ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2026 р.м. Одеса Справа № 916/4299/25

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Босової Ю.С.

За участю представників сторін:

Від позивача: Шишлов В.А. на підставі ордеру;

Від відповідача: Горбань А.І. на підставі ордеру;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом приватного підприємства «Тімурагро» до відкритого акціонерного товариства ім. Калініна про стягнення 1 100 000,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Тімурагро» (далі по тексту ПП «Тімурагро») звернулося до господарського суду з позовною заявою до відкритого акціонерного товариства ім. Калініна (далі по тексту ВАТ ім. Калініна) про стягнення заборгованості у розмірі 1 100 000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов`язань за договором про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №БП-2024/3012 від 30.12.2024 в частині повернення грошових коштів у визначені договором строки.

Ухвалою від 27.10.2025 судом було задоволено заяву позивача про забезпечення позову, накладено арешт на грошові кошти ВАТ ім. Калініна в межах суми стягнення 1 100 000,00 грн, які знаходяться в банківських установах на всіх рахунках, інформація про які буде виявлена в процесі виконання ухвали про забезпечення позову; накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, власником якого є відповідач, інформація про яке буде виявлена в процесі виконання ухвали про забезпечення позову, лише в межах різниці між сумою ціни позову у розмірі 1 100 000,00 грн та арештованих грошових коштів, у разі їх недостатності.

Ухвалою від 06.11.2025 судом було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 03.12.2025 судом було повернуто ВАТ ім. Калініна клопотання про відкладення розгляду справи без розгляду у зв`язку з його поданням на електронну пошту суду, що не відповідає вимогам ст. ст. 6, 42 ГПК України. При цьому ухвалою від 13.01.2026 судом було звернуто увагу представника відповідача на приписи ч. 8 ст. 6 ГПК України, згідно з якими адвокат може подавати процесуальні, інші документи, вчиняти інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи.

26.01.2026 на електронну пошту суду від ВАТ ім. Калініна окремо за підписом представника та директора товариства надійшли пояснення щодо заявлених позовних вимог.

У підготовчому засіданні 18.02.2026 судом вчергове було звернуто увага представника відповідача на неможливість прийняття до розгляду процесуальних документів, які надсилаються на електронну пошту суду, а також на необхідність подання документів в електронній формі виключено через підсистему «Електронний суд».

19.02.2026 до суду від ВАТ ім. Калініна надійшли пояснення щодо заявлених позовних вимог, які суд враховує під час вирішення даного спору у зв`язку з їх поданням через підсистему «Електронний суд». У поданих поясненнях відповідач визнає наявність заборгованості перед відповідачем у розмірі 1 100 000,00 грн. Водночас ВАТ ім. Калініна звертає увагу на укладення між сторонами саме договору безвідсоткової поворотної фінансової допомоги. Підписаний між сторонами у справі додаток №2 до договору, якою передбачено сплату відсотків за користування коштами, за переконанням відповідача, свідчить про невідповідність додатку до договору вимогам чинного законодавства.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення представників сторін, господарський суд встановив наступне.

30.12.2024 між ПП «Тімурагро» (Позикодавець) та ВАТ ім. Калініна (Позичальник) було укладено договір про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги № БП-2024/3012, відповідно до п. п. 1.1, 1.2 якого за цим договором Позикодавець надає Позичальнику поворотну фінансову допомогу, а Позичальник приймає її та зобов`язується повернути в порядку та на умовах, передбачених даним договором. Під «поворотною фінансовою допомогою» в цьому договорі слід розуміти суму коштів, що надійшла Позичальнику у користування за даним договором.

Згідно з п. 2.1 договору про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги № БП-2024/3012 від 30.12.2024 поворотна фінансова допомога надається на загальну суму 1 100 000,00 (Один мільйон сто тисяч гривень 00 копійок) без податку на додану вартість.

Поворотна фінансова допомога надається строком на 197 днів і підлягає остаточному поверненню Позикодавцю до 15.07.2025 року (п. 3.1 договору про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги № БП-2024/3012 від 30.12.2024).

Згідно з п. п. 5.1 - 5.3 договору про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №БП-2024/3012 від 30.12.2024 Позикодавець зобов`язується своєчасно передати грошові кошти (поворотну фінансову допомогу) Позичальнику. Позикодавець має право вимагати розірвання договору і повернення фінансової допомоги, якщо Позичальник використовує таку допомогу не для потреб, зазначених в п. 2.5 договору. Позичальник має право дострокового повернення поворотної фінансової допомоги.

Відповідно до п. 8.3 договору про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №БП-2024/3012 від 30.12.2024 всі доповнення, зміни, додатки до цього договору мають юридичну силу, якщо вони оформлені в письмовому вигляді і належним чином підписані сторонами або їх повноважними представниками і є невід`ємною частиною цього договору.

У додатку №1 від 30.12.2024 до договору №БП-2024/3012 від 30.12.2024 сторонами також було передбачено, що сума наданої поворотної фінансової допомоги передбачає прив`язку до долара США (станом на день підписання цього додатка 41,9 грн. за 1 дол. США та діє до підписання наступного). У разі збільшення курсу долара США до гривні Позичальник зобов`язаний повернути Позикодавцю фінансову допомогу з перерахунком до долара станом на строк її повернення з урахуванням еквіваленту вказаного у п. 1.1. цього додатку (п. п. 1.1-1.2 додатку).

У додатку №2 від 30.12.2024 до договору №БП-2024/3012 від 30.12.2024 сторонами було погоджено, що Позичальник зобов`язаний щомісячно сплачувати Позикодавцю за користування поворотною фінансовою допомогою комісію у розмірі 2% від загальної суми з перерахунком до долара станом на строк її повернення з урахуванням еквіваленту вказаного у додатку №1 до цього договору. Комісія сплачується Позичальником шляхом видачі готівки директору підприємства Позикодавця.

30.12.2024 між ПП «Тімурагро» та ВАТ ім. Калініна було підписано акт отримання грошових коштів до договору №БП-2024/3012 від 30.12.2024.

30.12.2024 ПП «Тімурагро» в рахунок виконання зобов`язань за договором №БП-2024/3012 від 30.12.2024 було перераховано на рахунок ВАТ ім. Калініна грошові кошти у розмірі 1 100 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №7954.

03.09.2025 ПП «Тімурагро» звернулося до ВАТ ім. Калініна з претензією про погашення заборгованості за договором №БП-2024/3012 від 30.12.2024 у розмірі 1 100 000,00 грн. Претензія була направлена на адресу відповідача засобами поштового зв`язку 03.09.2025, що підтверджується описом вкладення та накладною. Водночас докази надання відповідачем відповіді на претензію в матеріалах справи відсутні.

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить із наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, та встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів.

Варто зауважити, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, у зв`язку з чим, суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Предметом заявленого ПП «Тімурагро» позову до ВАТ ім. Калініна є вимоги про стягнення заборгованості за договором про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №БП-2024/3012 від 30.12.2024 у розмірі 1 100 000,00 грн.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Господарським судом під час вирішення даного спору було встановлено, що 30.12.2024 між ПП «Тімурагро» та ВАТ ім. Калініна було укладено договір про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги № БП-2024/3012, за змістом якого позивач зобов`язався надати відповідачу грошові кошти у розмірі 1 100 000,00 грн, які відповідач мав повернути у строк до 15.07.2025.

Договором про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №БП-2024/3012 від 30.12.2024 не передбачено сплату ВАТ ім. Калініна на користь ПП «Тімурагро» процентів за користування грошовими коштами. Водночас у додатку №2 від 30.12.2024 сторонами було передбачено обов`язок відповідача щомісячно сплачувати на користь позивача комісію у розмірі 2% від загальної суми з перерахунком до долара станом на строк її повернення з урахуванням еквіваленту вказаного у додатку №1 до цього договору.

Верховний Суд у постанові від 26.08.2025 у справі №921/415/24 дійшов висновку, що правова природа договору не залежить від його назви, а визначається з огляду на зміст, тому при оцінці відповідності волі сторін та укладеного договору фактичним правовідносинам, суд повинен надати правову оцінку його умовам, правам та обов`язкам сторін для визначення спрямованості як їх дій, так і певних правових наслідків, дійсним намірам сторін спору при укладенні оспорюваних договорів, встановити фактичні правовідносин, які склалися між сторонами, і застосувати до цих правовідносин відповідні норми матеріального права. Водночас невикористання при вчиненні певного правочину термінів, які визначають притаманні такому виду правочинів поняття, із закріпленням їх натомість у завуальований спосіб, а також викладення у різних документах взаємопов`язаних між собою прав і обов`язків сторін, що в сукупності складають зміст відповідних правовідносин, можуть бути засобами, які використовуються задля приховання суті правочину, укладення якого мають на меті сторони, шляхом оформлення "про людське око" (напоказ) іншого правочину.

Враховуючи викладене вище господарський суд доходить висновку, що включення сторонами до назви договору слів про укладення договору безвідсоткової поворотної фінансової допомоги не може бути визначальною ознакою під час дослідження змісту правочину, оскільки правова природа такого договору має встановлюватися за результатом оцінки всіх прав та обов`язків сторін.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ст. 1049 ЦК України).

За результатом надання оцінки змісту укладеного між сторонами договору про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №БП-2024/3012 від 30.12.2024, господарський суд дійшов висновку, що зазначений договір за правовою природою є договором позики.

Предметом заявленого ПП «Тімурагро» позову до ВАТ ім. Калініна є лише вимоги про повернення грошових коштів у зв`язку з чим надання оцінки додатку №2 від 30.12.2024 до договору, а також наявності/відсутності обов`язку відповідача сплачувати проценти за користування грошовими коштами не входить до предмета доказування у межах даного спору. Таким чином, у суду відсутні підстави для надання оцінки додатку №2 від 30.12.2024 на предмет його відповідності вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

ПП «Тімурагро» належним чином виконало прийняті на себе зобов`язання за договором №БП-2024/3012 від 30.12.2024, що підтверджується платіжною інструкцією №7954 від 30.12.2024 на суму 1 100 000,00 грн.

Проте, як з`ясовано судом та не спростовано ВАТ ім. Калініна, на дату звернення позивача до суду із даними позовними вимогами відповідачем не було повернуто отримані грошові кошти, які за умовами договору мали бути повернуті у строк до 15.07.2025.

З викладених обставин господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заявленого позивачем позову шляхом присудження до стягнення з ВАТ ім. Калініна на користь ПП «Тімурагро» заборгованості за договором БП-2024/3012 від 30.12.2024 у розмірі 1 100 000,00 грн.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладене вище, господарський суд доходить висновку про правомірність та законність задоволення позову приватного підприємства «Тімурагро» шляхом присудження до стягнення з відкритого акціонерного товариства ім. Калініна заборгованості у розмірі 1 100 000,00 грн.

У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи ч. 7 ст. 145 ГПК України).

Враховуючи задоволення заявленого позивачем позову, підстави для скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду від 27.10.2025 у даній справі, відсутні.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 1 514,00 грн покладаються на відповідача у зв`язку із задоволенням позову відповідно до ст. 129 ГПК України.

За звернення до суду з даним позовом позивачем було сплачено в дохід державного бюджету судовий збір у розмірі 16 500,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №9116 від 31.10.2025.

Згідно з ч. 3 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI (зі змінами), ч. 1 ст. 130 ГПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи визнання відповідачем заявленого до нього позову до початку розгляду справи по суті, господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позивачу з державного бюджету судового збору у розмірі 8250,00 грн, інша частина судового збору у розмірі 8250,00 грн покладається на відповідача у зв`язку із задоволенням заявленого позову.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 145, 236 238, 240, ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2. Стягнути з відкритого акціонерного товариства ім. Калініна /68533, Одеська область, Болградський р-н, село Богданівка; ідентифікаційний код 05414733/ на користь приватного підприємства «Тімурагро» /68500, Одеська область, Болградський р-н, смт Тарутине, проспект Миру, буд. 7; ідентифікаційний код 37163073/ заборгованість у розмірі 1 100 000,00 грн /один мільйон сто тисяч грн 00 коп./, судовий збір у розмірі 9 764,00 грн /дев`ять тисяч сімсот шістдесят чотири грн 00 коп./.

3. Повернути з Державного бюджету України на користь приватного підприємства «Тімурагро» /68500, Одеська область, Болградський р-н, смт Тарутине, проспект Миру, буд. 7; ідентифікаційний код 37163073/ судовий збір у розмірі 8250,00 грн /вісім тисяч двісті п`ятдесят грн 00 коп./, сплачений згідно з платіжною інструкцією №9116 від 31.10.2025.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення складено 12 березня 2026 р.

Суддя С.П. Желєзна