ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"13" березня 2026 р.м. Одеса Справа № 916/5034/25

За позовом: Одеська міська рада (65026, м. Одеса, пл. Думська, буд. 1, )

Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Департамент архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради (65011, м. Одеса, вул. Успенська, буд. 83/85, )

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «СПІЛЬНЕ УКРАЇНСЬКО-ГРЕЦЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «ІМТРЕКС» (68001, Одеська обл., м. Чорноморськ, просп. Миру, буд. 8А/18Н, )

про стягнення

Суддя Рога Н.В.

Секретар с/з Граненко М.М.

Представники сторін:

Від позивача: Каланжова А.О. - в порядку самопредставництва.

Від третьої особи: Мельничук М.С. - в порядку самопредставництва.

Від відповідача: Кузнєцова Л.О. на підставі ордеру серії ВН №1502242 від 16.12.2025р.

СУТЬ СПОРУ: Одеська міська рада звернулась до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «СПІЛЬНЕ УКРАЇНСЬКО-ГРЕЦЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «ІМТРЕКС» (далі ТОВ «СУГП «ІМТРЕКС») про стягнення штрафу за договором оренди землі від 23.08.2024р., посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. та зареєстрованим в реєстрі за № 1704, у розмірі 2 587 001 грн 10 коп.

Ухвалою суду від 22.12.2025р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №916/5034/25, залучено в якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Департамент архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради, справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 20.01.2026р. Протокольною ухвалою від 20.01.2026р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 12.02.2026р. Протокольною ухвалою суду від 12.02.2026р. судове засідання відкладено на 03.03.2026р. У судовому засіданні 03.03.2026р. оголошено перерву до 13.03.2026р.

Позивач - Одеська міська рада, підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити, з підстав наведених у позовній заяві та відповіді на відзив, яка надійшла до суду 07.01.2026р.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Департамент архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради, позовні вимоги Одеської міської ради підтримує, просить їх задовольнити з підстав, наведених у поясненнях, які надійшли до суду 20.01.2026р.

Відповідач ТОВ «СУГП «ІМТРЕКС», проти задоволення позовних вимог заперечує, з підстав наведених у відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 05.01.2026р.

Позивач у справі зазначає, що 23.08.2024р. між Одеською міською радою (Орендодавець) та ТОВ «СУГП «ІМТРЕКС» (Орендар) укладено договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :26:008:0002, що розташована за адресою: м. Одеса, пров. Сортувальний, 5-А, загальною площею 2,8496 га, для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, строком на 10 років. Договір посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. 23.08.2024р. та зареєстрований в реєстрі за №1704.

Позивач зазначає, що відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 20.05.2024 р. НВ-024 датою державної реєстрації вищевказаної земельної ділянки є 20.05.2024 р.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав від 23.08.2024 р. № 392206697 право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :26:008:0002 зареєстровано за територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради 23.08.2024 р. (РНОНМ: 101).

Згідно з п. 2.1 розділу 2 Договору в оренду передається земельна ділянка, загальною площею 2,8496 га, у тому числі по угіддях: землі під будівлями та спорудами промислових підприємств 2,8496 га.

Відповідно до п. 2.2 розділу 2 Договору на земельній ділянці розміщено об`єкти нерухомого майна нежитлові будівлі, що належать ТОВ «СУГП «ІМТРЕКС», право власності на які зареєстровано 26.09.2023 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колмиковою О.О. (РНОНМ: 100).

Позивач відмітив, що згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.09.2025 р. № 443958349 право власності на нежитлові будівлі загальною площею 867,1 кв.м зареєстровано за ТОВ «СУГП «ІМТРЕКС» на підставі договору купівлі-продажу від 26.09.2023 р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колмиковою О.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 210, та технічного паспорту від 21.09.2023 р. № ТІ01:5597-8118-9484-6611, отриманого з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва.

Відповідно до п. 4.3 розділу 4 Договору орендна плата вноситься Орендарем рівними частинами за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця на відповідний рахунок

Посилаючись на п. 4.7 Договору, позивач зазначає, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим Договором, у 10-денний строк, зокрема, сплачується штраф у розмірі 100 відсотків річної орендної плати, встановленої цим Договором.

Так, ТОВ «СУГП «ІМТРЕКС» нараховано орендну плату: за серпень 2024 р. (з 23.08.2024 р.) у сумі 31 294,37 грн, кінцевий термін сплати 30.09.2024 р.; за вересень 2024 р. у сумі 107 971,71 грн, кінцевий термін сплати 30.10.2024 р.

Однак, позивач повідомив, що відповідно до виписок по рахунку № UA0015744 від 09.10.2024 р. кошти у сумі 35 000,00 грн надійшли Орендодавцю 08.10.2024 р., від 02.11.2024 р. кошти у сумі 105 111,91 грн надійшли Орендодавцю 01.11.2024 р., від 16.11.2024 р. кошти у сумі 108 000,00 грн надійшли 15.11.2024р.

Таким чином, на твердження позивача, ТОВ «СУГП «ІМТРЕКС» порушило умови п. 4.3 розділу 4 Договору, а саме сплатило кошти у розмірі 35 000 грн. лише 08.10.2024 р. та у розмірі 105 000 грн 01.11.2024 р., тобто з порушенням строку, встановленого Договором, внаслідок чого Департаментом земельних ресурсів Одеської міської ради (правонаступник Департамент архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради, далі Департамент) на підставі п. 4.7 розділу 4 Договору нараховано штраф у сумі 2 587 001 грн 10 коп.

Позивач зазначив, що Департаментом на адресу відповідача ТОВ «СУГП «ІМТРЕКС», було направлено претензію від 30.10.2024 р. № 01-13/2046 щодо необхідності сплати штрафу у розмірі 2 587 001,10 грн за Договором. За результатами розгляду претензії відповідач листом від 08.11.2024 р. № 08/11-24 звернувся з проханням про звільнення останнього від сплати штрафних санкцій, посилаючись на те, що відповідно до розпорядження Одеської обласної військової адміністрації від 24.11.2023 р. № 1013/А-2023 ТОВ «СУГП «ІМТРЕКС» визначено критично важливим підприємством для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період.

В свою чергу, Департамент листом від 17.12.2024 р. № 01-18/1854 повідомив відповідача про відсутність законодавчої можливості звільнення останнього від сплати штрафних санкцій з огляду на обов`язковість виконання умов договору оренди.

Згідно з п. 4.1 розділу 4 Договору орендна плата за земельну ділянку площею 2,8496 га розрахована у розмірі 5% від нормативної грошової оцінки цієї земельної ділянки та складає 1 293 500,55 грн на рік.

Згідно з витягом із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 07.06.2024 р. № НВ-024 нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :26:008:0002 складає 25 870 011,02 грн.

Як зазначає позивач, листом від 02.10.2025р. № 01-19/752 Департамент повідомив, що платіж від 08.10.2024 р. у розмірі 35 000,00 грн зараховано в рахунок сплати за серпень 2024 р. (у сумі 31 294,37 грн) та за вересень 2024 р. (у сумі 3 705,63 грн);

- платіж від 01.11.2024 р. у сумі 105 000,00 грн зараховано в рахунок сплати за вересень 2024 р. (у сумі 104 086,08 грн) та за жовтень 2024 р. (у сумі 913,92 грн);

- платіж від 15.11.2024 р. у сумі 108 000,00 грн враховано в рахунок сплати за жовтень 2024 р. (у сумі 106 877,79 грн) та за листопад 2024 (у сумі 1 122,21 грн).

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу, позивач звернув увагу суду на те, що укладаючи Договір оренди сторони погодили усі його умови. Відповідач був обізнаний про відповідальність за несвоєчасне виконання умов Договору та розмір штрафних санкцій, які встановлені останнім.

Позивач також відмітив, що Договір, укладений між Одеською міською радою та ТОВ «СУГП «ІМТРЕКС», відповідає Типовому договору оренди землі, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 р. № 220, який містить п. 14 наступного змісту: «У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором: у 10-денний строк сплачується штраф у розмірі 100 відсотків річної орендної плати, встановленої цим договором; стягується пеня у розмірі ________ відсотків несплаченої суми за кожний день прострочення».

Крім того, на твердження позивача, розмір штрафу, на відміну від пені, не є предметом договірної конкретизації, а імперативно визначений Типовим договором. Більш того, Типовим договором не передбачено жодних підстав, які б вливали на зменшення розміру штрафу.

Таким чином, оскільки розмір штрафу, а саме 100 % річної орендної плати імперативно закріплений постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 р. № 220, Одеська міська рада вважає, що відсутні підстави для зменшення законодавчо визначеного розміру штрафу на підставі ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України.

З урахуванням викладеного, за порушення ТОВ «СУГП «ІМТРЕКС» умов Договору Департаментом земельних ресурсів Одеської міської ради нараховано штраф за прострочення сплати орендної плати за серпень 2024 р. та за вересень 2024 р. у розмірі 2 587 001,10 грн, що відповідає вимогам п. 4.7 розділу 4 Договору, який позивач просить стягнути на свою користь.

У якості нормативного обгрунтування позову позивач посилається на приписи ч. 1 ст. 93, ст.ст. 96, 206 Земельного кодексу України, ст. 24 Закону України «Про оренду землі», ст.ст. 525, 526, 549, 610, 611, 615, 626, 628 Цивільного кодексу України.

Третя особа - Департамент архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради, повністю підтримує позицію Одеської міської ради та зазначає, що договір, укладений між Одеською міською радою та ТОВ «СУГП «ІМТРЕКС» відповідає Типовому договору оренди землі, який затверджений Постановою КМУ від 03.03.2004р., у зв`язку із чим, типові умови договору в силу їх імперативності є обов`язковими для майбутніх сторін господарських договірних зобов`язань та не підлягають зміні ними.

Таким чином, сума штрафу за несплату орендної плати та умови його нарахування зазначені в договорі оренди землі і встановлені законодавством, а отже, мають чітко встановлені межі, є пропорційними та мають на меті стимулювання сторони вчасно виконувати зобов`язання.

Відповідач ТОВ «СУГП «ІМТРЕКС», не погоджується із розміром нарахованого штрафу та зазначає, що розмір орендної плати становить 1 293 500,55 грн на календарний рік. Тобто розмір місячної орендної плати становить 1 293 500,55 грн/12= 107 791,71 грн.

Враховуючи, що договір оренди укладений 23 серпня 2024 року, розмір орендної плати за серпень 2023 року становить 107 791,71/31х9=31 294,37 грн. Розмір орендної плати за вересень 2024 року становить 107 791,71 грн.

Відповідач зазначає, що у відповідності до п. 287.4 ст. 287 Податкового кодексу України за серпень 2024 року ТОВ «СУГП «ІМТРЕКС повинно було здійснити оплату за оренду землі до 30 вересня 2024 року, фактично оплата була проведена 08 жовтня 2024 року у розмірі 35 000,00 грн. ( переплата на 3705,63 грн), тобто з затримкою лише на 9 днів.

Також, за вересень 2024 року ТОВ «СУГП «ІМТРЕКС» повинно було здійснити оплату за оренду землі до 30 жовтня 2024 року, фактично оплата була проведена 01 листопада 2024 року у розмірі 105 000,00 грн + переплата на 3 705,63 грн=108 705,63, тобто з затримкою лише на 2 дні.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо стягнення штрафу відповідач просить врахувати, що неустойка (штраф) не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер.

Відповідач зазначає, що Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради нарахував штраф в сумі 1 293 500,55 грн відповідно до умов Договору, виходячи з суми простроченого на 9 днів зобов`язання зі сплати орендної плати за серпень 2024 року, розмір якого (простроченого зобов`язання) становить 31 294,37 грн., тобто штрафні санкції в 41 раз перевищують грошове зобов`язання.

Штраф в сумі 1 293 500,55 грн. відповідно до умов Договору, виходячи з суми простроченого на 2 дні зобов`язання зі сплати орендної плати за вересень 2024 року, розмір якого (простроченого зобов`язання) становить 107 791,71 грн., тобто штрафні санкції в 35 разів перевищує грошове зобов`язання.

В свою чергу, відповідач звертає увагу, що позивач та третя особа не навели доводів про наявність в них будь-яких матеріальних збитків чи інших витрат (втрат), пов`язаних з простроченням виконання зобов`язань зі сплати орендної плати за серпень-вересень 2024 року.

З урахуванням наведеного, на думку відповідача, вбачається явна неспівмірність нарахованого штрафу, стягнення якого в повному обсязі a priori не може вважатися пропорційним допущеному орендарем порушенню умов Договору, не відповідає принципам розумності, справедливості та, по суті, виступає каральною санкцією для боржника у зобов`язанні, покладаючи на нього несправедливо непомірний тягар, який є невідповідним обсягу порушеного зобов`язання та замість стимулювання до виконання основного грошового зобов`язання Орендарем виступає джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків Орендодавцем, якому, очевидно, стає невигідним належне виконання основного зобов`язання боржником

Враховуючи вищенаведене, а також враховуючи строки виникнення та тривалість невиконання відповідачем своїх обов`язків щодо вчасної сплати оплати за оренду землі, відсутність доведених збитків позивача, відповідач просить суд про зменшення розміру заявлених до стягнення сум штрафних санкцій до розміру суми не вчасно оплаченої орендної плати, тобто зменшити штраф до 31 294,37 грн. за серпень 2024 року та до 107 791,71 грн. за вересень 2024 року, що загалом становить 139 086,08 грн.

Розглянув матеріали справи, заслухав пояснення представників сторін, судом встановлено, що 23.08.2024р. між Одеською міською радою (Орендодавець) та ТОВ «СУГП «ІМТРЕКС» (Орендар) укладено договір оренди землі (далі Договір), згідно з п. 1.1. якого Орендодавець, на підставі Закону України «Про оренду землі» та рішення Одеської міської ради №2351-VІІІ від 26.06.2024 р. надає, а Орендар приймає у строкове, платне володіння, користування земельну ділянку площею 2,8496 га, кадастровий номер :26:008:0002, місце розташування якої: м. Одеса, пров. Сортувальний, 5-А, вид цільового призначення 11.02 Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель і споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості.

Договір посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. 23.08.2024р. та зареєстрований в реєстрі за №1704.

Відповідно до п. 5.1 Договору оренди земельна ділянка передається в оренду ТОВ «СУГП «ІМТРЕКС» для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель і споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості.

Категорія земель за основним цільовим призначенням - землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, оборони та іншого цільового призначення. Вид цільового призначення згідно з Класифікацією видів цільового призначення земель - 11.02 Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (п. 5.2 Договору).

Згідно з п. 2.1. Договору в оренду передається земельна ділянка, площею 2,8496 га, у тому числі по угіддях: - землі під будівлями та спорудами промислових підприємств - 2,8496 га.

На земельній ділянці розміщені об`єкти нерухомого майна, а саме: нежитлові будівлі, що належать ТОВ «СУГП «ІМТРЕКС» на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 26.09.2023 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калмиковою О.О. за реєстровим № 210, право власності на які зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 26.09.2023 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калмиковою О.О., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100, номер запису про права власності: 51875673. Інженерне забезпечення об`єкту - від існуючих міських мереж (п. 2.2. Договору).

Частиною 1 ст. 3 Земельного кодексу України визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 9 ст. 93 Земельного кодексу України відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.

За приписами ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

За ст. 6 зазначеного Закону орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 20.05.2024р. НВ-024 датою державної реєстрації земельної ділянки кадастровий номер :26:008:0002 є 20.05.2024р.

Право власності на земельну ділянку кадастровий номер :26:008:0002 зареєстровано за Одеською міською радою, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових праві від 23.08.2024р. №392206697.

Отже, між сторонами за Договором оренди землі склалися правовідносини, пов`язані з орендою земельної ділянки загальною площею 2,8496 га з кадастровим номером :26:008:0002.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про оренду землі» орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом.

За ст. 5 зазначеного Закону орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За умовами п. 3.1 Договору його укладено на 10 років, до реалізації планувальних рішень території, для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості.

За змістом ст. 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди (частини 1-3 ст. 21 цього Закону).

Крім того, згідно з п.п. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності - обов`язковий платіж, що його орендар вносить орендодавцю за користування земельною ділянкою.

Відповідно до п. 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Судом встановлено, що відповідно до п. 4.1. Договору орендна плата за земельну ділянку площею 2,8496 га, розрахована у розмірі 5 % від нормативної грошової оцінки цієї земельної ділянки та складає: 1 293 500 (один мільйон двісті дев`яносто три тисячі п`ятсот) грн 55 коп. на рік. Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій безготівковій формі.

Відповідно до п. 4.2 Договору розмір орендної плати встановлюється згідно рішень Одеської міської ради у відповідності до розрахунку розміру орендної плати та може збільшуватися Одеською міською радою в межах передбачених законодавством.

Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що заповнюються під час укладання або зміни умов договору оренди чи продовження його дії.

Орендар самостійно здійснює індексацію нормативної грошової оцінки земельної ділянки відповідно до інформації центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, про коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель, опублікований в засобах масової інформації, після чого самостійно обчислює суму орендної плати щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подає відповідному контролюючому органу за місцем знаходження земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік.

Положеннями п. 4.3 Договору оренди встановлено, що орендна плата вноситься орендарем рівними частками за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця на Банк Казначейства України (ЕАП), МФО 899998, , на рахунок Одержувача - ГУК в Одеській області (м. Одеса), № 11А34 15744, код бюджетної класифікації 18010600.

Згідно з п. 289.1 ст. 289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.

Відповідно до п. 2.3 Договору нормативна оцінка земельної ділянки на дату укладання договору становить: 25 870 011 (двадцять п`ять мільйонів вісімсот сімдесят тисяч одинадцять) грн 02 коп., згідно витягу №НВ-024 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних, сформованого 07.06.2024р.

Пунктом 9.4.2. Договору оренди встановлено обов`язок Орендаря самостійно, щороку обчислювати суму орендної плати за станом на 1 січня, з урахуванням індексації нормативної грошової оцінки і не пізніше 20 лютого поточного року подавати відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою встановленою у порядку визначеному Податковим кодексом України (з урахуванням нової нормативної грошової оцінки земель у разі введення її в дію).

Як вбачається з матеріалів справи, згідно розрахунку наданого позивачем, орендна плата за земельну ділянку кадастровий номер :26:008:0002, площею 2,8496 га, за серпень 2024р. (з 23.08.2024р.) становить 31 294 грн 37 коп., за вересень 2024р. 107 791 грн 71 коп., за жовтень 2024р. 107 791 грн 71 коп.

У ст. 626 Цивільного кодексу України закріплено поняття договору, яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У п. 3 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України закріплено, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору.

Також, у ст. 627 Цивільного кодексу України закріплено принцип свободи договору та визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою ст. 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У силу ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України ).

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ст. 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Згідно із ст. 24 Закону України Про оренду землі орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати.

Відповідно до ст. 25 Закону України Про оренду землі орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку, а в разі оренди земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також і орендну плату за водний об`єкт.

Як вже зазначалося вище, за умовами п. 4.3 Договору орендна плата вноситься орендарем рівними частками за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Відтак, відповідач мав сплачувати на користь позивача щомісячно орендну плату не пізніше 30 числа кожного місяця, наступного за звітним, у розмірі, визначеному Договором, а саме: за серпень 2024р. до 30.09.2024р., за вересень 2024р. до 30.10.2024р., за жовтень 2024р. до 31.11.2024р.

Але, матеріали справи містять виписки по рахунку № НОМЕР_1 (платник ТОВ «СУГП «ІМТРЕКС», ):

-від 09.10.2024 р. кошти у сумі 35 000 грн. надійшли 08.10.2024 р., з призначення платежу: *;101;32429342;;101 Сплата орендної плати з юр.осіб за серпень 2024р., зг.дог оренди землі м. Одеса від 23.08.24. ТОВ «СУГП «ІМТРЕКС» (32429342) пров. Сортув. 5-А;

-від 02.11.2024 р. кошти у сумі 105 111 грн 91 коп. надійшли 01.11.2024 р., з призначення платежу: *;101;32429342;;101 Сплата орендної плати з юр.осіб за вересень 2024р., зг.дог оренди землі м. Одеса від 23.08.24. ТОВ «СУГП «ІМТРЕКС» (32429342) пров. Сортув. 5-А;

-від 16.11.2024 р. кошти у сумі 108 000 грн. надійшли 15.11.2024 р., з призначення платежу: *;101;32429342;;101 Сплата орендної плати з юр.осіб за жовтень 2024р., зг.дог оренди землі м. Одеса від 23.08.24. ТОВ «СУГП «ІМТРЕКС» (32429342) пров. Сортув. 5-А.

Отже, як вбачається із наведених вище виписок, відповідачем порушено строки сплати орендної плати за серпень 2024 р. на 9 днів, за вересень 2024р. на 2 дні.

Господарський суд зазначає, що Договір оренди землі відповідає Типовому договору оренди землі, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 р. № 220.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 4.7 Договору оренди у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором: у 10-денний строк сплачується штраф у розмірі 100 відсотків річної орендної плати, встановленої цим договором; стягується пеня у розмірі, розмір якої визначається Податковим кодексом України.

Відповідно до ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Статтею 611 Цивільного кодексу України визначено, що одним з наслідків порушення зобов`язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов`язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України (чинним на момент виникнення спірних правовідносин) штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України).

Із наданого позивачем розрахунку, вбачається що ним нараховано штраф у розмірі 1 293 500 грн 55 коп. (100% річної орендної плати згідно з п. 4.1. Договору) за прострочення оплати за серпень 2024р. та 1 293 500 грн 55 коп. за прострочення оплати за вересень 2024р.

Господарський суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Дана позиція міститься у постановах Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020р. у справі № 902/417/18, від 16.10.2024р. у справі № 911/952/22.

Крім того, Верховний Суд у своїй постанові від 26.08.2021р. по справі №911/378/17 виснував, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин (частина третя статті 551 ЦК України) господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Згідно зі сталою судовою практикою, при вирішенні питання щодо стягнення штрафу, суд бере до уваги співвідношення ступеню виконання основного зобов`язання, поважність причин несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язання, поведінку відповідача, яка свідчить про вжиття ним усіх можливих заходів до виконання зобов`язання.

Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19 січня 2024 року у справі № 911/2269/22 звертав увагу, що у вирішенні судом питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки підлягають врахуванню та оцінці на предмет підтвердженості та обґрунтованості як ті підстави для зменшення неустойки, що прямо передбачені законом (ч.3 ст. 551 Цивільного кодексу України, ст. 233 Господарського кодексу України), так і ті, які хоча прямо і не передбачені законом, однак були заявлені як підстави для зменшення розміру неустойки та мають індивідуальний для конкретних спірних правовідносин характер.

Категорії "значно" та "надмірно", які використовуються в ст. 551 Цивільного кодексу України та в ст. 233 Господарського кодексу України, є оціночними і мають конкретизуватися у кожному окремому випадку, з урахуванням того, що правила наведених статей направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, а також недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником.

Даний висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 14 липня 2021 року у справі № 916/878/20.

Разом з тим, у питаннях визначення підстав для зменшення розміру неустойки правовідносини у кожному спорі про її стягнення є відмінними, оскільки кожного разу суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить з конкретних обставин, якими обумовлене зменшення штрафних санкцій, які водночас мають узгоджуватись з положеннями ст. 233 Господарського кодексу України і ч.3 ст. 551 Цивільного кодексу України, а також досліджуватись та оцінюватись судом в порядку статей 86, 210, 237 ГПК України.

Такий підхід є усталеним в судовій практиці у постановах Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 11 липня 2023 року у справі № 914/3231/16, від 10 серпня 2023 року у справі № 910/8725/22, від 26 вересня 2023 року у справі № 910/22026/21, від 02 листопада 2023 року у справі № 910/13000/22, від 07 листопада 2023 року у справі № 924/215/23, від 09 листопада 2023 року у справі № 902/919/22.

Господарський суд зазначає, що індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки (що підлягає стягненню за порушення зобов`язання), а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, свідчать про відсутність універсального максимального і мінімального розміру неустойки, на який її може бути зменшено, що водночас вимагає, щоб цей розмір відповідав принципам верховенства права

Аналогічна позиція міститься у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19 січня 2024 року у справі № 911/2269/22 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2024 № 911/952/22.

У мотивувальній частині рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 року № 7-рп/2013 зазначено, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020р. у справі № 902/417/18 також вказала, що якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

На підставі всього наведеного вище, беручи до уваги тривалість прострочення сплати орендної плати (9 днів та 2 дні), відсутність доказів прострочення виконання зобов`язання в подальшому, поведінку винної особи, розмір штрафу в порівнянні з розміром орендної плати, а також клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу, господарський суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення розміру штрафу на 50%, у зв`язку із чим, стягненню з відповідача підлягає штраф у розмірі 1 293 500 грн. 55 коп.

Суд не приймає доводи відповідача щодо ненадання позивачем доказів понесених ним збитків, так як згідно з ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

За таких обставин, беручи до уваги все зазначене вище, господарський суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами ч. 1 ст. 73 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020р. у справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19).

Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016р. у справі Дж. К. та Інші проти Швеції (J.K. AND OTHERS v. SWEDEN) ЄСПЛ наголошує, що у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування поза розумним сумнівом (beyond reasonable doubt). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При винесені даного рішення суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010р. у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі Трофимчук проти України (№4241/03, §54, ЄСПЛ, 28.10.2010р.) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст. ст. 123, 129 ГПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Одеської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «СПІЛЬНЕ УКРАЇНСЬКО-ГРЕЦЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «ІМТРЕКС» про стягнення штрафу за договором оренди землі від 23.08.2024р., посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. та зареєстрованим в реєстрі за № 1704, у розмірі 2 587 001 грн 10 коп. задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СПІЛЬНЕ УКРАЇНСЬКО-ГРЕЦЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «ІМТРЕКС» (68001, Одеська обл., м. Чорноморськ, просп. Миру, буд. 8А/18Н, ) на користь Одеської міської ради (65026, Одеська обл., м. Одеса, площа Думська, буд. 1, ) штраф за договором оренди землі від 23.08.2024р., посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. та зареєстрованим в реєстрі за № 1704, у розмірі 1 293 500 грн 55 грн., витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 15 522 грн 01 коп. та витрати зі сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 1 514 грн.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення (підписання).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 17 березня 2026 р.

Суддя Н.В. Рога