ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2026м. ДніпроСправа № 904/3993/19 (904/2646/24)

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Примака С.А. за участю секретаря судового засідання Скорик Н.О.

за позовом позивача-1: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

позивача-2: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 )

до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Аргос Стандарт" (49000, місто Дніпро, вулиця Космічна, будинок 9Б, офіс 601; ідентифікаційний код 39223626)

відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Пава-2018" (49000, місто Дніпро, бульвар Слави, будинок 5К; ідентифікаційний код 41946619)

третя особа (яка не заявляє самостійних вимог): ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ; АДРЕСА_3 )

про визнання правочинів недійсними

в межах розгляду справи №904/3993/19

за заявою Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвест-Споруда" (місто Дніпро)

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Аргос Стандарт" (49000, м.Дніпро, вулиця Космічна, будинок 9 Б, офіс 101; ідентифікаційний код 39223626)

про визнання банкрутом

За участю (найменування сторін та інших осіб, що беруть участь у справі):

Представник позивача КОРОЛЕНКО ІРИНА МИКОЛАЇВНА (поза межами приміщення суду) - представник ОСОБА_1

Представник позивача Заматов Роман Валерійович (поза межами приміщення суду) - представник ОСОБА_2 .

Представник відповідача Камінська Анна Анатоліївна (поза межами приміщення суду) - ліквідатор ТОВ "Аргос Стандарт"

Відповідач ТОВ "Пава-2018": адвокат Чернецька О.А. (в залі суду) - Ордер серія АЕ № 1311772 від 04.10.2024 року

Третя особа не з`явився (в залі суду)

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду 18.06.2024 від ОСОБА_1 (далі - позивач-1) та ОСОБА_2 (далі позивач-1) надійшла позовна заява до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрос Стандарт" (далі - відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Пава-2018" (далі - відповідач-2) про визнання правочинів недійсними та застосування наслідків недійсності правочинів, а саме:

- визнати недійсним повністю з моменту вчинення правочин - акт приймання-передачі об`єктів нерухомості від 20 лютого 2018 року, складений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрос Стандарт" і Товариством з обмеженою відповідальністю "Пава-2018", про передачу магазинів продовольчих товарів (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 4), розташованого за адресою: Дніпропетровська область, місто Павлоград, вулиця Центральна, будинок 21-К, на підставі якого приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Лещенко Ольгою Володимирівною було внесено запис про право власності за №24960672 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;

- застосувати наслідки недійсності правочину, а саме витребувати об`єкт нерухомого майна, а саме магазин продовольчих товарів (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 4), розташованого за адресою: Дніпропетровська область, місто Павлоград, вулиця Центральна, будинок 21-К, з володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Пава-2018" у володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрос Стандарт";

- визнати недійсним повністю з моменту вчинення правочин- акт приймання-передачі об`єкта нерухомості від 20.02.2018 року, складений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрос Стандарт" і Товариством з обмеженою відповідальністю "Пава-2018", про передачу Універсаму "Ленінградський" (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 4), розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , на підставі якого приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Лещенко Ольгою Володимирівною було внесено запис про право власності за №24961146 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;

- застосувати наслідки недійсності правочину, а саме витребувати об`єкт нерухомого майна, а саме Універсам "Ленінградський" (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 4), розташованого за адресою: Дніпропетровська область, місто Павлоград, вулиця Західнодонбаська, будинок 13, з володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Пава-2018" у володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрос Стандарт";

- стягнути з відповідачів на користь позивачів всі понесені позивачами судові витрати, зокрема стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_2 6 056,00 грн судового збору за подання позовної заяви, 1 514,00 грн судового збору за подання заяви про забезпечення позову і 30 000,00 грн витрат на проведення незалежної оцінки.

Ухвалою господарського суду від 20.06.2024 залишено без руху позовну заяву та запропоновано позивачу протягом десяти днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки позовної заяви.

До господарського суду 01.07.2024 від позивачів надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою господарського суду від 05.07.2024 постановлено повернути позовну заяву позивача-1 ОСОБА_1 , позивача-2 ОСОБА_2 до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Аргос Стандарт", відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Пава-2018" і додані до неї документи без розгляду.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 01.10.2024 у справі №904/3993/19 (904/2646/24) залишено без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.07.2024 у справі №904/3993/19 (904/2646/24) та залишено без змін ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.07.2024 у справі №904/3993/19 (904/2646/24).

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.12.2024 у справі №904/3993/19 (904/2646/24) задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 11.10.2024 на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 01.10.2024 та на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.07.2024 у справі №904/3993/19 (904/2646/24), скасовано постанову Центрального апеляційного господарського суду від 01.10.2024 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.07.2024 у справі № 904/3993/19 (904/2646/24), справу №904/3993/19 (904/2646/24) ухвалено направити до Господарського суду Дніпропетровської області для вирішення питання щодо відкриття провадження за позовною заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрос Стандарт" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Пава-2018" про визнання правочинів недійсними та застосування наслідків недійсності правочинів.

Відповідно до пункту 58 вказаної постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.12.2024 у справі №904/3993/19 (904/2646/24) продовжено дію заходів забезпечення позову встановлених ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.06.2024 у справі №904/3993/19 (904/2646/24).

На адресу Господарського суду Дніпропетровської області справа №904/3993/19 (904/2646/24) в 2-х томах надійшла 13.12.2024.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 16.12.2024, справу №904/3993/19 (904/2646/24) передано на розгляд судді Примаку С.А. на стадію вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

Ухвалою господарського суду від 17.12.2024 позовну заяву було залишено без руху, надавши позивачам десятиденний строк на усунення недоліків позовної заяви, визначених даною ухвалою.

До господарського суду 27.12.2024 від позивачів-1,2 за допомогою системи "Електронний суд" надійшла заява про усунення недоліків.

В поданій заяві позивачем-1 та позивачем-2 було змінено предмет позову, отже позивачі просять господарський суд:

- Визнати недійсним повністю з моменту вчинення правочин - акт приймання-передачі об`єктів нерухомості від 20 лютого 2018 року, складений між Товариством з обмеженою відповідальністю «АРГОС СТАНДАРТ» і Товариством з обмеженою відповідальністю «ПАВА-2018», про передачу магазина продовольчих товарів (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 4), розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Центральна, буд. 21-К, на підставі якого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Лещенко Ольгою Володимирівною було внесено запис про право власності за № 24960672 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

- Визнати недійсним повністю з моменту вчинення правочин - акт приймання-передачі об`єктів нерухомості від 20 лютого 2018 року, складений між Товариством з обмеженою відповідальністю «АРГОС СТАНДАРТ» і Товариством з обмеженою відповідальністю «ПАВА-2018», про передачу Універсаму «Ленінградський» (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 4), розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , на підставі якого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Лещенко Ольгою Володимирівною було внесено запис про право власності за № 24961146 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

- Стягнути з відповідачів на користь позивачів всі понесені позивачами судові витрати, зокрема стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_2 6056,00 гривень судового збору за подання позовної заяви, 1514,00 гривень судового збору за подання заяви про забезпечення позову, 3028,00 гривень судового збору за подання апеляційної скарги, 3028,00 гривень судового збору за подання касаційної скарги і 30000,00 гривень витрат на проведення незалежної оцінки майна».

14.01.2025 ухвалою господарського суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 28.01.2025 на 11:20. Запропоновано учасникам справи подати до суду: відповідачам-1,2: протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі підготувати відповідно до вимог статей 165, 178 ГПК України відзив на позовну заяву та надіслати його оригінал суду, а копію відзиву та доданих до нього документів - усім учасникам справи; протягом 5 днів з дня отримання від позивача відповіді на відзив (за наявності) надати суду, а також усім учасникам справи заперечення з урахуванням вимог частин третьої - шостої статті 165 та статті 167 ГПК України. Позивачам-1,2: докази надсилання заяви про зміну предмету позову на адреси відповідачів-1,2 (фіскальний чек та поштовий опис вкладення з поіменним переліком); належним чином засвідчені копії додатків до позовної заяви; у 5-ти денний строк з дня отримання відзиву на позов подати суду, а також усім учасникам справи відповідь на відзив з урахуванням вимог частин третьої - шостої статті 165 та статті 166 ГПК України. Учасникам справи: при поданні заяв по суті справи надати суду докази на підтвердження дати отримання таких заяв від інших учасників для перевірки судом дотримання строку подачі відповідних заяв, а також докази надсилання на адресу інших учасників справи заяв, що подаються до суду.

28.01.2025 ухвалою господарського суду відкладено підготовче засідання на 11.03.2025 на 11:40.

03.03.2025 від позивача-1 та позивача-2 до господарського суду надійшло спільне клопотання про призначення оціночно-будівельної експертизи.

06.03.2025 до господарського суду від представника ОСОБА_2 надійшло клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору.

11.03.2025 до господарського суду від ТОВ "АРГОС СТАНДАРТ" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

11.03.2025 ухвалою господарського суду продовжено строк підготовчого провадження у справі строком на 30 днів, до 14.04.2025 включно. Відкладено підготовче засідання на 10.04.2025 на 11:00. Призначено розгляд клопотання ОСОБА_2 про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на 10.04.2025 на 11:00. Призначено розгляд спільного клопотання позивача-1 та позивача-2 про призначення оціночно-будівельної експертизи на 10.04.2025 на 11:00. Запропоновано відповідачам 1, 2 надати до суду письмові пояснення з приводу клопотання ОСОБА_2 про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору та спільного клопотання позивача-1 та позивача-2 про призначення оціночно-будівельної експертизи.

10.04.2025 за допомогою системи "Електронний суд" до господарського суду від відповідача-1 ТОВ "АРГОС СТАНДАРТ" надійшло клопотання про відкладення справи.

Крім того, 10.04.2025 за допомогою системи "Електронний суд" до господарського суду від відповідача-1 ТОВ "АРГОС СТАНДАРТ" надійшло заперечення на клопотання про призначення оціночно-будівельної експертизи та залучення третьої особи.

10.04.2025 за допомогою системи "Електронний суд" до господарського суду від відповідача-2 надійшло заперечення на клопотання про призначення оціночно-будівельної експертизи та залучення третьої особи.

10.04.2025 ухвалою господарського суду відкладено підготовче засідання в межах розумного строку на 20.05.2025 на 11:20. Відкладено розгляд клопотання ОСОБА_2 від 06.03.2025 про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на 20.05.2025 на 11:20. Відкладено розгляд спільного клопотання позивача-1 та позивача-2 про призначення оціночно-будівельної експертизи на 20.05.2025 на 11:20.

20.05.2025 до господарського суду від ліквідатора ТОВ «АРГОС СТАНДАРТ» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

20.05.2025 ухвалою господарського суду відкладено підготовче засідання в межах розумного строку на 17.06.2025 на 11:50. Відкладено розгляд клопотання ОСОБА_2 від 06.03.2025 про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на 17.06.2025 на 11:50. Запропоновано ОСОБА_2 надати до суду до 15.06.2025 докази того, що об`єкти нерухомості, щодо яких існує спір, зареєстровані за ОСОБА_3 . Відкладено розгляд спільного клопотання позивача-1 та позивача-2 про призначення оціночно-будівельної експертизи на 17.06.2025 на 11:50.

21.05.2025 на виконання ухвали господарського суду від 20.05.2025 від ОСОБА_2 надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи.

17.06.2025 ухвалою господарського суду відкладено підготовче засідання в межах розумного строку на 08.07.2025 на 11:20. Задоволено клопотання ОСОБА_2 від 06.03.2025 про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_5 ). Залучено до участі у справі № 904/3993/19 (904/2646/24) ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. У задоволенні спільного клопотання позивача-1 та позивача-2 про призначення оціночно-будівельної експертизи відмовлено.

07.07.2025 до господарського суду від третьої особи (яка не заявляє самостійних вимог) ОСОБА_3 надійшли пояснення щодо позову, в якій третя особа просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити.

07.07.2025 до господарського суду від відповідача-1 ТОВ "АРГОС СТАНДАРТ" надійшло клопотання про відкладення судового засідання на іншу дату.

08.07.2025 ухвалою господарського суду відкладено підготовче засідання в межах розумного строку на 30.09.2025 на 10:40.

30.09.2025 ухвалою господарського суду відкладено підготовче засідання в межах розумного строку на 30.10.2025 на 12:00.

30.10.2025 ухвалою господарського суду відкладено підготовче засідання в межах розумного строку на 11.12.2025 на 12:55.

11.12.2025 ухвалою господарського суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 19.02.2026 на 12:50.

19.02.2026 ухвалою господарського суду відкладено розгляд справи по суті на 12.03.2026 на 12:55.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - 1 та позивач -2 обґрунтовують позовну заяву, тим що у період з 20 лютого по 02 березня 2018 року відповідачем -1 боржником ТОВ "АРГОС СТАНДАРТ", в особі керівника ОСОБА_4 , були вчинені дії по виведенню з володіння боржника двох об`єктів нерухомого майна шляхом передачі їх до статутного капіталу ТОВ «ПАВА-2018» за суттєво заниженою вартістю із подальшим відчуженням часток у статутному капіталі ТОВ «ПАВА-2018» за такою ж суттєво заниженою вартістю, що позбавило боржника володіння об`єктами нерухомого майна, грошовими коштами, та в сукупності з іншими незаконними діями ОСОБА_4 , призвело до неплатоспроможності боржника.

Позивачами зазначено, що згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на 07.07.2017, у власності ТОВ «АРГОС СТАНДАРТ» перебували, зокрема, але не виключно, наступні об`єкти нерухомого майна:

- магазин продовольчих товарів, розташований за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 4, право власності зареєстроване 17.03.2017;

- універсам «Ленінградський», розташований за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 4, право власності зареєстроване 16.03.2017.

20.02.2018 директор ТОВ «АРГОС СТАНДАРТ» ОСОБА_4 , а також директор ТОВ «ПАВА-2018» ОСОБА_5., підписали акт приймання-передачі об`єктів нерухомості. За ним, ТОВ «АРГОС СТАНДАРТ» передало, а ТОВ «ПАВА-2018» прийняло на свій баланс магазин продовольчих товарів, розташований за адресою: АДРЕСА_6 .

Вартість цього об`єкта в акті приймання-передачі зазначена як 1 385 764,00 гривень.

Також, 20.02.2018 директор ТОВ «АРГОС СТАНДАРТ» ОСОБА_4 , а також директор ТОВ «ПАВА-2018» ОСОБА_5 , підписали акт приймання-передачі об`єктів нерухомості. За ним, ТОВ «АРГОС СТАНДАРТ» передало, а ТОВ «ПАВА-2018» прийняло на свій баланс універсам «Ленінградський», розташований за адресою: АДРЕСА_4.

Вартість цього об`єкта в акті приймання-передачі зазначена як 2 206 581,00 гривень.

Справжність підписів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на акті приймання-передачі обох об`єктів нерухомості була засвідчена приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Лещепко О.В.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо ТОВ «ПАВА-2018», цю юридичну особу було зареєстровано 16.02.2018, а етапом на 22.02.2018 її учасниками були зареєстровані дві особи:

- ОСОБА_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_7 , з часткою в статутному капіталі в розмірі 1000,00 грн.;

- ТОВ «АРГОС СТАНДАРТ», з часткою в статутному капіталі в розмірі 3 592 345,00 грн.

Таким чином, 20.02.2018 відбулося внесення боржником - ТОВ «АРГОС СТАНДАРТ», від імені якого діяла його посадова особа - директор ОСОБА_4 - до статутного капіталу ТОВ «ПАВА-2018» двох об`єктів нерухомого майна боржника, які при передачі були оцінені сторонами правочинів на суму 3 592 345,00 грн.

Разом з тим, позивачі вказують на те, що відповідно до звіту № 040624-1 від 04.06.2024 про незалежну оцінку майна, ринкова вартість магазину продовольчих товарів, розташованого за адресою: АДРЕСА_6, станом на 20.02.2018 становила 5 539 200,00 гривень; ринкова вартість універсаму «Ленінградський», розташованого за адресою: АДРЕСА_4, станом на 20.02.2018 становила 11 072 400,00 гривень.

Таким чином, згідно звіту № 040624-1 від 04.06.2024 загальна ринкова вартість двох вищезазначених об`єктів нерухомого майна станом на день їх внесення 20.02.2018 до статутного капіталу ТОВ «ПАВА-2018» зазначена у розмірі 16 611 600,00 гривень.

Отже, за думкою позивачів, боржник в особі керівника ОСОБА_4., будучи обізнаним про наявність заборгованості товариства перед кредиторами, вчинив правочини з внесення нерухомого майна ТОВ «АРГОС СТАНДАРТ» до статутного капіталу іншого товариства за заниженою вартістю, що призвело до недоотримання боржником грошових коштів у розмірі 13 019 255,00 гривень при подальшому продажу таких корпоративних прав, а в підсумку - до неплатоспроможності боржника та порушення прав його кредиторів. Таким чином, оспорювані правочини є фраудаторними, що є самостійною і достатньою підставою для визнання їх недійсними.

Крім того, зазначено, що 01 березня 2018 року, ОСОБА_4 , діючи від імені ТОВ «АРГОС СТАНДАРТ» як директор боржника, здійснив відчуження іншим особам всієї частки в статутному капіталі ТОВ «ПАВА-2018», яка належала ТОВ «АРГОС СТАНДАРТ».

Позивачами наголошено на тому, що короткий проміжок часу між створенням ТОВ «ПАВА-2018» ОСОБА_5 , внесенням майна ТОВ «АРГОС СТАНДАРТ» в особі керівника ОСОБА_4 до статутного капіталу ТОВ «ПАВА-2018», та подальшим відчуженням трьом фізичним особам часток в статутному капіталі ТОВ «ПАВА-2018», які належали ТОВ «АРГОС СТАНДАРТ», свідчить про те, що ці дії були об`єднані єдиною метою, а саме вивести об`єкти нерухомого майна з володіння боржника за заниженою вартістю.

Отже, ці дві дії (внесення майна в статутний капітал і продаж корпоративних прав) необхідно розглядати як єдиний взаємопов`язаний комплекс дій ОСОБА_4 по виведенню активів з володіння ТОВ «АРГОС СТАНДАРТ» та доведенню товариства до стану неплатоспроможності.

Таким чином, позивачі зазначають, що оспорювані правочини вчинені внаслідок зловмисної домовленості представника ( ОСОБА_4 ) однієї сторони (ТОВ «АРГОС СТАНДАРТ») з другою стороною (ТОВ «ПАВА-2018»), що є самостійною і достатньою правовою підставою для визнання їх недійсними.

В поданому відзиві, ліквідатор божника ТОВ «АРГОС СТАНДАРТ» не визнає вимоги позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсними актів приймання-передачі об`єктів нерухомості в повному обсязі та вважає їх необґрунтованими, враховуючи те, що ОСОБА_1 втратила статус конкурсного кредитора, а ОСОБА_2 - поточного кредитора у справі №904/3993/19 про банкрутство ТОВ «АРГОС СТАНДАРТ» у зв`язку із погашенням в повному обсязі їх кредиторських вимог до банкрута.

Ліквідатор зазначає, що у зв`язку із повним погашенням грошових вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ТОВ «АРГОС СТАНДАРТ» оскаржувані правочини жодним чином не впливають на права та обов`язки Позивачів через відсутність у цих осіб права та інтересу, яке може бути захищене в судовому порядку шляхом визнання акту приймання-передачі об`єктів нерухомості від 20.02.2018 року, складеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «АРГОС СТАНДАРТ» і Товариством з обмеженою відповідальністю «ПАВА-2018» недійсними.

У наданому ТОВ "ПАВА-2018" відзиві зазначено, що враховуючи те що, позивачу № 1 ОСОБА_1 , позивачу № 2 ОСОБА_2 , кредиторські вимоги були погашені, що підтверджується відповідями ліквідатора - їх права нічим не порушуються, та відсутній предмет спору.

Також на думку ТОВ "ПАВА-2018", у господарського суду є підстави у закритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 , адже в позовній заяві не вказано чим саме на думку ОСОБА_1 порушуються її права, окрім того що позивачі посилаються що ОСОБА_1 є кредитором у справі про банкрутство № 904/3993/19.

Крім цього, відповідач-2 вказує на те, що позивач -1 ОСОБА_2 безпосередньо дізнався про відчуження майна ТОВ «АРГОС СТАНДАРТ» в 2018 року та мав достатньо часу на захист інтересів ТОВ «АРГОС СТАНДАРТ», але жодних дій не було здійснено, тож можна стверджувати що на тому етапі коли було створене нове Товариство з обмеженою відповідальністю «Пава-2018», порушень прав ОСОБА_2 не було.

ТОВ "ПАВА-2018" звертає увагу суду, на те, що Статутом ТОВ «АРГОС СТАНДАРТ», в редакції 2016 року затвердженого протоколом Загальних зборів № 10 від 01.11.2016 року, та дійсною на момент укладання актів приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу ТОВ «ПАВА-2018», був затверджений порядок прийняття рішень Загальними зборами учасників ТОВ «АРГОС СТАНДАРТ», засвідчений підписами ТОВ «Бенфолд» в особі директора ОСОБА_6 та Громадянина України ОСОБА_2 .

Тобто всі рішення в ТОВ «АРГОС СТАНДАРТ», які приймаються голосами, що в сукупності мають більше ніж 60 % голосів, являються законними та обґрунтованими.

Отже, будь-які дії, в тому числі з нерухомим майном ТОВ «АРГОС СТАНДАРТ», приймались законно та обґрунтовано, у відповідності до умов Статуту Товариства, 100% голосів та при погодженні власника ТОВ "БЕНФОЛД" - який є власником ТОВ «АРГОС СТАНДАРТ» - на 99.99%.

Відповідач -2 наголошує на тому, що нерухоме майно (магазин продовольчих товарів, розташований за адресою: Дніпропетровська обл., Павлоградський р-н., м. Павлоград, вулиця Центральна, будинок 21к; Універсам "Ленінградський" (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 4), розташований за адресою: АДРЕСА_4 ) вибуло на законних підставах, та після продажу корпоративних прав ТОВ "АРГОС СТАНДАРТ" отримав дохід (у зв`язку із чим здійснювалась господарська діяльність товариства), та підстав для застосування наслідків недійсності не вбачається.

Щодо вказаної Позивачами ринкової ціни нерухомого майна, основаної на звіті №040624-1 про незалежну оцінку майна, відповідач - 2 заперечує проти прийняття даного звіту як доказу по справі, оскільки така оцінка була проведена з порушенням норм чинного законодавства.

Відповідач зазначає, що оцінка майна, яка була покладена в основу позовної заяви була виконана та ґрунтується на даних 2024 року, коли позивачами заявлено позов.

ТОВ «ПАВА-2018», вважає що наданий позивачами звіт №040624-1, не відповідає нормам Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" та вимогам Національного стандарту проведення оцінки, оскільки:

- огляд предмета оцінювання оцінювачем не проводився,

- звіт проведений на підставі даних та інформації, наданій виконавцю замовником;

- оголошення взято оцінювачем станом на 2024 рік, хоча замовляв позивач оцінку об`єктів станом на 20.02.2018 рік;

- інформація, надана замовником, не перевірялась оцінювачем (виконавцем звіту);

- оцінювачем не проводились дослідження зносу об`єкта оцінки та його реального технічного стану (у висновку зазначено, що аналіз технічного стану об`єктів визначений за інформацією замовника).

Також відповідачем - 2 зазначено, що оцінка щодо визначення вартості майна під час укладання актів приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу ТОВ «ПАВА-2018» відповідала ринковій вартості, оскільки попередньо була здійснена оцінка під договір іпотеки між ТОВ «АРГОС СТАНДАРТ» та ТОВ «Фокус» від 23 грудня 2016 року.

Відповідно до п.1.2.3. іпотечного договору ринкова вартість предмету іпотеки, згідно Висновку про незалежну оцінку ринкової вартості зробленого суб`єктом оціночної діяльності Баранник Ігорем Васильовичем від 09.12.2016 року становить 1 385 764,00 грн.

Відповідно до п.1.2.4 іпотечного договору ринкова вартість предмету іпотеки, згідно висновку про незалежну оцінку ринкової вартості зробленого суб`єктом оціночної діяльності Баранник Ігорем Васильовичем від 09.12.2016 року становить 2 206 581,00 грн.

Відповідно до статті 115 ЦКУ, вкладом до статутного капіталу господарського товариства можуть бути гроші, цінні папери, інше майно або майнові права, а також інші речі, що мають грошову оцінку. Оцінка внесків учасників господарського товариства, якщо інше не встановлено законом, здійснюється за згодою учасників товариства.

Отже, на думку відповідача, ТОВ «АРГОС СТАНДАРТ» та ТОВ «Пава-2018» не порушили жодних норм чинного законодавства під час передачі майна за актами приймання-передачі.

Здійснюючи аналіз обґрунтованості заявлених позивачами вимог, господарський суд виходить з наступного.

Статтею 15 Цивільного кодексу України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

При цьому захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним (пункт 2 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх і непрацездатних дітей.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (стаття 215 Цивільного кодексу України).

Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (частина 3 статті 215 Цивільного кодексу України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки, від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав (такий висновок міститься в пункті 53 постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19 лютого 2021 року у справі № 904/2979/20, в постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі № 6-605цс16).

Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Тобто цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, яка відповідатиме зазначеним критеріям і уявленням про честь та совість.

Частиною 3 статті 13 Цивільного кодексу України визначено, що не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Формулювання "зловживання правом" необхідно розуміти як суперечність, оскільки якщо особа користується власним правом, то його дія дозволена, а якщо вона не дозволена, то саме тому відбувається вихід за межі свого права та дію без права. Сутність зловживання правом полягає у вчиненні уповноваженою особою дій, які складають зміст відповідного суб`єктивного цивільного права, недобросовісно, в тому числі всупереч меті такого права.

Правочини, які укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Правочин не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення.

Обираючи варіант добросовісної поведінки, боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника, повинна відповідати критеріям розумності, що передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Доброчесний боржник повинен мати на меті добросовісне виконання усіх своїх зобов`язань, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення (сатисфакцію) прав та правомірних інтересів кредитора.

Наведені висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 28 листопада 2019 року, від 24 липня 2019 року у справі № 405/1820/17, від 28 листопада 2019 року у справі № 910/8357/18 та від 20 травня 2020 року у справі № 922/1903/18.

У постанові від 01 квітня 2020 року у справі № 182/2214/16-ц Верховним Судом зроблено висновок, що не виключається визнання договору недійсним, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства та недопустимості зловживання правом.

Разом з вищезазначеним, відповідно до правових висновків, викладених судовою палатою для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 24 листопада 2021 року у справі № 905/2030/19 (905/2445/19) фраудаторним може виявитися будь-який правочин, що здійснюється між учасниками господарських правовідносин, який укладений на шкоду кредиторам, отже, такий правочин може бути визнаний недійсним на підставі пункту 6 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України як такий, що вчинений всупереч принципу добросовісності, та частин 3, 6 статті 13 Цивільного кодексу України з підстав недопустимості зловживання правом, на відміну від визнання недійсним фіктивного правочину, лише на підставі статті 234 Цивільного кодексу України.

У такому разі звернення з позовом про визнання недійсними правочинів боржника на підставі загальних засад цивільного законодавства та недопустимості зловживання правом є належним способом захисту, який гарантує практичну й ефективну можливість захисту порушених прав кредиторів та боржника.

Критеріями, для кваліфікації договору, як фраудаторного, є, зокрема: відчуження майна за наявності значної непогашеної заборгованості; відчуження майна боржником після пред`явлення до нього позову про стягнення такої заборгованості, тобто момент укладення договору (хоча є і виключення з цього правила, головне довести, що боржник розумів, що має заборгованість і ухилявся таким чином від її сплати); майно відчужено на підставі безвідплатного правочину (з цього правила є також виключення, зокрема, якщо ціна за оплатним договором занижена тощо); контрагент, з яким боржник вчиняє оспорюваний договір, майно відчужене на користь пов`язаної особи (родичу або на користь пов`язаної чи афілійованої юридичної особи); після відчуження майна у боржника відсутнє інше майно, за рахунок якого він може відповідати за своїми зобов`язаннями перед кредитором.

Саме ці обставини і є вирішальними при доведенні фраудаторності, а отже й недійсності відповідного договору, адже наявність вказаних обставин свідчить про те, що боржник діяв недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду правам інших осіб, оскільки відчуження належного йому майна відбулося з метою уникнення звернення стягнення кредитором на його майно як боржника (аналогічний висновок наведений у постанові Верховного Суду від 24 липня 2019 року у справі № 405/1820/17 та у постанові Верховного Суду від 14 липня 2020 року у справі № 754/2450/18).

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 07 жовтня 2020 року у справі № 755/17944/18 цивільно-правовий договір не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення. Боржник, який відчужує майно після пред`явлення до нього позову про стягнення заборгованості, або виникнення у нього обов`язку зі сплати боргу, діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора, оскільки уклав договір, який порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.

Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 747/306/19.

При цьому, відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 07 жовтня 2020 року у справі № 755/17944/18 боржник, який відчужує майно після пред`явлення до нього позову про стягнення заборгованості, або виникнення у нього обов`язку зі сплати боргу, діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора, оскільки уклав договір, який порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника.

Проте сама по собі ця обставина не дає права кваліфікувати такий правочин як фраудаторний, оскільки обставини, що дають змогу кваліфікувати оплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору мають перевірятися у сукупності, тому що кожна окрема обставина сама по собі не спричиняє фраудаторність, а презумпція правомірності правочину може бути спростована тільки вагомими доказами, які у своїй сукупності засвідчують шкідливість вчиненого правочину, вживання права на зло. Разом з тим, сам по собі факт пред`явлення позову не може свідчити про беззаперечну обґрунтованість позовних вимог, однозначне їх задоволення, а таке звернення з позовом не може зупинити господарську діяльність особи, до якої пред`явлено позов, зокрема можливість розпоряджатися майном.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02 травня 2023 року у справі № 904/648/22.

В даних позовних вимогах у якості ознак фраудаторності спірного правочину позивачі наводять наступні:

- момент укладення договору, у даному випадку: станом на 31.12.2017 розмір власного капіталу ТОВ "АРГОС СТАНДАРТ" становив 7 026 000,00 грн. В подальшому, станом на 20.12.2019, тобто після вчинення оспорюваних правочинів у звітності боржника вказано від`ємне значення чистих активів.

- ціна: на думку позивачів, при переданні нерухомого майна від ТОВ «АРГОС СТАНДАРТ» до ТОВ «ПАВА-2018» майно було оцінено за заниженою ринковою ціною в сумі 3 592 345,00 грн.

- контрагент, з яким боржник вчиняє оспорюваний договір: створене 16.02.2018 ТОВ «ПАВА-2018» ОСОБА_5 , в статутний капітал якого було внесено майно ТОВ «АРГОС СТАНДАРТ» в особі керівника ОСОБА_4., та в подальшому відчужено фізичним особам часток в статутному капіталі ТОВ «ПАВА-2018».

Як встановлено судом, спірний правочин у вигляді приймання-передачі нерухомого майна за Актом було вчинено відповідачами 20.02.2018, тобто в момент, коли провадження у справі № 904/3993/19 за заявою ТОВ "КЛАСИКПЛЮС" (в подальшому замінено правонаступником ТОВ "Інвест-Споруда") до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "АРГОС СТАНДАРТ", 49000, м. Дніпро, вул. Космічна, буд. 9 Б, оф. 101 () про визнання банкрутом ще не існувало.

Тобто, станом на дату переходу права власності (20.02.2018) у відповідача-1 була відсутня будь-яка заборгованість перед позивачами, яка мала б бути погашена.

Господарським судом встановлено, що справа про банкрутство ТОВ "АРГОС СТАНДАРТ" була порушена 24.09.2019, тобто пройшло більше ніж 1 рік після вчинення оспорюваного правочину. Справа про банкрутство "АРГОС СТАНДАРТ" порушена на підставі рішення третейського суду від 09.01.2019, створеного для розгляду конкретного спору, у складі судді Куліченко І.К., яким ухвалено стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "АРГОС СТАНДАРТ", 49000, м. Дніпро, вул. Космічна, буд. 9 Б, оф. 101 () та з Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕНФОЛД" () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КЛАСИКПЛЮС" () суму заборгованості за Договором № 171116-1 від 17.11.2016 про надання безпроцентної фінансової поворотної позики в розмірі 53 191 364,00 грн.

За таких обставин твердження позивача про те, що передача відповідачем-1 нерухомості у якості внеску до статутного капіталу відповідача-2 відбулася саме з метою призведення до неплатоспроможності боржника та порушення прав його кредиторів, не ґрунтується на фактичних обставинах справи в контексті підстав оспорюваного правочину.

Відтак, момент укладення спірного правочину у даному випадку не може вважатися ознакою фраудаторності цього правочину.

Щодо такої ознаки фраудаторності спірного правочину, як заниження вартості переданого за актом нерухомого майна, слід зазначити наступне.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності з ч.ч. 1, 3, 4 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Крім того, за приписами ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Стверджуючи про обставину заниження вартості переданого нерухомого майна, позивач надав звіт № 040624-1 від 04.06.2024 про незалежну оцінку майна універсаму "Ленінградський" та магазину продовольчих товарів, сукупною загальною площею 1 285,3 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м.Павлоград, вул. Західнодонбаська (вул.Ленінградська), будинок 13, вул. Центральна (вул. Карла Маркса), буд. 21 к, власником яких є ТОВ "АРГОС СТАНДАРТ" ().

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України.

Згідно ч.2 ст. 11 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" замовниками оцінки майна можуть бути особи, яким зазначене майно належить на законних підставах або у яких майно перебуває на законних підставах, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України, а також ті, які замовляють оцінку майна за дорученням зазначених осіб. Замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення його оцінки.

Відповідно до висновку суб`єкта оціночної діяльності про вартість майна ринкова вартість магазину продовольчих товарів, розташованого за адресою: АДРЕСА_6, станом на 20.02.2018 становила 5 539 200,00 гривень; ринкова вартість універсаму «Ленінградський», розташованого за адресою: АДРЕСА_4, станом на 20.02.2018 становила 11 072 400,00 гривень.

Згідно до п.1.4 звіту зазначено, що Оцінювач не проводив натурне обстеження Об`єкта оцінки, визначення технічного стану (оздоблення) відбувалось виключно за інформацією Замовника. Фотографії станом на 22.05.2024 надані Замовником та наведені в додатках до Звіту.

Також, пунктом 1.5 звіту зазначено, що у випадках проведення оцінки майна на дату оцінки, що суттєво відрізняється від дати складання звіту про оцінку майна, всі вихідні дані, припущення та судження виконавця базуватимуться на тій вихідній інформації, минулих тенденціях ринку і очікуваннях, якими він володіє на дату складання звіту або дослідження. Неможливість коректного прогнозування ставить під сумнів об`єктивність оцінки.

Окрім того зазначено, що результат оцінки майна, за умов значної різниці між датою оцінки та датою складання звіту про оцінку (експертного дослідження) не може бути категоричним за висновком, а повинен відображати вірогідні значення вартості.

Звіти про оцінку (експертні дослідження) нерухомих речей (нерухомого майна, нерухомості), у тому числі земельних ділянок, та майнових прав на них, з врахуванням значоного обсягу факторів, які не можуть бути коректно визначені за умов різниці і значного впливу очікувань ринку на вартість, здебільшого не можуть бути коректно складені, а висновки про вартість, отримані за результатами таких звітів про оцінку (експертних досліджень) - об`єктивними та достовірними.

Виходячи з аналізу поданого звіту про оцінку майна, господарським судом встановлено, що:

- замовник оцінки (позивач -2 ОСОБА_2 ) не був законним власником оцінюваного майна;

- оцінювачем не було оглянуто оцінюваних приміщень для оцінки і виключення невід`ємних поліпшень, які були виконані новими власниками нерухомого майна, оскільки визначення технічного стану відбулось виключно з наданих позивачем -2 ОСОБА_2 фотографій, станом на 22.05.2024;

- під час "збирання та аналізу інформації про продаж або пропонування подібного майна" оцінювачем була взята вартість 1 кв.м у валюті станом на 2024 рік, а не станом на період укладання оспорюваних правочинів (Таблиця 12 звіту).

Враховуючи вищевикладене, наданий позивачем-1 звіт про оцінку майна № 040624-1 від 04.06.2024 не може розцінюватись судом як належний та допустимий доказ, який би свідчив про об`єктивне про таке заниження, у зв`язку з чим доводи позивача не знайшли свого підтвердження та розцінюються судом як припущення.

Щодо такої категорії фраудаторності, як контрагент, з яким боржник вчиняє оспорюваний договір, то господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як свідчать матеріали справи, державна реєстрація ТОВ "ПАВА-2018" відбулась 16.02.2018 у відповідному до закону процедурі та порядку, відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 22.02.2018.

Враховуючи принцип вільного вибору контрагенту під час здійснення господарської діяльності, господарським судом не вбачається порушень норм законодавства при укладанні правочину між ТОВ "АРГОС СТАНДАРТ " та ТОВ "ПАВА - 2018", а також можливої пов`язаності відповідачів у контексті злочинної домовленості.

Господарський суд вважає за необхідне наголосити на тому, що оскаржуючи правочин з підстав його фраудаторності, позивач повинен навести вагомі докази того, що майно було відчужене, наприклад, за явно заниженою ціною, або взагалі безвідплатно, тобто що відчужувач не набув у зв`язку з таким продажем майнових благ.

Разом з тим, кредитор не може вимагати від боржника, щоб останній з моменту виникнення будь-якої заборгованості чи потенційного спору щодо зобов`язання до вирішення такого спору утримувався від здійснення своєї господарської діяльності та пов`язаних з цим операцій, адже це становитиме надмірне та непропорційне втручання в майнові права боржника.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 18.02.2025 у справі № 916/5751/23, а також постановою Верховного Суду у постанові від 16.10.2024 у справі № 911/3706/23, ухваленої у подібних правовідносинах.

Окрім того, господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як зазначалося вище, відповідно до частини п`ятої статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України.

Позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), і послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України, так і інша підстава, наприклад, передбачена статтею 228 ЦК України.

Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 369/11268/16-ц та у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 317/3272/16-ц, від 07.10.2020 у справі № 755/17944/18, від 24.02.2021 у справі № 757/33392/16, від 14.12.2022 у справі № 372/437/20 та від 16.10.2024 у справі № 911/3706/23.

Цивільно-правовий договір не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення.

Вчинення власником майна правочину з розпорядження належним йому майном з метою унеможливити задоволення вимоги іншої особи - стягувача за рахунок майна цього власника може бути кваліфіковане як зловживання правом власності, оскільки власник використовує правомочність розпорядження майном на шкоду майновим інтересам кредитора.

Отже, Верховний Суд вже сформував усталену судову практику про можливість оскарження такого (фраудаторного) правочину особою (не стороною правочину), чиї майнові інтереси порушує правочин, якщо ця особа доведе, що власник майна уклав договір та відчужив за ним майно, свідомо погіршивши свій майновий стан з метою уникнення відповідальності перед кредитором, та зазначив, що належним способом захисту прав чи інтересів відповідного кредитора є повернення сторін у первісний стан, тобто відновлення ситуації, яка існувала до цього.

Дана правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 18.02.2025 по cправі № 916/5751/23.

Таким чином, підставою та необхідною умовою для звернення особи до суду з позовом є наявність порушеного права та охоронюваного законом інтересу особи - позивача у справі і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту.

Постановою Верховного Суду від 07.08.2025 по справі № 904/3993/19 (910/15952/18) зазначено, що кредитор як особа, в якої наявний інтерес у справі про банкрутство - збільшення ліквідаційної маси боржника та задоволення за рахунок неї його грошових вимог до боржника, має право на звернення до суду з заявою про визнання недійсним правочину боржника, який було вчинено до відкриття провадження у справі про банкрутство боржника з підстав, передбаченихнормами ЦК України чи інших законів. Однак, позивачі не є кредиторами боржника, тобто не є тією заінтересованою особою, прав якої може стосуватися оспорюваний правочин у межах справи про банкрутство.

Матеріалами справи підтверджується, що грошові вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ТОВ «АРГОС СТАНДАРТ» були погашені до відкриття провадження по справі (14.01.2025) в повному обсязі, а саме:

- ОСОБА_1 - 8 046,00 грн (судовий збір) - 1 черга задоволення вимог кредиторів, без права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів, та 560 540,00 грн - 4 черга задоволення вимог кредиторів, без права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів, затверджені ухвалами Господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2020 по справі №904/3993/19;

- ОСОБА_2 - на суму 4 962,00 грн (судовий збір) - 1 черга задоволення вимог кредиторів, без права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів, та 8 333,33 грн (витрати на професійну правничу допомогу) - 1 черга задоволення вимог кредиторів, без права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів, затвердженні ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 07.02.2023 року по справі №904/3993/19.

Зазначене підтверджується Реєстром вимог кредиторів ТОВ «АРГОС СТАНДАРТ», копія якого додається.

Виходячи з вищевикладенего, господарський суд приходить до висновку про відсутність порушених прав та інтересів у позивача- 1 та позивача -2, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог господарським судом.

З огляду на вищевикладене, господарський суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог позивача-1 ОСОБА_1 та позивача-2: ОСОБА_2 в повному обсязі.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на позивачів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 13, 14, 73-80, 86, 123, 124, 129, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аргос Стандарт" (49000, місто Дніпро, вулиця Космічна, будинок 9Б, офіс 601; ідентифікаційний код 39223626) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Пава-2018" (49000, місто Дніпро, бульвар Слави, будинок 5К; ідентифікаційний код 41946619) про визнання правочинів недійсними та застосування наслідків недійсності правочинів - відмовити.

Судові витрати покласти на позивачів.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 16.03.2026

Суддя С.А. Примак