за договором клієнт уповноважує адвоката представляти його інтереси, а також інтереси посадових осіб підприємства клієнта в будь-яких підприємствах, установах, в органах досудового розслідування, правоохоронних органах та в судах будь-яких інстанцій та юрисдикцій, по будь-яким кримінальним, цивільним, господарським та адміністративним справам та провадженням, учасником яких у будь-якому статусі виступає клієнт та/або посадова особа підприємства клієнта.

Згідно з пунктом 2.1 Договору від 04.12.2025 адвокат зобов`язується:

2.1.1 здійснювати захист та представництво інтересів клієнта;

2.1.2 надавати клієнту правову допомогу, інформацію, консультації і роз`яснення з правових питань;

2.1.3 надавати правові послуги відповідної якості;

2.1.4 виконувати розпорядження клієнта, що стосуються предмета даного договору і передбачені умовами договору;

2.1.5 вчасно повідомляти клієнта про необхідність надання документів та інформації, пов`язаних з виконанням цього договору;

2.1.6 повідомляти клієнту, на його вимогу, поточну інформацію про хід виконання договору;

2.1.7 дотримуватись конфіденційності та не розголошувати інформацію, отриману під час виконання даного договору;

2.1.8 не використовувати результати, отримані в ході надання правових послуг, у власних цілях та в інтересах інших клієнтів.

Згідно з підпунктом 3.1.3 пункту 3.1 Договору від 04.12.2025 клієнт зобов`язується своєчасно та в повному обсязі здійснити оплату гонорару адвоката за надані по даному договору послуги.

Відповідно до пункту 4.1 Договору від 04.12.2025 адвокат надає клієнту правову допомогу згідно п. 2.1 договору протягом робочого часу адвоката, який встановлюється адвокатом особисто кожний день.

Відповідно до пункту 4.2 Договору від 04.12.2025 адвокат виконує усі доручення клієнта в межах свого робочого часу.

Згідно з пунктом 5.1 Договору від 04.12.2025 за надання правової допомоги клієнт виплачує адвокату гонорар, який визначається у розмірі та оплачується в порядку, передбаченому угодою між сторонами. Послуги приймаються та оплачуються по актам приймання-передачі наданих послуг. Правова допомога на розсуд адвоката може надаватися безоплатно.

Відповідно до пункту 6.1 Договору від 04.12.2025 цей договір укладений на строк до 31грудня 2027 року та набуває чинності з моменту його підписання сторонами. В разі якщо термін розгляду справи (провадження), в якій адвокат приступив до здійснення представництва та захисту клієнта, буде довшим строку цього договору, строк дії договору продовжується до закінчення розгляду такої справи (провадження).

09 грудня 2025 року між адвокатом Семенюком Олегом Вячеславовичем (надалі адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Олга-Логістик» (надалі клієнт) підписано акт №6-ПД/О-Л від 09.12.2025 про надання послуг правової допомоги (а.с. 26, надалі Акт).

Згідно з пунктом 1 Акта адвокатом були надані, а клієнтом були отримані наступні роботи (послуги):

1. Зустріч з клієнтом, ознайомлення адвокатом з договором поставки та первинними фінансово-господарськими документами на поставку товару клієнтом покупцю ТОВ «Компанія Грандфуд» (), виготовлення сканованих копій договору поставки, видаткових накладних, усна консультація щодо порядку стягнення дебіторської заборгованості з ТОВ «Компанія Грандфуд» (). Загальна кількість затраченого на виконання часу 2,5 год, вартістю 2 000 грн (без ПДВ).

2. Підготовка, оформлення та подання адвокатом з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи позовної заяви з додатками до відповідача ТОВ«Компанія Грандфуд» () в Господарський суд Дніпропетровської області. Загальна кількість затраченого на виконання часу 9 год, вартістю 7 200 грн (без ПДВ).

Відповідно до пункту 2 Акта сторони погодили, що вартість 1 (однієї) години роботи адвоката становить 800 (вісімсот) грн 00 коп.

Згідно з пунктом 3 Акта загальна вартість послуг по даному Акту становить 9 200 (дев`ять тисяч двісті) гривень 00 копійок.

Відповідно до пункту 4 Акта сторони погодили, що клієнт здійснить оплату послуг правової допомоги на користь адвоката в термін 45 (сорока п`яти днів) з дати укладення даного Акта.

Згідно з пунктом 5 Акта, підписуючи даний Акт, клієнт підтверджує те, що заперечень та зауважень до наданих адвокатом послуг не має.

У поданих додаткових поясненнях відповідач заперечує проти витрат на правову допомогу. У разі розгляду питання про покладення на Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Грандфуд» витрат позивача на правову допомогу просить зменшити розмір таких витрат до 3000гривень.

Відповідач указує, що в позові, як першій заяві по суті спору, не зазначено конкретний розмір витрат на правову допомогу, що є порушенням ст. 124 Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язку подання попереднього розрахунку судових витрат.

Зауважує, що в акті № 6-ПД/О-Л від 09.12.2025 про надання послуг правової допомоги опис робіт не містить детальної конкретизації виконаних дій та витраченого часу на кожну з них.

Також вважає, що витрати на правову допомогу в сумі 9 200 грн є завищеними для стандартної справи про стягнення грошових коштів за договором поставки.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Позивач разом із позовом надав до суду попередній розрахунок судових витрат за позовною заявою ТОВ «Олга-Логістик» до ТОВ «Компанія Грандфуд» (а.с. 25), відповідно до якого, виходячи з обсягів правових послуг, наданих при оформленні позовної заяви з додатками, та направлення її до суду з використанням ЄСІТС, ТОВ «Олга-Логістик» планує понести витрати на правову допомогу 9 200 (дев`ять тисяч двісті) грн 00 коп., що підтверджується актом про надання послуг правової допомоги № 6-ПД/О-Л від 09.12.2025 (а.с. 26).

На підставі ч.ч. 1-4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд також зауважує, що ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України не визначає конкретного складу відомостей, що мають бути вказані в детальному описі робіт (наданих послуг), обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним.

Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.

Таким чином, учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Аналогічний правовий висновок викладено в п.п. 143-145 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

Згідно з ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до абз. 1 ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, суд має право покласти на відповідача лише ті судові витрати, які є обґрунтованими, неминучими, співмірними та розумними (розумно необхідними).

Фактори, що повинні братися судом до уваги при визначенні обґрунтованого розміру гонорару, включають в себе:

1) обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання доручення клієнта; ступінь складності та новизни правових питань, що стосуються доручення клієнта; необхідність досвіду для його успішного завершення;

2) роль адвоката в досягненні гіпотетичного результату, якого бажає клієнт;

3) досягнення за результатами виконання доручення клієнта позитивного результату, якого бажає клієнт;

4) професійний досвід, науково-теоретична підготовка, репутація, значні професійні здібності адвоката.

Жодний із названих факторів не має самодостатнього значення; вони підлягають урахуванню у взаємозв`язку з обставинами кожного конкретного випадку.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Витрати на професійну правничу (правову) допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Склад та розмір витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої (правової) допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи понесені такі витрати фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулось рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Такий правовий висновок викладено в п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, п. 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, п.п. 24, 48 додаткової постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.02.2022 у справі № 903/326/21.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та зазначає, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268 рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014, заява № 19336/04).

Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети ухвалення законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, які беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, постанові Верховного Суду від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, додатковій постанові Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18, постановах Верховного Суду від 08.04.2020 у справі №922/2685/19, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19, від 20.12.2022 у cправі № 910/6310/21, від 12.01.2023 у cправі № 911/272/21, додатковій постанові Верховного Суду від 24.01.2023 у справі №910/6310/21.

Таким чином, при оцінці наданого стороною розміру гонорару адвоката суд застосовує низку критеріїв (дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційність, співмірність) та досліджує докази на підтвердження таких критеріїв.

Критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу (правову) допомогу є оціночною категорією, яка в кожному конкретному випадку (в кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, наданих на підтвердження понесення таких витрат, обсягу наданих послуг з професійної правничої (правової) допомоги, їх вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.

Отже, суд може обмежити заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу (правову) допомогу, з огляду на розумну необхідність таких судових витрат для конкретної справи.

На підставі вищевикладеного, враховуючи право суду не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу (правову) допомогу, беручи до уваги баланс інтересів сторін, а також заперечення Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Грандфуд» щодо стягнення витрат на правову допомогу саме в сумі 9 200 грн, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу (правову) допомогу в сумі 6 000 гривень.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору в сумі 5 160,28 грн покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 126, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Олга-Логістик» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Грандфуд» про стягнення 430 022,87 грн задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Грандфуд» (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, буд. 68, прим. 52, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Олга-Логістик» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 37-41, ) заборгованість у сумі 430 022,87 грн (чотириста тридцять тисяч двадцять дві гривні 87 копійок), судовий збір у сумі 5160,28 грн (п`ять тисяч сто шістдесят гривень 28 копійок), витрати на професійну правничу (правову) допомогу в сумі 6 000 грн (шість тисяч гривень 00 копійок).

3. У стягненні решти заявлених витрат на професійну правничу (правову) допомогу відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або ухвалення постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 09.03.2026.

Суддя В.О. Дичко