ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2026 р. Справа№ 910/12689/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Тищенко А.І.

Мальченко А.О.

при секретарі судового засідання Кузьменко А.М.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 19.01.2026

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ)

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.07.2025 (повний текст підписано 11.08.2025)

за скаргою Акціонерного товариства «Банк Січ» про визнання протиправними дій державного виконавця та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження

у справі №910/12689/23 (суддя Васильченко Т.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Абекор» (яке є правонаступником Акціонерного товариства «Банк Січ»)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс Рент Плюс»

ОСОБА_1

ОСОБА_2

про стягнення 5469,17 доларів США

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Банк Січ» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс Рент Плюс» (далі - відповідач-1) до ОСОБА_1 (далі - відповідач-2) та ОСОБА_2 (далі - відповідач-3) про стягнення 5469,17 доларів США.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач на підставі договору №218/15 від 31.08.2015 про заміну боржника у зобов`язанні та переведення боргу, неналежним чином виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором №36/13 від 25.04.2013, зобов`язання за яким забезпечені договорами поруки №220-1/15 від 31.08.2015 з відповідачем-2 та №327/15 від 02.12.2015 з відповідачем-3, у зв`язку з чим позивачем заявлено до солідарного стягнення заборгованість за кредитом у розмірі 5469,17 доларів США.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.09.2024 у справі №910/12689/23 у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Банк Січ» до ОСОБА_2 відмовлено. Позовні вимоги Акціонерного товариства «Банк Січ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс Рент Плюс» та ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс Рент Плюс» та ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк Січ» заборгованість за кредитом в сумі 5469,17 доларів США. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс Рент Плюс» на користь Акціонерного товариства «Банк Січ» судовий збір в сумі 1500,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк Січ» судовий збір в сумі 1500,00 грн. Стягнуто Акціонерного товариства «Банк Січ» на користь ОСОБА_2 витрати, пов`язані із проведенням експертизи у розмірі 28398,00 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2025 клопотання Акціонерного товариства «Банк Січ» про заміну позивача у справі №910/12689/23 його правонаступником задоволено. Замінено Акціонерне товариство «Банк Січ» за вимогами, які виникли з кредитного договору № 36/13 від 25.04.2013, договорів поруки № 220-1/15 від 31.08.2015, № 327/15 від 02.12.2015 його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Абекор».

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 24.03.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2024 у справі №910/12689/23 залишено без задоволення. Рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2024 у справі №910/12689/23 залишено без змін. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покладено на апелянта.

02.07.2025 року через відділ діловодства суду від Акціонерного товариства «Банк Січ» надійшла скарга про визнання протиправними дій державного виконавця та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_1, яка обґрунтована тим, що рішенням Правління НБУ від 06.10.2022 №495-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «Банк Січ» відкликано банківську ліцензію та розпочато ліквідацію АТ «Банк Січ», Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 07.10.2022 №803 «Про початок процедури ліквідації AТ«БАНК СІЧ» та делегування повноважень ліквідатора банку». Крім того, рішенням Виконавчої дирекції Фонду від 17.03.2025 року № 281 з 01.04.2025 року відкликано повноваження ліквідатора АТ «Банк Січ» та вирішено повноваження під час здійснення ліквідації АТ «Банк Січ» здійснювати безпосередньо Фондом гарантування.

За умовами пункту 4 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника, втім державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у порушення приписів Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не було повернуто стягувачу наказ господарського суду міста Києва №910/12689/23 від 24.04.2025 року без прийняття до виконання.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.07.2025 у справі №910/12689/23 скаргу Акціонерного товариства «Банк Січ» про визнання протиправними дій (бездіяльність) старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) задоволено частково.

Визнано протиправними дії старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 23.06.2025 року.

Скасовано постанову старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про відкриття виконавчого провадження від 23.06.2025 року.

Зобов`язано Старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) або іншу посадову особу цього органу державної виконавчої служби повернути наказ Господарського суду міста Києва від 24.04.2025 року № 910/12689/23 стягувачу без прийняття до виконання.

В іншій частині відмовлено.

Задовольняючи скаргу частково, місцевий господарський суд виходив з того, що рішення у даній справі щодо стягнення коштів з банку на користь відповідача-3 повинне бути виконане Фондом гарантування вкладів фізичних осіб в особі уповноваженої особи на ліквідацію Акціонерного товариства «Банк Січ» в межах Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а не державним чи приватним виконавцем.

За таких обставин, зважаючи на вказані законодавчі приписи, з урахуванням наявної інформації про відкликання НБУ банківської ліцензії у банку боржника, старший державний виконавець повинен був повернути стягувачу виконавчий документ без прийняття до виконання, а не виносити постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1, відтак дії старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 23.06.2025 року суперечать вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а тому скарга Акціонерного товариства «Банк Січ» в частині визнання неправомірними вказаних дій старшого державного виконавця, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 23.06.2025 року та зобов`язання повернути наказ Господарського суду міста Києва від 24.04.2025 року № 910/12689/23 стягувачу без прийняття до виконання є обґрунтованою.

Водночас, суд відмовив у задоволенні скарги в частині виключення з Єдиного реєстру боржників відомостей стосовно АТ «Банк Січ», як боржника, з огляду на те, що положення Закону України «Про виконавче провадження» визначають, що відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження чи поверненням виконавчого документа стягувачу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Шевченківський відділ Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) 22.08.2025 звернувся до суду з апеляційною скаргою (документ сформовано в системі «Електронний суд» 21.08.2025), в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, у задоволенні скарги відмовити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що зобов`язання у АТ «БАНК СІЧ» перед Ніколаєвською К.В виникли після прийняття рішення про початок процедури ліквідації АТ «БАНК СІЧ», в порядку здійснення господарської діяльності в ліквідаційній процедурі банку, а тому відсутні підстави для задоволення скарги боржника.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 22.08.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Тищенко А.І., Мальченко А.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.09.2025 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/12689/23.

Відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.07.2025 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №910/12689/23.

Матеріали справи №910/12689/23 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді у справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2025 залишено апеляційну скаргу без руху з огляду на неподання доказів надcилання копії апеляційної скарги разом з додатками відповідачам Товариству з обмеженою відповідальністю «Сервіс Рент Плюс», ОСОБА_1 до їх електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС або у разі відсутності відомостей про наявність електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.

На адресу суду від апелянта надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.10.2025 у справі №910/12689/23 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.07.2025 у справі №910/12689/23, розгляд справи призначено на 24.11.2025.

24.11.2025 розгляд справи не відбувся у зв`язку з перебуванням судді Тищенко А.І. у відрядженні.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2025 розгляд справи №910/12689/23 призначено на 19.01.2026.

Під час апеляційного провадження до справи від АТ «Банк Січ» отримано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Явка представників сторін

Представник АТ «Банк Січ» в судовому засіданні апеляційної інстанції заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив її відхилити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Позивач, відповідачі та державний виконавець в судове засідання апеляційної інстанції 19.01.2026 не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини їх неявки суду не відомі.

Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка представників позивача, відповідачів та державного виконавця обов`язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні 19.01.2026 відповідно до ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває провадження НОМЕР_1 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 24.04.2025 року № 910/12689/23 про стягнення з АТ «Банк Січ» на користь ОСОБА_2 витрат, пов`язаних із проведенням експертизи у розмірі 28398,00 грн.

23.06.2025 року старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Криловою Н. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, зобов`язано боржника протягом 5 робочих днів подати декларацію про доходи та майно, а також попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У той же час, рішенням Правління НБУ від 06.10.2022 №495-рш, рішенням Правління Національного банку України від 09 серпня 2022 року №405-рш/БТ АТ «Банк Січ» віднесено до категорії неплатоспроможних у зв`язку з невиконанням АТ «Банк Січ» у встановлений договором строк своїх зобов`язань перед кредитором через недостатність коштів.

Виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 09.08.2022 року № 579 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк Січ» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», згідно з яким з 10 серпня 2022 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію в АТ «Банк Січ» із делегуванням усіх повноважень тимчасового адміністратора АТ «Банк Січ». Строк здійснення тимчасової адміністрації з 10.08.2022 року до 09.09.2022 року (включно).

У подальшому, виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 29.08.2022 року №654, згідно з яким продовжено тимчасову адміністрацію в АТ «Банк Січ» на один місяць з 10 вересня до 09 жовтня 2022 року (включно). Відповідно до зазначеного рішення також продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію в АТ «Банк Січ».

Відповідно до рішення Правління НБУ від 06.10.2022 №495-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Акціонерного товариства «Банк Січ» вирішено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати АТ «Банк Січ» з 10.10.2022.

У зв`язку з цим, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 07.10.2022 №803 «Про початок процедури ліквідації AТ«БАНК СІЧ» та делегування повноважень ліквідатора банку», яким відкликано банківську ліцензію та розпочато ліквідацію АТ «Банк Січ» строком на три роки з 10.10.2022 по 09.10.2025.

За умовами пункту 4 частини 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника.

Відповідно до пункту 11 частини 4 цієї статті Закону виконавчий документ також повертається стягувачу без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення у випадку, коли Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку.

Правлінням Національного Банку України було прийнято рішення про ліквідацію Акціонерного товариства «Банк Січ», тому старший державний виконавець повинен був повернути виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення.

Втім, старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) наведених приписів законодавства дотримано не було та всупереч вказаним положенням Закону винесено постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1 з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 24.04.2025 року № 910/12689/23.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до вимог ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла наступних висновків.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з частиною 3 статті 327 Господарського процесуального кодексу України наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами.

За умовами частини 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Законом України «Про виконавче провадження» регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Положеннями статті 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно зі статтею 339-1 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до частини 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

У поданій до суду скарзі Акціонерне товариство «Банк Січ» просить суд визнати протиправними дії старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1 від 23.06.2025 року, а також скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1.

Так, Рішенням Правління НБУ від 06.10.2022 № 495-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «Банк «Січ» було відкликано банківську ліцензію та розпочато ліквідацію АТ «Банк Січ».

На підставі вищевказаного рішення НБУ Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 07 жовтня 2022 року № 803 «Про початок процедури ліквідації АТ «БАНК СІЧ» та делегування повноважень ліквідатора банку». Зазначена інформація міститься на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб мережі Інтернет (http://www.fg.gov.ua) є загальновідомою та не потребує доказування.

Відповідно до Рішення виконавчої дирекції Фонду від 17.03.2025 року № 281 з 01 квітня 2025 року відкликано повноваження ліквідатора АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БАНК СІЧ» та вирішено повноваження під час здійснення ліквідації АТ «БАНК СІЧ» здійснювати безпосередньо Фондом гарантування.

Боржником у виконавчому провадженні, у відповідності до абз. 2 ч. 2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Згідно судового рішення та наказу про примусове виконання №910/12689/23, боржником у виконавчому проваджені ВП № НОМЕР_1 є АТ «Банк Січ», щодо якого Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника.

Дана обставина підтверджує, що державним виконавцем в межах виконавчого провадження ВП НОМЕР_1 вживаються дії з примусового виконання виконавчого документа відносно юридичної особи - Публічного акціонерного товариства "Банк Січ", код ЄДРПОУ НОМЕР_2.

Відповідно до пунктів 4, 11 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника.

11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку.

Таким чином, державний виконавець в силу положень п.4 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язаний перевірити наявність обставин, які перешкоджають відкриттю виконавчого провадження, та є підставою для повернення стягувачу виконавчого документу без прийняття до виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, виконавче провадження ВП НОМЕР_2 відкрито в порушення вказаної норми, оскільки на час відкриття виконавчого провадження було відкликано банківську ліцензію та розпочато ліквідацію АТ «Банк Січ» на підставі рішення Правління НБУ від 06.10.2022 № 495-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «Банк «Січ».

Отже, при винесенні державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 було порушено п.4, ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».

В свою чергу, відкликання банківської ліцензії та запровадження процедури ліквідації банку зумовлює необхідність застосування до правовідносин, що склалися норм спеціального Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальним законом, який має пріоритет перед іншими нормами законодавства під час ліквідації банків та в питаннях регулювання правовідносин у сфері гарантування вкладів фізичних осіб.

Згідно з частиною третьою статті 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відносини, що виникають у зв`язку зі створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - Фонд) та Національного банку України.

Отже, у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введено тимчасову адміністрацію та/або запроваджено процедуру ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що під час здійснення процедури виведення банку з ринку вимоги кредиторів задовольняються виключно в черговості та порядку, передбаченими статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Визначений порядок поширюється на усіх фізичних та юридичних осіб, що мають документально підтверджені вимоги майнового характеру до неплатоспроможного банку.

Наявність судового рішення, яким стягнуто кошти з банку що знаходиться у процедурі ліквідації (в тому числі кошти в якості відшкодування судових витрат) свідчать виключно про безспірність таких вимог, при цьому, законом не визначено іншого порядку задоволення вимог кредиторів, на користь яких судом прийнято судове рішення про стягнення коштів, оскільки в даному випадку інші кредитори перебували б у більш невигідному становищі, що є неприпустимим з огляду на положення чинного законодавства України.

Таким чином, передбачені в пунктах 4, 11 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» обмеження та неможливість примусового виконання рішення суду про стягнення коштів з неплатоспроможного банку покликані забезпечувати дотримання спеціального порядку задоволення вимог майнового характеру до неплатоспроможного банку, що може відбуватись не інакше, як це передбачено спеціальним Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Положення Закону України «Про виконавче провадження» не містять виключень та не передбачають можливості примусового стягнення коштів з неплатоспроможного банку за виконавчими документами про стягнення судових витрат (витрат на проведення експертизи). Тобто, будь-яка грошова вимога до неплатоспроможного банку яка документально підтверджена в не залежності від підстав її виникнення, підлягає задоволенню виключно в межах ліквідаційної процедури.

Судом першої інстанції правильно враховано, що з аналізу положень Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що стягнення на виконання виконавчого документу суми коштів з банку, який перебуває на стадії ліквідації, у зв`язку з прийняттям відповідного рішення Правлінням Національного Банку України, не підлягає виконанню ні державними, ні приватними виконавцями, оскільки порядок та строк задоволення вимог кредиторів банку (в тому числі, здійснення будь-яких виплат) врегульовано спеціальним нормативно-правовим актом - Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

У спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси.

Відтак, відкликання Національним банком України на момент виникнення та вирішення спору банківської ліцензії у банку та ініціювання процедури його ліквідації як юридичної особи зумовило для відповідача-3, як особи, що отримала право стягнути грошові кошти з банку, настання відповідних правових наслідків, зокрема, виникнення спеціальної процедури пред`явлення майнових вимог до банку та їх задоволення в порядку та черговості, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». При цьому, задоволення вимог окремого кредитора-юридичної особи, заявлених поза межами ліквідаційної процедури банку, не допускається, оскільки в такому випадку активи з банку виводяться, а заборгованість третіх осіб перед банком збільшується, що порушує принцип пріоритетності зобов`язань неплатоспроможного банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2018 року в справі № 910/23398/16.

З огляду на викладене, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що рішення у даній справі щодо стягнення коштів з банку на користь Ніколаєвської Катерини Володимирівни повинне бути виконане Фондом гарантування вкладів фізичних осіб в особі уповноваженої особи на ліквідацію Акціонерного товариства «Банк Січ» в межах Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а не державним чи приватним виконавцем.

З урахуванням наявної інформації про відкликання НБУ банківської ліцензії у банку боржника, старший державний виконавець повинен був повернути стягувачу виконавчий документ без прийняття до виконання, а не виносити постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1, відтак дії старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №НОМЕР_1від 23.06.2025 року визнані такими, що суперечать вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а тому скарга Акціонерного товариства «Банк Січ» в частині визнання неправомірними вказаних дій старшого державного виконавця, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1 від 23.06.2025 року та зобов`язання повернути наказ Господарського суду міста Києва від 24.04.2025 року № 910/12689/23 стягувачу без прийняття до виконання обґрунтовано задоволена судом.

Судом також правильно зазначено про відсутність правових підстав для задоволення скарги в частині виключення з Єдиного реєстру боржників відомостей стосовно АТ «Банк Січ», як боржника, з огляду на те, що положення Закону України «Про виконавче провадження» визначають, що відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження чи поверненням виконавчого документа стягувачу.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди виконавця з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення скарги, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що у апеляційній скарзі не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б дійти висновку про помилковість висновків суду першої інстанції.

Доводи та міркування скаржника під час апеляційного перегляду прийнятого у справі рішення взяті судом до уваги у тій мірі, в якій вони узгоджуються з викладеним у мотивувальній частині постанови, однак не спростовують та не впливають на прийняття ухвали у даній справі, належно оцінені та обгрунтовано відхилені під час судового розгляду та апеляційного перегляду у справі, внаслідок чого у задоволенні апеляційної скарги виконавця належить відмовити.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994, серія А, №303-А, п.29).

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, доводи виконавця (апелянта) суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття ухвали у даній справі та не спростовують правильних висновків суду про часткове задоволення скарги.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.07.2025 у справі №910/12689/23 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.07.2025 у справі №910/12689/23 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/12689/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови підписано 06.03.2026.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді А.І. Тищенко

А.О. Мальченко