УХВАЛА

18 березня 2026 року

м. Київ

cправа № 917/1553/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Булгакової І. В.(головуючої), Власова Ю. Л. та Малашенкової Т. М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Релігійної громади Полтавської церкви Христової, м. Полтава (Полтавська церква Христова; далі - Релігійна громада)

на рішення Господарського суду Полтавської області від 20.11.2025 та

постанову Східного апеляційного господарського суду від 13.02.2026

за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз"

до Релігійної громади

про стягнення 277 312,17 грн,

ВСТАНОВИВ:

Релігійна громада 04.03.2026 (через систему "Електронний суд") звернулася до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 20.11.2025 і постанову Східного апеляційного господарського суду від 13.02.2026 зі справи № 917/1553/25 та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Водночас у скарзі заявлено клопотання про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

Від Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз" 11.03.2026 (через систему "Електронний суд") надійшла заява, яка по суті є запереченнями проти відкриття касаційного провадження за скаргою Релігійної громади та на клопотання про зупинення оскаржуваних судових рішень до закінчення їх перегляду в касаційному порядку .

Релігійна громада 13.03.2026 (через систему "Електронний суд") подала заперечення на заяву Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз" проти відкриття касаційного провадження за її скаргою, в яких остання з посиланням на пункт 2 частини третьої статті 287 названого Кодексу зазначає про те, що справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики щодо можливості застосування оператором ГРМ дванадцятимісячний період для донарахування необлікованого газу, що зумовлює необхідність перевірки правильності застосування норм права, а також має виняткове для нього значення та становить значний суспільний інтерес.

Перевіривши матеріали касаційної скарги та беручи до уваги подані заперечення, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України; Кодекс) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. Аналогічне положення закріплено у частині першій статті 17 ГПК України.

Згідно з частинами п`ятою та сьомою статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Позов у цій справі було подано у 2025 році, в якому відповідно до приписів статті 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2025" прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2025 року був визначений у розмірі 3028,00 грн.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову у цій справі є стягнення 277 312,17 грн вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу, а отже, ціна позову у цій справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (302 800 грн), тому справа є малозначною згідно з наведеними приписами ГПК України.

Так, згідно з рішенням Господарського суду Полтавської області від 20.11.2025, яке залишене без змін постановою апеляційного господарського суду від 13.02.2026 у цій справі, позовні вимоги задоволено; стягнуто з Релігійної громади на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз" 277 312,17 грн вартості необлікованого об`єму природного газу, 1106,17 грн витрат на проведення експертизи, 3 327,75 грн судового збору.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятисот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у підпунктах "а", "б", "в" та "г" цієї ж норми.

При цьому тягар доказування наявності підстав, передбачених згаданими підпунктами пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України, покладається на скаржника.

Однак наявності таких випадків з обставин цієї справи Судом не вбачається, а скаржником у касаційній скарзі не наведено обґрунтувань, які можуть бути визнані такими, що підпадають під дію пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України для перегляду справи в касаційному порядку.

Разом з тим посилання скаржника на положення пункту 2 частини третьої статті 287 вказаного Кодексу, викладені у запереченнях на заяву Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз", не приймаються Судом до уваги, оскільки, по -перше, такі доводи не були наведені у касаційній скарзі, по-друге, вказані заперечення не є доповненнями до касаційної скарги у розумінні статті 298 ГПК України, строк для подання яких закінчився 05.03.2026 згідно з частиною першою цієї ж норми.

З урахуванням викладеного суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Релігійної громади на рішення Господарського суду Полтавської області від 20.11.2025 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 13.02.2026 у цій справі на підставі пункту 1 частини першої статті 293 ГПК України, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись частиною п`ятою статті 12, статтею 234, пунктом 2 частини третьої статті 287, статтею 293 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Релігійної громади Полтавської церкви Христової, м. Полтава (Полтавська церква Христова) на рішення Господарського суду Полтавської області від 20.11.2025 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 13.02.2026 зі справи № 917/1553/25.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Булгакова

Суддя Ю. Власов

Суддя Т. Малашенкова