ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2026 р. Справа№ 925/1075/22(580/12722/24)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Сотнікова С.В.

Остапенка О.М.

Секретар судового засідання: Басараба К.Ю.

За участю представника скаржника Верховського О.В. - за ордером серії ВІ №1353870 від 11.02.2026 (в залі суду)

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Главшляхбуд» на рішення Господарського суду Черкаської області від 14.10.2025 у справі № 925/1075/22(580/12722/24) (суддя Боровик С.С., повний текст рішення складено та підписано - 30.10.2025)

за позовом Головного управління ДПС у Черкаській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Главшляхбуд»

про стягнення 3 058 767,07 грн податкового боргу

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його постановлення

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 14.10.2025 у справі №925/1075/22(580/12722/24) (суддя Боровик С.С., повний текст рішення складено та підписано - 30.10.2025), зокрема, позов задоволено повністю; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Главшляхбуд» за рахунок готівки та з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, кошти на користь бюджету через Головне управління ДПС у Черкаській області податковий борг в сумі 3 058 767,07 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оскільки податкова заборгованість в розмірі 3 058 767,07 грн. відповідачем у встановлені законодавством строки не сплачена, доказів погашення відповідачем зазначеної заборгованості станом на день розгляду цього спору не надано, а тому позовні вимоги Головного управління ДПС у Черкаській області підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Главшляхбуд» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 14.10.2025 у справі № 925/1075/22(580/12722/24) і направити справу для розгляду до Черкаського окружного адміністративного суду за встановленою підсудністю.

Скаржник з рішенням суду першої інстанції не погоджується, вважає його незаконним, необґрунтованим та таким, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без дотримання норм процесуального права.

На думку апелянта, судом першої інстанції прийнято оскаржуване рішення з порушенням предметної юрисдикції, оскільки спір між позивачем та відповідачем є публічно-правовим, виник із податкових правовідносин, а законодавцем визначено саме адміністративну юрисдикцію при розгляді даних категорій спорів.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

22.01.2026 через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від ГУ ДПС у Черкаській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останнє просило в задоволенні апеляційної скарги ТОВ «Главшляхбуд» на рішення Господарського суду Черкаської області від 14.10.2025 у справі № 925/1075/22(580/12722/24) відмовити повністю.

18.02.2026 через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від ТОВ «Главшляхбуд» надійшли додаткові пояснення у справі, в яких останнє зазначило, що стягненню із ТОВ «Главшляхбуд» на користь ГУ ДПС у Черкаській області підлягає поточна заборгованість у розмірі 381 966,07 гривень, а решта заборгованості в загальному розмірі 2 676 804 гривень підлягає включенню до реєстру вимог конкурсних кредиторів (без права голосу на загальних зборах кредиторів), в тому числі: на суму 2 343 699 гривень - до третьої черги; на суму 333 105 гривень - до шостої черги.

Крім того, на виконання вимог п. 4 ухвали Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2026 в справі № 925/1075/22(580/12722/24) ТОВ «Главшляхбуд» зазначив, що кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «Главшляхбуд» не є громадяни російської федерації, російська федерація, або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства рф.

26.02.2026 через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від ГУ ДПС у Черкаській області надійшли заперечення на додаткові пояснення у справі, в яких останнє зазначило, що у даній справі суд не вирішував питання щодо надання сторонам дозволу надати додаткові пояснення з окремих питань, що виникали під час розгляду. При цьому, відповідні пояснення, що фактично містять характер нової або зміненої апеляційної скарги, не містять обґрунтувань необхідності їх подання та неможливості навести викладені у них доводи у заявах по суті в установлений судом строк.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2025 апеляційну скаргу у справі № 925/1075/22(580/12722/24) передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Отрюх Б.В., судді: Сотніков С.В., Остапенко О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.12.2025 у справі № 925/1075/22(580/12722/24) витребувано з Господарського суду Черкаської області матеріали справи № 925/1075/22(580/12722/24) за позовом Головного управління ДПС у Черкаській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Главшляхбуд» про стягнення 3 058 767,07 грн податкового боргу; відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Главшляхбуд» на рішення Господарського суду Черкаської області від 14.10.2025 у справі № 925/1075/22(580/12722/24) до надходження матеріалів даної справи до Північного апеляційного господарського суду.

09.12.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 925/1075/22(580/12722/24).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2025 у справі № 925/1075/22(580/12722/24), серед іншого, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Главшляхбуд» на рішення Господарського суду Черкаської області від 14.10.2025 у справі № 925/1075/22(580/12722/24) залишено без руху.

05.01.2026 через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Главшляхбуд» надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Главшляхбуд» на рішення Господарського суду Черкаської області від 14.10.2025 у справі № 925/1075/22(580/12722/24), розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Главшляхбуд» на рішення Господарського суду Черкаської області від 14.10.2025 у справі № 925/1075/22(580/12722/24) призначено на 04.03.2026 о 10:50.

Явка представників учасників справи

У судове засідання 04.03.2026 з`явився представник скаржника.

Інші представники учасників справи в судове засідання 04.03.2026 не з`явились, про час і місце судового засідання повідомлялись завчасно та належним чином.

Згідно з ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків, має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Розумність строків розгляду справи повинна визначатися з огляду на конкретні обставини справи з урахуванням критеріїв, сформованих у практиці Суду, зокрема складності справи, поведінки сторін та відповідних державних органів (рішення Європейського суду з прав людини від 29.05.2008 «Якименко проти України»; рішення Європейського суду з прав людини від 21.12.2006 «Мороз та інші проти України» та інші).

Таким чином, враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення учасників справи про час, місце та дату судового засідання, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті за участю представника ТОВ «Главшляхбуд».

Позиції учасників справи

У судовому засіданні 04.03.2026 представник скаржника вимоги апеляційної скарги підтримав, просив скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 14.10.2025 у справі № 925/1075/22(580/12722/24) і направити справу для розгляду до Черкаського окружного адміністративного суду за встановленою підсудністю.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду Черкаської області від 08.11.2022 відкрито провадження у справі №925/1075/22 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Главшляхбуд», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном боржника строком на сто сімдесят календарних днів, розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Вегеру Андрія Анатолійовича.

Повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство опубліковано 10.11.2022.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 23.07.2024 затверджено план санації боржника, введено процедуру санації, призначено керуючим санацією арбітражного керуючого Вегеру Андрія Анатолійовича.

В подальшому, Головне управління ДПС у Черкаській області звернулось до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Главшляхбуд» про стягнення за рахунок готівки та з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на користь бюджету через Головне управління ДПС у Черкаській області податкового боргу у сумі 3 058 767,07 грн.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 18.02.2025 адміністративну справу №580/12722/24 передано Господарському суду Черкаської області, на розгляді якого перебуває справа №925/1075/22 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Главшляхбуд».

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 18.03.2025, зокрема, прийнято справу №580/12722/24 до свого провадження для розгляду в межах справи №925/1075/22 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Главшляхбуд»; вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання у справі на 20.05.2025.

Позовна заява обґрунтована тим, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю «Главшляхбуд», як юридична особа, зареєстроване 18.03.2025 та перебуває на обліку як платних податків у Головному управлінні ДПС у Черкаській області.

Згідно відомостей із інтегрованої картки платника податків та розрахунків податкової заборгованості відповідач має непогашений податковий борг перед бюджетом з податку на додану вартість на суму 3058767,07 грн, що виник на підставі наступних документів:

- податкової декларації з податку на додану вартість № від 19.11.2022 зі строком сплати 30.11.2022 на суму 257647,00 грн, а з урахуванням сплати у сумі 118031,93 грн залишок непогашеного зобов`язання становить 139615,07 грн;

-уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість № за 01.12.2021 зі строком сплати 03.12.2022 на суму 1149197,00 грн;

-уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість № від 03.12.2022 зі строком сплати 03.12.2022 на суму 34476,00 грн;

-податкової декларації з податку на додану вартість № від 15.01.2023 зі строком сплати 30.01.2023 на суму 44,00 грн;

-податкового повідомлення-рішення №7143/23-00-07-04-01 від 13.12.2022 зі строком сплати 30.01.2023 на суму 298626,00 грн та акту про результати документальної позапланової невиїзної перевірки від 26.10.2022 №5851/23-00-07-04-01/39699671;

-податкового повідомлення-рішення №7143/23-00-07-04-01 від 13.12.2022 зі строком сплати 30.01.2023 на суму 1194502,00 грн та акту про результати документальної позапланової невиїзної перевірки від 26.10.2022 №5851/23-00-07-04-01/39699671;

-уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість № за 01.10.2022 зі строком сплати 16.02.2023 на суму 241287,00 грн;

-податкового повідомлення-рішення № від 07.07.2023 зі строком сплати 28.08.2023 на суму 1020,00 грн та акту про результати камеральної перевірки від 18.05.2023 №5115/23-00-04-03-04/39699671.

Позивач 13.12.2023 сформував податкову вимогу форми «Ю» №0-2300 на суму 3 058 767,07 грн.

Оскільки заборгованість добровільно відповідач не сплатив, позивач звернувся з позовом до місцевого господарського суду.

За наслідками розгляду вищевказаної позовної заяви, місцевим господарським судом постановлено судове рішення, яке наразі оскаржується.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини даної господарської справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при постановленні оскаржуваного судового рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Главшляхбуд» не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно п.1 ч.2 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), у межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника, у тому числі спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

П.п.14.1.175. п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пп.20.1.34 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 ст.41 цього Кодексу, мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, інших фінансових установ, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманців в емітентах електронних грошей, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом.

У п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України зазначено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.

Так, п.59.5 ст.59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, що відповідач у відповідності до пункту 15.1 статті 15 ПК України є платником податку та згідно підпунктів 16.1.3, 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з несплатою узгоджених сум відповідачу на підставі п.59.1 ст.59 ПК України податковим органом виставлено податкову вимогу форми «Ю» №0-2300 від 13.12.2023 про наявність податкового боргу за узгодженими податковими зобов`язаннями.

При цьому, передбачені ПК України заходи не призвели до погашення відповідачем податкового боргу, на час розгляду справи та винесення рішення по суті заявлених позовних вимог доказів погашення податкового боргу, за визначеними податковими зобов`язання, відповідачем до суду не надано.

Водночас доказів скасування податкової вимоги форми «Ю» №0-2300 від 13.12.2023 відповідачем також до суду не надано.

З урахуванням того, що податкова заборгованість в розмірі 3058767,07 грн відповідачем у встановлені законодавством строки не сплачена, доказів погашення відповідачем зазначеної заборгованості станом на день розгляду цього спору не надано, колегія суддів зазначає, що місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги Головного управління ДПС у Черкаській області є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції розглянув справу з порушенням правил предметної юрисдикції, оскільки спір має публічно-правовий характер та підлягає розгляду адміністративним судом. Проте колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з наведеними доводами з огляду на наступне.

Так, Верховний Суд у постанові від 22.01.2025 у справі № 910/21682/15 (910/7418/23) дійшов наступних висновків: «Отже, юрисдикцію судів щодо розгляду тих чи інших спорів встановлюють лише процесуальні кодекси (ГПК України, КАС України, ЦПК України). Зі змісту статті 7 КУзПБ слід дійти висновку, що така не встановлює особливостей, за яких адміністративні спори, що виникають з податкових відносин, віднесено до юрисдикції господарських судів у межах процедури банкрутства.».

Ураховуючи викладене, вбачається можлива суперечність між правовими позиціями Великої Палати Верховного Суду у постанові 31.08.2023 у справі №640/26320/20 та постановами від 13.04.2023 у справі № 320/12137/20 й від 01.11.2023 у справі № 908/129/22 (908/1333/22) щодо питання «безумовної концентрації всіх майнових спорів виключно в межах справи про банкрутство».

Поряд з цим у постановах від 13.04.2023 у справі № 320/12137/20 та від 01.11.2023 у справі № 908/129/22 (908/1333/22) Велика Палата Верховного Суду не вирішувала питання щодо застосування норм частини восьмої статті 45 КУзПБ (що регулюють порядок розгляду спорів боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги, до визнання його банкрутом).

Таким чином, ураховуючи, що спірні правовідносини у цій справі (предметом спору є позовна вимога контролюючого органу як поточного кредитора про стягнення грошових вимог з боржника) не є подібними до правовідносин у справах №320/12137/20 (спір за позовом платника податків до контролюючого органу про стягнення бюджетної заборгованості та моральної шкоди) та від 01.11.2023 у справі № 908/129/22 (908/1333/22) (спір за позовом платника податків до контролюючого органу про визнання протиправним податкових повідомлень-рішень) урахування судами попередніх інстанцій правових висновків Великої Палати Верховного Суду у відповідних постановах у цих справах є безпідставним з огляду на нерелевантність зазначеної судової практики.

Отже, дійшовши помилкових висновків, що спір у цій справі не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний господарський суд, неправомірно закрив провадження у справі на підставі вимог пункту 1 частини першої статті 231 ГПК України».

Таким чином, з урахуванням наведених висновків Верховного Суду, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апелянта про порушення судом першої інстанції правил предметної юрисдикції є необґрунтованими. Спір у даній справі підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, у зв`язку з чим підстав для висновку про його належність до адміністративної юрисдикції не вбачається.

Інші твердження апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків, викладених в рішенні Господарського суду Черкаської області від 14.10.2025 у справі № 925/1075/22(580/12722/24), а отже, у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

З приводу висвітлення всіх доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні Суду у справі «Трофимчук проти України» №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В силу ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржниками зроблено не було.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Главшляхбуд» необґрунтованою та такою, що не підлягають задоволенню, а рішення Господарського суду Черкаської області від 14.10.2025 у справі № 925/1075/22(580/12722/24) підлягає залишенню без змін.

Розподіл судових витрат

Судові витрати за подання апеляційної скарги, у відповідності до статті 129 ГПК України, судом покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 240, 267-271, 273, 275, 276, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Кодексу України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Главшляхбуд» залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 14.10.2025 у справі № 925/1075/22 (580/12722/24) залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги розподіляється відповідно до ст. ст. 129 та 282 Господарського процесуального кодексу України.

4. Справу № 925/1075/22 (580/12722/24) повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, строки та випадках, передбачених ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст постанови складено та підписано 12.03.2026.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді С.В. Сотніков

О.М. Остапенко