ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

10.03.2026 Справа № 914/2887/25

За заявою: Обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «Львів-автокар», м. Львів,

про залишення позовної заяви залишення позовної заяви без руху та про зупинення провадження у справі

у справі №914/2887/25

за позовом: Заступника керівника Франківської окружної прокуратури міста Львова в інтересах держави в особі позивача: Львівської міської ради, м. Львів,

до відповідача: Обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «Львів-автокар», м. Львів-Винники,

про витребування майна з незаконного володіння

Суддя Н.Є. Березяк

Секретар судового засідання І.К. Капітанчук

За участю представників сторін:

прокурор: Машталяр Ю. А. (в залі суду)

позивач: Поліщук О.С. (в залі суду) - представник

відповідача: не з`явився

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Заступника керівника Франківської окружної прокуратури міста Львова в інтересах держави в особі Львівської міської ради до Обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «Львів-автокар» про витребування майна з незаконного володіння.

Ухвалою суду від 22.09.2025 (суддя Рим Т.Я.) позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 22.102.205. В подальшому розгляд справи відкладено на 17.12.2025.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Господарського суду Львівської області № 300 від 16.12.2025, відповідно до пунктів 2.3.12 та 2.3.44 Положення про автоматизовану систему документообігу суду та Рішення зборів суддів Господарського суду Львівської області від 31.03.2025 призначити повторний автоматизований розподіл справи № 914/2887/25 у зв`язку із призначенням судді Рима Т.Я. на посаду судді Західного апеляційного господарського суду.

Внаслідок повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 914/2887/25 розподілено для розгляду судді Березяк Н.Є.

Ухвалою суду від 17.12.2025 прийнято справу №914/2887/25 заяву до розгляду, призначено підготовче засідання. Рух справи відображено в ухвалах суду та протоколах судових засідань.

Представником відповідача 22.10.2025 за вх. №28100/25 подано до суду заяву, в якій просив суд залишити позовну заяву Франківської окружної прокуратури міста Львова в інтересах держави в особі позивача: Львівської міської ради без руху.

Представник відповідача в підготовче засідання 06.03.2026 не з`явився.

Присутні в підготовчому засіданні 06.03.2026 прокурор та представник позивача заперечили щодо задоволення поданих відповідачем клопотань про залишення позову без руху. В поданих до суду запереченнях за вх. №28772/25 від 29.10.2025 та заяві вх. №6422/26 від 05.03.2026 щодо про залишення позову без руху, прокурор зазначив, що звертаючись із позовом, він у позовній заяві вказав, що відповідач є недобросовісним набувачем. Звернення прокурора до суду відповідає критерію законності, оскільки здійснюється на підставі норм ст. 387 ЦК України, яка відповідає вимогам доступності, чіткості, передбачуваності, офіційний текст якої є публічним та загальнодоступним.

На переконання прокурора, відсутні підстави для внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна.

Крім цього, прокурор зазначив, що у випадку, якщо в процесі розгляду справи судом буде встановлено, що наведена прокурором ціна позову не відповідає дійсній вартості земельної ділянки, прокурором у разі необхідності, у встановленому законом порядку, буде здійснено сплату недоплаченої суми судового збору.

За наведеного в прокурор вважає, що відсутні підстави для задоволення заяви відповідача про залишення позовної заяви без руху.

Розглянувши заяву представника відповідача про залишення позову без руху, суд зазначає наступне.

Заява відповідача мотивована тим, що в порушення вимог ч.6 ст. 164 ГПК України (в редакції Закону № 4292-IX) прокурором при зверненні з позовом не додано доказів, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, як і експертно-грошової оцінки спірної земельної ділянки, чинної станом на дату подання позовної заяви.

Посилання прокурора на недобросовісність дій відповідача, не можуть бути оцінені судом на стадії прийняття позовної заяви. Питання добросовісності чи недобросовісності набувача майна повинно вирішуватись судом лише з урахуванням досліджених у межах конкретної справи доказів, що унеможливлює встановлення відповідних обставин на етапі відкриття провадження у справі.

Крім того Відповідач вважає, поданий прокурором витяг із нормативної грошової оцінки не може вважатися належним доказом вартості земельної ділянки, не забезпечує можливості суду перевірити правильність визначення ціни позову та розміру судового збору, а також не відповідає вимогам ч.6 ст. 164 ГПК України. На думку відповідача, позов подано без дотримання процесуальних вимог, що виключає можливість його належного розгляду, а відсутність експертної грошової оцінки свідчить про істотні недоліки позовної заяви, які не були усунуті прокурором.

Вимога ч.6 ст.164 ГПК України щодо подання разом із позовною заявою доказів внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна та чинної на момент подання позову експертної грошової оцінки такого майна має імперативний характер і не допускає розширювального тлумачення.

Згідно з ч.6 ст. 164 ГПК України разі подання органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором позовної заяви про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади до позову додаються документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви.

Прокурор у позовній заяві вказав, що Обслуговуючий кооператив «Гаражно-будівельний кооператив «Львів-автокар», на його думку, є недобросовісним набувачем права власності на земельну ділянку. Прокурор звернувся з позовом в порядку, який встановлено ст. 387 ЦК України, тоді як правовий інститут витребування майна у добросовісного набувача врегульовано нормами ст. 388 ЦК України.

Суд зазначає, що вирішення питання щодо добросовісності/недобросовісності відповідачів у спірних правовідносинах має здійснюватися судом на стадії ухвалення рішення і суд не вправі відхиляти ці твердження прокурора на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі і залишати позов без руху.

Посилання відповідача на приписи ч. 5 ст. 12 ЦК України у даному випадку безпідставні. В силу ч. 6 ст. 164 ГПК України та ст. 390 ЦК України внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна та компенсація вартості такого майна добросовісному набувачеві пов`язується не з правовим інститутом здійснення права власності, а з обраним стороною способом захисту права власності, який вона просить суд визначити у рішенні. Такі кошти вносяться на депозитний рахунок суду лише у випадку звернення з позовом про витребування майна від добросовісного набувача. Нормами Глави 29 ЦК України (Захист власності) встановлено право власника на витребування майна із чужого незаконного володіння (ст. 387) та право власника на витребування майна від добросовісного набувача (ст. 388). Це різні правові інститути. Прокурором в інтересах позивача обрано спосіб захисту права власності, який встановлено ст. 387 ЦК України, і у такому випадку внесення грошових коштів на депозитний рахунок суду Законом не вимагається.

В силу ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Тому аргументи відповідача про те, що подаючи позов про витребування майна із чужого незаконного володіння прокурор фактично просить витребувати це майно від добросовісного набувача, жодним чином не можуть змінити обраний прокуратурою спосіб захисту права власності. Такі аргументи не спростовують й факту відсутності у прокуратури та позивача обов`язку вносити на депозитний рахунок суду кошти у розмірі вартості спірного майна.

Що стосується відсутності грошової оцінки, то відповідно до Витягу № НВ-025 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, який сформовано 14.08.2025, нормативна грошова оцінки земельної ділянки з кадастровим номером :11:016:0086 становить 1326405,71 грн.

В свою чергу Відповідач, який вважає себе власником майна, іншої грошової оцінки суду не подав, наявної у матеріалах справи грошової оцінки земельної ділянки не спростував.

При поданні позовної заяви прокуратурою сплачено 15 916,87 грн судового збору, як з позовної заяви майнового характеру (19896,09*0,8%*0,8).

За таких обставин, у суду відсутні підстави для задоволення клопотання відповідача про залишення позову без руху з підстав не внесення прокурором на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна та несплати судового збору.

На адресу суду 21.01.2026 за вх. №297/26 та 22.01.2026 за вх. №299/26 від представника відповідача надійшли клопотання про зупинення провадження у справі.

Розглянувши заяви відповідача про зупинення провадження у справі, суд зазначає таке.

Як вказує відповідач, розгляд справи №914/2887/25 є об`єктивно неможливим до звершення розгляду справи №640/15962/20, у межах якої вирішується питання про законність включення Рясне-Руської сільської ради до складу Львівської об`єднаної територіальної громади із центром у м. Львів. У разі встановлення, що Рясне-Руську сільську раду незаконно віднесено до складу Львівської ОТГ, то позивач у справі №914/2887/25 не є правонаступником відповідної сільської ради, а отже прокурор звернувся до суду в інтересах не того органу місцевого самоврядування, у власності якого, за твердження прокурора, перебуває спірна земельна ділянка.

Надаючи оцінку доводам відповідача, суд звертається до припису пункту 5 частини 1 статті 227 ГПК України, згідно із яким суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі це тимчасове припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення судом обставин, підстав, фактів тощо, що не можуть бути з`ясовані та встановлені у даному процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинене.

Під неможливістю розгляду цієї справи слід розуміти неможливість для цього господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Пов`язаною із цією справою є така інша справа, в якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання та оцінку доказів у цій справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиційне значення (частини 4, 6 статті 75 ГПК України).

Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясовувати: 1) як пов`язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом; 2) чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.08.2022 у справі №908/2287/17.

Зупинення провадження у справі, на відміну від відкладення розгляду справи, здійснюється без зазначення строку, до усунення обставин (до вирішення іншої справи; до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі), які зумовили зупинення провадження, тому провадження у справі слід зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього (правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 15.05.2019 у справі №904/3935/18, від 10.06.2019 у справі №914/1983/17 та від 16.01.2020 у справі №908/1188/19).

Суд наголошує на тому, що необхідність у зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто, між двома справами, що розглядаються, повинні існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, а факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиціальне значення для іншої справи. Отже, підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення в ній має значення для справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення іншої справи.

Проаналізувавши зміст клопотань відповідача, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення, з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що предметом даного позову є матеріально-правова вимога прокурора про витребування з незаконного володіння відповідача у комунальну власність Львівської міської ради земельної ділянки з кадастровим №:11:016:0086, площею 0,1995 га.

Як на підставу позовних вимог позивач, серед іншого, посилається на те, що Львівська міська рада є власником спірної земельної ділянки, оскільки така знаходиться у межах території м. Львова та незаконно вибула у приватну власність відповідача внаслідок незаконних рішень Рясне-Руської сільської ради. При цьому прокурор вказує, що Львівська міська рада є правонаступником Рясне-Руської сільської ради.

У свою чергу, предметом позову у справі №640/15962/20, яка перебуває у провадженні Київського окружного адміністративного суду, є матеріально-правові вимоги Рясне-Руської сільської ради до Кабінету Міністрів України про:

- визнання протиправним та скасування розпорядження Кабінету Міністрів України №624-р від 27.05.2020 «Про затвердження перспективного плану формування територій громад Львівської області» в частині включення Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області до складу Львівської ОТГ;

- визнання протиправним та скасування розпорядження Кабінету Міністрів України №718-р від 12.06.2020 «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Львівської області» в частині включення Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області до складу Львівської ОТГ з адміністративним центром у м. Львів.

На обґрунтування позовних вимог сільська рада посилається на те, що оскаржуваними розпорядженнями Кабінет Міністрів України затвердив перспективний план територій та затвердив території територіальних громад разом з визначенням адміністративних центрів територіальних громад, включивши Рясне-Руську сільську раду до складу Львівської ОТГ із центром у м. Львів, порушивши процедуру розробки та затвердження нормативного акту Кабінету Міністрів України, а саме: без проведення консультацій з уповноваженими представниками Рясне-Руської сільської ради, а також з порушенням Європейської хартії місцевого самоврядування та принципу добровільності об`єднання територіальних громад. Позивач вказував на те, що відповідачем на власний розсуд, без згоди громади включено Рясне-Руську сільську раду до складу Львівської територіальної громади.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що підстави для зупинення провадження у справі №914/2887/25 відсутні.

Суд виходить із того, що ухвалою Львівської міської ради №6 від 29.12.2020 «Про функціонування Львівської міської територіальної громади» Львівську міську територіальну громаду визначено правонаступником всього майна, прав та обов`язків територіальних громад, територія яких включена до Львівської міської територіальної громади, зокрема, Рясне руської громади.

Згідно із ухвалою Львівської міської ради №7 від 29.12.2020 Рясне-Руську сільську раду припинено шляхом приєднання до Львівської міської ради. Відомості про припинення відповідної сільської ради внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Зважаючи на це, у матеріалах справи наявні докази того, що Львівська міська рада є правонаступником Рясне-Руської сільської ради, а на їх оцінку не впливатиме рішення у справі №640/15962/20. Так, навіть у випадку прийняття судового рішення у справі №640/15962/20 про задоволення позову, діяльність Рясне-Руської сільської ради не буде автоматично відновлена. Відтак, зупинення провадження у справі з визначених відповідачем підстав призведе до невиправданого затягування розгляду справи, що суперечить положенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Не менш важливе значення має і те, що за змістом статті 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Так, у постанові Верховного Суду від 23.03.2023 у справі №640/6699/20 вказано, що положення процесуального законодавства містять імперативне положення, яким по суті визначено повноваження суду при розгляді справи про визнання протиправним та скасування нормативно-правового акту та яке передбачає, що відповідний нормативно-правовий акт може бути визнаний нечинним відповідним рішенням суду лише з моменту набрання ним законної сили.

Відтак, Розпорядження КМУ №624-р від 27.05.2020 та №718-р від 12.06.2020, які оскаржуються у справі №640/15962/20 втратять чинність лише з моменту набрання законної сили рішенням суду у вказаній справі, якщо судом буде прийняте рішення про задоволення позову. Станом на момент розгляду справи №914/2917/25 вказані розпорядження є чинними.

Викладене свідчить, що прийняття рішення у даній справі є можливим до ухвалення судового рішення у справі №640/15962/20. Будь-яких інших підстав, які б підтверджували факт необхідності зупинення провадження у цій справі, відповідачем наведено не було. Тому підстави для зупинення провадження у справі та задоволення клопотання відповідача відсутні.

Щодо клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі №914/2887/25 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 910/4258/25 та оприлюднення повного тексту вказаної постанови. Заява мотивована нормами п.7 ч.1 ст. 228 ГПК України.

Розглянувши клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні, з огляду на таке.

Згідно з п. 7 ч.1 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 229 ГПК України провадження у справі зупиняється, зокрема у випадку, встановленому пунктом 7 частини першої статті 228 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 01.12.2025 вирішено передати справу № 910/4258/25 на розгляд Великої Палати Верховного Суду. Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2026 справу № 910/4258/25 разом з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.09.2025 повернуто відповідній колегії Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.02.2026 у справі №910/4258/25 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Протасів Яр» задоволено частково, постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.09.2025 у справі № 910/4258/25 змінено, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови, а в решті - залишити без змін.

Відтак, правові підстави для зупинення провадження у справі № 2887/25, що встановлені п. 7ч.1 ст. 228 ГПК України станом на 28.01.2026 р. відсутні.

За таких обставин, клопотання відповідача про зупинення провадження у справі задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 164, 174, 176, 216, 228, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви представника відповідача вх. №28100/25 від 22.10.2025 про залишення позову без руху - відмовити.

2. В задоволенні заяв представника відповідача вх. №297/26 від 21.01.2026 та вх. №299/26 від 22.01.2026 про зупинення провадження у справі - відмовити.

3. Відкласти підготовче засідання на 02.04.2026 на 10:00 год., яке відбудеться в приміщенні Господарського суду Львівської області (адреса: 79014, м. Львів, вул. Личаківська, 128, зал судових засідань №13).

4. Явка представників сторін в наступне судове засідання є обов`язковою.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 та не може бути оскаржена окремо від рішення суду. Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Суддя Березяк Н.Є.