УХВАЛА

17 лютого 2026 року

м. Київ

cправа № 903/525/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кондратової І. Д. - головуючої, суддів: Вронської Г. О., Губенко Н. М.,

за участю секретаря судового засідання - Гнідобор А. В.,

за участю представників:

прокурора - Ковальчука О. І.,

відповідача - 1 - Шевчика О. І. (адвоката),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Заступника керівника Рівненської обласної прокуратури

на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.03.2025

(головуючий - Василишин А. Р., судді: Маціщук А. В., Бучинська Г. Б.)

у справі за позовом Володимирської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Павлівської сільської ради та Західного офісу Держаудитслужби

до відповідачів:

1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Твій Газзбут",

2) Центру надання соціальних послуг Павлівської сільської ради

про визнання недійсним договору та стягнення 82 025,65 грн.

Короткий зміст позовних вимог

1. У травні 2024 року Володимирська окружна прокуратура (далі - Прокурор) в інтересах держави в особі Павлівської сільської ради (далі - Сільрада) та Західного офісу Держаудитслужби (далі - Служба) звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Твій Газзбут" (далі - Товариство) та Центру надання соціальних послуг Павлівської сільської ради (далі - Центр) про визнання недійсним договору на постачання природного газу від 19.04.2023 № 41АВ200-1267-23, укладеного між останнім і Товариством, як такого, що вчинений з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства. Просила застосувати наслідки недійсності цього правочину шляхом стягнення з Товариства на користь Центру грошових коштів у розмірі 82 025,65 грн, отриманих за цим договором, а також на підставі частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) одержані останнім за судовим рішенням кошти стягнути у дохід держави.

2. На обґрунтування позовних вимог Прокурор посилався на порушення інтересів держави при проведенні процедури закупівлі (відкритих торгів) унаслідок того, що учасник торгів - Товариство не відповідало кваліфікаційним критеріям, позаяк під час проведення процедури закупівлі надало недостовірну інформацію, зокрема, не повідомило про перебування його кінцевого бенефіціарного власника - ОСОБА_1 під санкціями, встановленими 18.06.2021 рішенням Ради національної безпеки і оборони України (далі - РНБО) "Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)", уведеним у дію Указом Президента України від 24.06.2021 № 266/2021 (далі - рішення РНБО). Тож Прокурор вважав, що Товариство не могло укладати договір з Центром, оскільки його кінцевий бенефіціарний власник перебуває під санкціями РНБО і тому тендерна пропозиція Товариства мала бути відхилена.

3. На переконання Прокурора, цей договір суперечить вимогам Господарського кодексу України, Законів України "Про санкції", "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", "Про публічні закупівлі", а також Указів Президента України з цих питань.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

4. У березні 2023 року Центр опублікував оголошення про проведення відкритих торгів UA-2023-03-24-004113-а про закупівлю товарів за кодом ДК 021:2015:09120000-6: Газове паливо - 6500 метри кубічні, 09123000-7 - Природний газ (ДК 021:2015:09120000-6 Газове паливо). Відповідно до протоколу розкриття тендерних пропозицій Товариство відповідало кваліфікаційним критеріям, установленим у тендерній документації, і обумовлені статтею 17 Закону України "Про публічні закупівлі" підстави для відмови йому були відсутні.

5. 19.04.2023 за результатами відкритих торгів Товариство і Центр уклали договір, загальна вартість якого склала 124 800 грн з ПДВ, строк виконання за яким 31.12.2023.

6. Служба провела моніторинг цієї процедури закупівлі і склала висновок, у якому установила порушення підпункту 11 пункту 44 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178 (далі - Особливості), позаяк у тендерній пропозиції Товариства зазначена недостовірна інформація, що була суттєвою для визначення результатів відкритих торгів. Адже до кінцевого бенефіціарного власника Товариства, як учасника процедури закупівлі, застосовані персональні спеціальні економічні санкції та інші обмежувальні заходи.

7. Служба зобов`язала Сільраду вжити заходів щодо усунення виявлених порушень, зокрема, достроково розірвати укладений договір. Центр направив Товариству повідомлення про це, яке останнє відхилило. Повторна вимога Центру до Товариства також залишена без задоволення.

8. 31.08.2023 після отримання цієї відповіді Товариство і Центр уклали додаткову угоду № 2 про внесення змін до умов договору, погодили ціну природного газу. Відповідачі виконали цей договір, Центр перерахував Товариству кошти у розмірі 82 025,65 грн.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

9. 19.11.2024 Господарський суд Волинської області ухвалив рішення про задоволення позову.

10. Мотивував тим, що Товариство як учасник закупівлі підпадало під санкції, позаяк винагородоодержувачем (кінцевим бенефеціаром) його є громадянин України ОСОБА_1 , до якого рішенням РНБО застосовані санкції терміном на три роки. Тому Товариству мало бути відмовлено в участі у торгах, а його тендерна пропозиція відхилена. Суд виснував, що публічна закупівля проведена з порушенням вимог Закону України "Про публічні закупівлі" за наявності умислу Товариства, яке стало переможцем торгів, і з метою отримання прибутку, - уклало оспорюваний договір, що суперечить інтересам держави і суспільства, а, як наслідок, отримало бюджетні кошти у сумі 82 025,65 грн, що мають бути повернуті іншій стороні договору - Центру на підставі статті 228 ЦК України, а отримані ним за рішенням суду кошти - стягнуті в дохід держави.

11. 05.03.2025 Північно-західний апеляційний господарський суд ухвалив постанову про скасування цього рішення суду першої інстанції й ухвалив нове - про відмову у позові.

12. Послався на відсутність у санкційному переліку застосованих до кінцевого бенефіціарного власника Товариства та самого Товариства як учасника процедури закупівлі санкцій у вигляді заборони на здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг згідно із Законом України "Про санкції". Звернув увагу на те, що серед рішень, обумовлених пунктом 538 додатку № 1 до рішення РНБО, яке стосується кінцевого бенефіціарного власника Товариства ОСОБА_1., йдеться про "інші санкції, що відповідають принципам їх застосування, встановленим Законом України "Про санкції". Натомість суд не повноважний ототожнювати їх саме із санкцією у вигляді заборони на здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг згідно із Законом України "Про санкції". Адже це належить до дискреційних повноважень суб`єкта, що приймає рішення про застосування санкцій. При цьому суд зауважив, що визначення законодавцем поняття "інші санкції" по суті вказує на відсутність виключного переліку можливих обмежень, які можуть бути застосовані з метою досягнення кінцевого результату та цілей України на відповідному етапі існування.

13. Спростував також аргументи прокурора, який переконував, що це є "інші санкції" з посиланням на відсутність рішення уповноваженого органу про відповідність (ототожнення) спірної санкції у вигляді заборони на здійснення публічних закупівель "іншим санкціям", що відповідають принципам їх застосування, встановленим Законом України "Про санкції". Водночас зауважив на тому, що з огляду на норми спеціального закону та дискреційні повноваження суб`єктів, які приймають рішення про застосування санкцій, у суду відсутні повноваження здійснювати тлумачення та приймати рішення про те, який саме вид санкції може вважатись "іншою санкцією" у розумінні пункту 25 частини першої статті 4 Закону України "Про санкції". Тобто сам суб`єкт застосування санкцій повинен сформулювати вид санкції, яка не названа у попередніх пунктах частини першої статті 4 Закону, однак відповідає принципам їх застосування, встановленим у статті 3 Закону.

14. Стосовно звернення з таким позовом саме прокурора суд апеляційної інстанції виснував, що проведення процедури державних закупівель та укладення договору з порушенням законодавства порушує інтереси держави у сфері контролю за ефективним і цільовим використанням бюджетних коштів, а дотримання у цій сфері суспільних відносин законодавства становить суспільний інтерес. Тож захист такого інтересу відповідає функціям прокурора. При цьому органи, уповноважені на виконання функцій захисту інтересів держави у спірних правовідносинах, будучи поінформованими про їх порушення, не вжили заходів для захисту інтересів держави.

Короткий зміст доводів та вимог касаційної скарги

15. Заступник керівника Рівненської обласної прокуратури у касаційній скарзі просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, а рішення місцевого господарського суду залишити в силі. Підставою касаційного оскарження визначив пункт 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

16. Просить сформулювати висновок щодо застосування норм статей 203, 215, 216, частини третьої статті 228 ЦК України, статей 3, 4 Закону України "Про санкції", пункту 538 додатку 1 до рішення РНБО, підпункту 11 пункту 44 Особливостей у подібних правовідносинах у контексті забезпечення прокурором захисту економічних інтересів держави шляхом визнання недійсними правочинів, укладених у порушення вимог Закону України "Про санкції" та обмежень, установлених рішеннями РНБО, із застосуванням правових наслідків цих правочинів, які суперечать інтересам держави і суспільства.

17. На переконання скаржника, апеляційний господарський суд не надав належної оцінки його доводам щодо обґрунтованості віднесення санкції у вигляді заборони на здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг до "інших санкцій", передбачених пунктом 25 частини першої статті 4 Закону України "Про санкції", що призвело до помилкового висновку про неможливість застосування до ОСОБА_1 , як кінцевого бенефіціарного власника Товариства цієї санкції. Наполягає на помилковому висновку суду апеляційної інстанції про те, що під час проведення процедури закупівлі та укладення оспорюваного договору не допущено порушень підпункту 11 пункту 44 Особливостей та статті 17 Закону України "Про публічні закупівлі", а санкція у вигляді заборони на здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг не є "іншою санкцією" у контексті Закону України "Про санкції" та не може застосовуватися до ОСОБА_1 , як кінцевого бенефіціарного власника Товариства. Адже останнє, маючи намір отримати незаконне право на укладення договору з метою одержання прибутку, порушило інтереси держави та суспільства, позаяк узяло участь у проведенні конкурентної процедури закупівлі, знаючи, що до його кінцевого бенефіціарного власника застосовані спеціальні економічні санкції терміном на три роки.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

18. Товариство у відзиві на касаційну скаргу просить залишити її без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін. Свої заперечення аргументувало тим, що під час проведення процедури закупівлі Товариство не перебувало під санкціями, встановленими рішенням РНБО, а стосовно кінцевого бенефіціарного власника Товариства ОСОБА_1. була відсутня санкція у вигляді заборони на здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг і вона не є "іншою санкцією" у контексті Закону України "Про санкції". До того ж Закон України "Про публічні закупівлі" не передбачав обов`язку учасника подавати інформацію стосовно того, чи були накладені на нього санкції, тендерна документація також не містила таких вимог. Тому помилково стверджувати, що у тендерній пропозиції Товариство надало недостовірну інформацію, підстав для її відхилення не було і замовник не мав права застосовувати пункт 11 частини першої статті 17 Закону "Про публічні закупівлі" та підпункт 1 пункту 44, підпункт 11 пункту 47 Особливостей.

19. Товариство у додаткових поясненнях, які Верховний Суд зобов`язав надати з урахуванням постанови Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.12.2025 у справі № 922/3456/23, до якої зупинялося провадження у цій справі, зауважило на тому, що у справі № 903/525/24 відсутні виключні випадки, про які зазначив Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.12.2025 у справі № 922/3456/23, що зумовлювали би застосування наслідків недійсності правочину, передбачених частиною третьою статті 228 ЦК України. Крім того Товариство звернуло увагу також на те, що судові рішення у цій справі повністю відповідають правовим висновкам, зробленим Верховним Судом у постанові від 02.07.2025 у справі № 922/3069/24, ухваленій у подібних правовідносинах.

20. Служба у додаткових поясненнях, які Верховний Суд зобов`язав надати з урахуванням постанови Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.12.2025 у справі № 922/3456/23, до якої зупинялося провадження у цій справі, наполягає на необхідності визнання недійсним оспорюваного правочину і вважає неправильним незастосування судом апеляційної інстанції до спірних правовідносин частини першої статті 203, частин першої, третьої статті 215 і частини третьої статті 228 ЦК України. Стверджує, що апеляційний господарський суд у порушення статей 86, 236 ГПК України належним чином не дослідив обставини справи і не надав належної оцінки доводам прокурора щодо обґрунтованості віднесення санкції у вигляді заборони на здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг до "інших санкцій", передбачених пунктом 25 частини першої 1 статті 4 Закону України "Про санкції".

Позиція Верховного Суду

21. Відповідно до пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

22. Формування Верховним Судом висновку має стосуватися спірних конкретних правовідносин, ураховуючи положення чинного законодавства та встановлені судами під час розгляду справи обставини. При цьому формування правового висновку не може здійснюватися поза визначеними статтею 300 ГПК України межами розгляду справи судом касаційної інстанції.

23. Отже, по-перше, слід з`ясувати відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а по-друге, наявність/відсутність подібності правовідносин та наявність/відсутність неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

24. Надаючи оцінку доводам заступника керівника Рівненської обласної прокуратури, викладеним у касаційній скарзі, колегія суддів установила, що у касаційному порядку переглядалася справа № 922/3069/24 (колегія суддів Верховного Суду у складі: Кібенко О. Р. - головуючої, Бакуліної С. В., Студенця В. І.) у подібних правовідносинах за позовом керівника Київської окружної прокуратури міста Харкова в інтересах держави, в особі Харківської обласної ради та Північно-східного офісу Держаудитслужби до Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради "Обласна дитяча інфекційна клінічна лікарня" і Товариства з обмеженою відповідальністю "Твій Газзбут" про визнання недійсним договору та стягнення коштів.

25. Позовні вимоги у ній обґрунтовувалися аналогічними підставами, що й у справі, яка розглядається.

26. За результатами розгляду справи № 922/3069/24 Верховний Суд у постанові від 02.07.2025 дійшов висновку про незастосовність пункту 25 частини першої статті 4 Закону України ''Про санкції'' до кінцевого бенефіціарного власника Товариства ОСОБА_1. у вигляді заборони на здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг згідно із названим Законом і рішенням РНБО.

27. Тобто за висловленою Верховним Судом правовою позицією у рішенні РНБО не вказано, які саме інші санкції застосовані до кінцевого бенефіціарного власника Товариства ОСОБА_1., тоді як допоки відсутнє рішення уповноваженого органу про відповідність (ототожнення) спірної санкції у вигляді заборони на здійснення публічних закупівель "іншим санкціям, що відповідають принципам їх застосування, встановленим Законом "Про санкції", у суду відсутні підстави вважати, що це і є "інша санкція", про що стверджує прокурор. Позаяк, враховуючи норми спеціального закону та дискреційні повноваження суб`єктів, які приймають рішення про застосування санкцій, у суду відсутні повноваження здійснювати тлумачення та приймати рішення про те, який саме вид санкції може вважатись "іншою санкцією" у розумінні пункту 25 частини першої статті 4 Закону України "Про санкції". Крім того, у додатку 2 до рішення РНБО, у якому наведений перелік юридичних осіб, до яких застосовуються обмежувальні заходи (санкції), Товариство не зазначено. Тобто не включено до переліку юридичних осіб щодо яких застосовуються персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції). Застосування персонально санкції до фізичної особи - ОСОБА_1. також не означає те, що такі санкції є такими, що застосовані до Товариства, кінцевим бенефіціарним власником якого він є. Санкції, застосовані персонально до фізичної особи, не можуть бути застосовані до юридичної особи, кінцевим бенефіціарним власником якої є така фізична особа, оскільки Товариство є самостійною юридичною особою та не відповідає за зобов`язання свого учасника.

28. Висновки суду апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові у справі, що розглядається, повністю узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 02.07.2025 у справі № 922/3069/24, а касаційна скарга заступника керівника Рівненської обласної прокуратури не містить вимог стосовно необхідності відступлення від висновків суду касаційної інстанції, викладених у названій постанові.

29. Крім того, у постанові від 12.12.2024 у справі № 922/3275/23 у подібних правовідносинах за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Твій Газзбут" до Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради "Обласна дитяча інфекційна клінічна лікарня" про стягнення заборгованості у сумі 697 802,11 грн Верховний Суд у складі колегії суддів: Баранця О. М. - головуючого, Кролевець О. А., Бакуліної С. В., дотримавшись такої правової позиції, виснував про те, що санкції, застосовані персонально до фізичної особи, не можуть бути застосовані до юридичної особи, кінцевим бенефіціарним власником якої є така фізична особа, оскільки Товариство є самостійною юридичною особою та не відповідає по зобов`язаннях свого учасника. Звідси застосування персонально санкції до фізичної особи не означає те, що такі санкції є такими, що застосовані до Товариства, кінцевим бенефіціарним власником якого є ця фізична особа.

30. Тож у контексті доводів заступника керівника Рівненської обласної прокуратури, якими обґрунтовано підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, колегія суддів не встановила неправильного застосування апеляційним господарським судом норм матеріального права, про які він стверджує у касаційній скарзі. До того ж наразі у постанові від 02.07.2025 у справі № 922/3069/24 у подібних правовідносинах існує висновок Верховного Суду щодо застосування визначених скаржником норм права.

31. Відповідно відсутні підстави для подальшого розгляду касаційної скарги і з урахуванням пункту 4 частини першої статті 296 ГПК України колегія суддів вважає за необхідне касаційне провадження у цій справі закрити.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

32. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження виявилося, що Верховний Суд у своїй постанові викладав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, або відступив від свого висновку щодо застосування норми права, наявність якого стала підставою для відкриття касаційного провадження, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку, коли Верховний Суд вважає за необхідне відступити від такого висновку).

Судові витрати

33. Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК України покладається на скаржника та не підлягає поверненню відповідно до пункту 5 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись статтями 129, 228, 234, 235, 296 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою заступника керівника Рівненської обласної прокуратури на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.03.2025 у справі № 903/525/24 закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуюча І. Кондратова

Судді Г. Вронська

Н. Губенко