ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03.03.2026 Справа №905/1063/25

Господарський суд Донецької області у складі:

судді Фурсової С.М.

за участю секретаря судового засідання Ревенко Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом заступника керівника Костянтинівської окружної прокуратури Донецької області (49011, місто Дніпро, вулиця Щепкіна, будинок №35; код ЄДРПОУ/Умовний код ) в інтересах держави в особі

Костянтинівської міської ради, повноваження якої тимчасово виконує Костянтинівська міська військова адміністрація Краматорського району Донецької області (85114, Донецька область, місто Костянтинівка, вулиця Олекси Тихого, будинок №260; )

до Громадської організації «Відродження та розбудова міста Костянтинівка» (85106, Донецька область, місто Костянтинівка, вулиця Комарова, будинок №17; )

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Управління культури і туризму Донецької обласної державної адміністрації (84301, Донецька область, місто Краматорськ, вулиця Двірцева, будинок №37; )

про визнання недійсним договору позички, зобов`язання повернути майно, скасування державної реєстрації права позички

за участю:

прокурор: Домашина Є.О.

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

від третьої особи: не з`явився

Р У Х С П Р А В И

Заступник керівника Костянтинівської окружної прокуратури Донецької області звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом в інтересах держави в особі Костянтинівської міської ради, повноваження якої тимчасово виконує Костянтинівська міська військова адміністрація Краматорського району Донецької області, до Громадської організації «Відродження та розбудова міста Костянтинівка» в якому просить:

- визнати недійсним договір позички від 29.01.2020, укладений між Костянтинівською міською радою та Громадською організацією «Відродження та розбудова міста Костянтинівка» із застосуванням наслідків недійсності правочину.

- зобов`язати Громадську організацію «Відродження та розбудова міста Костянтинівка» повернути Костянтинівській міській раді, повноваження якої тимчасово виконує Костянтинівська міська військова адміністрація Краматорського району, 93/100 часток від загальної площі будівлі кінотеатру, розташованої за адресою: вул. Торецька, буд. 302, м. Костянтинівка, Краматорський район, Донецька область (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 126).

- скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права позички Громадської організації «Відродження та розбудова міста Костянтинівка», проведену 29.01.2020 за № 35237931, на 93/100 часток від загальної площі будівлі кінотеатру, розташованої за адресою: вул. Торецька, буд. 302, м. Костянтинівка, Краматорський район, Донецька область (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 126).

В обґрунтування заявлених вимог прокурор зазначає, що укладення договору позички від 29.01.2020, згідно якого відповідачу була передана будівля кінотеатру, укладено з порушенням вимог законодавства у сфері охорони культурної спадщини, а саме за відсутності передбаченого вимогами п. 16 ч. 1 ст. 6, ч. 1 ст. 18 Закону України «Про охорону культурної спадщини» погодження рішення про передачу будівлі Кінотеатру у позичку зі сторони управління культури і туризму Донецької обласної державної адміністрації. На підставі вказаного прокурор просить визнати недійсним договір позички від 29.01.2020 та застосувати наслідки недійсності правочину.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 14.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 30.10.2025, залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Управління культури і туризму Донецької обласної державної адміністрації; встановлено учасникам справи процесуальні строки на подання заяв по суті справи, доказів.

На електронну адресу суду 24.10.2025 від Управління культури і туризму Донецької обласної державної адміністрації надійшли пояснення по справі. Аналогічні за змістом пояснення подано 30.10.2025 через підсистему Електронний суд.

30.10.2025 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, докази його направлення іншим учасникам справи та клопотання про відкладення підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 30.10.2025 відкладено підготовче засідання на 17.11.2025, продовжено сторонам строк на подання заяв по суті справи, доказів.

Ухвалою суду від 17.11.2025 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів до 12.01.2025, відкладено підготовче засідання на 02.12.2025 об 11:30 год.

З міркувань безпеки, у зв`язку з тим, що 02.12.2025 з 10:38 до 11:37, з 11:52 до 12:20 год. у місті Харкові було оголошено сигнал Повітряної тривоги, підготовче засідання у справі призначене на 02.12.2025 об 11:30 год. не відбулось.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 02.12.2025 відкладено підготовче засідання на 12.01.2025.

Від Костянтинівської окружної прокуратури Донецької області 18.12.2025 надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 12.01.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 20.01.2026.

Від представника позивача 19.01.2026 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з вжиттям сторонами заходів мирного врегулювання спору.

Ухвалою суду від 20.01.2026 було відкладено розгляд справи по суті на 29.01.2026.

Враховуючи викладені у клопотанні позивача від 19.01.2026 доводи щодо вжиття заходів мирного врегулювання спору, неявку позивача, відповідача та третьої особи, з метою забезпечення процесуальних прав сторін, судом відкладено розгляд справи по суті на 10.02.2026 об 11:30 год. про що постановлено відповідну ухвалу суду.

У зв`язку з тим, що 10.02.2026 з 10:02 до 12:56 год. у місті Харкові було оголошено сигнал «Повітряної тривоги», судове засідання у справі призначене на 10.02.2026 об 11:30 год. не відбулось.

Ухвалою суду від 10.02.2026 відкладено розгляд справи по суті на 17.02.2026 об 11:00 год.

Від Костянтинівської міської ради 17.02.2026 отримано пояснення з приводу того, що позивачем підготовлено розпорядження про дострокове припинення договору позички від 29.01.2020, яким передбачено дострокове припинення вказаного договору та оформлення повернення об`єкта нерухомого майна шляхом підписання акта приймання-передачі між сторонами з урахування фактичного стану об`єкту та наявних пошкоджень. Зазначено, що реалізація вказаних заходів ускладнена безпековою ситуацією у м. Костянтинівка.

З міркувань безпеки, у зв`язку з тим, що 17.02.2026 з 10:58 до 12:46 год. у місті Харкові було оголошено сигнал «Повітряної тривоги», судове засідання у справі призначене на 17.02.2026 об 11:00 год. не відбулось.

Ухвалою суду від 17.02.2026 відкладено розгляд справи по суті на 03.03.2026.

У судовому засіданні 03.03.2026 прокурор підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Від відповідача отримано заяву про проведення судового засідання без участі його уповноваженого представника.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились.

З огляду на те, що під час розгляду справи судом було створено сторонам необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених ст.ст. 42, 46 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, було надано достатньо часу для мирного врегулювання спору, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті.

Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, господарський суд

В С Т А Н О В И В

Будівля кінотеатру загальною площею 1870, 2 м2 (далі - Кінотеатр), що розташована в межах Костянтинівської міської територіальної громади за адресою: вул. Торецька (попередня назва - Пролетарська), буд. 302, м. Костянтинівка, Краматорський район, Донецька область перебуває в комунальній власності, власником є територіальна громада м. Костянтинівки в особі Костянтинівської міської ради на підставі свідоцтва про право власності серії ЯЯЯ № 745587, виданого 27.04.2006 виконавчим комітетом Костянтинівської міської ради, про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 28.01.2020 внесено запис за №35235999 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 126).

За інформацією управління культури і туризму Донецької обласної державної адміністрації встановлено, що об`єкт архітектури та містобудування «Кінотеатр», який розташований за адресою: вул. Торецька (Пролетарська), буд. 302, м. Костянтинівка, на підставі рішення голови Донецької обласної державної адміністрації від 11.05.1999 № 256 «Про затвердження переліку виявлених пам`яток архітектури та містобудування місцевого значення» включений до переліку пам`яток архітектури та містобудування місцевого значення.

Консультативною радою з питань охорони культурної спадщини при управлінні культури і туризму Донецької облдержадміністрації 29.03.2019 розглянуто питання щодо не занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України будівлі кінотеатру за адресою: вул. Торецька, буд. 302, м. Костянтинівка, Донецька область, за результатами чого вирішено звернутися до Міністерства культури України з відповідним клопотанням, а органу охорони культурної спадщини у м. Костянтинівка надати рекомендації орендарям приміщення щодо збереження історичної, архітектурної та культурної цінності будівлі кінотеатру.

Витяг із протоколу вказаного засідання Консультативної ради управлінням культури і туризму Донецької облдержадміністрації листом від 03.05.2019 № 01-17-421/190-19 спрямовано до відома та виконання відділу культури Костянтинівської міської ради.

За підсумками засідання Консультативної ради управління культури і туризму Донецької облдержадміністрації звернулося до Міністерства культури України із клопотанням від 22.04.2019 № 01-11-403/0/191-19 щодо не занесення будівлі кінотеатру до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Костянтинівською міською радою на підставі рішення від 20.06.2019 № 6/94-1820 (із змінами, внесеними рішенням від 23.01.2020 № 6/98-1943) вирішено передати частину будівлі кінотеатру (93/100 часток) загальною площею 1744,6 м2, розташованої за адресою: м. Костянтинівка, вул. Торецька, буд. 302, у тимчасове безоплатне користування громадській організації «Відродження та розбудова міста Костянтинівка» строком на 49 років. При цьому пунктом 2.2 рішення передбачено, що проведення будь-яких робіт на будівлі кінотеатру необхідно здійснювати з урахуванням рекомендацій, зазначених у науковій документації з визначення історико-культурної цінності будівлі кінотеатру по вул. Торецька, буд. 302, розробленої Донбаською національною академією будівництва і архітектури. Договір позички від імені Костянтинівської міської ради доручено укласти Управлінню комунального господарства.

Надалі на підставі вищезазначених рішень Костянтинівської міської ради 29.01.2020 між Територіальною громадою міста Костянтинівка Донецької області в особі Костянтинівської міської ради, від імені якої діє начальник управління комунального господарства Костянтинівської міської ради Заварзін Д.Г. (далі - Позичкодавець), та Громадською організацією «Відродження та розбудова міста Костянтинівка» в особі голови Суханової В.В. (далі - Користувач) укладено договір позички (далі - Договір).

Право безоплатного користування Громадської організації «Відродження та розбудова міста Костянтинівка» () зареєстровано в Реєстрі 29.01.2020 за № 35237931.

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 Договору Позичкодавець на підставі рішення Костянтинівської міської ради від 20.06.2019 № 1467 (із змінами) надає у безоплатне користування, а Користувач отримує у безоплатне користування індивідуально визначене майно - частину будівлі кінотеатру загальною площею 1744,6 м2, що складає 93/100 часток від загальною площі будівлі кінотеатру, розташованої за адресою: 85114, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Торецька, буд. 302.

Згідно з п. 2.1 Договору Користувач має право у 3-х денний строк після укладення Договору отримати майно від Позичкодавця, а також використовувати майно для відновлення роботи Кінотеатру.

Позичкодавець має право після закінчення Договору вимагати від Користувача повернення майна (пп. 2.2.2 Договору).

Відповідно до п. 3.1.3 Договору Користувач зобов`язується використовувати майно лише за призначенням згідно з п. 2.1.2 Договору, проведення будь-яких робіт на будівлі кінотеатру здійснювати з урахуванням рекомендацій, зазначених у науковій документації з визначення історико-культурної цінності будівлі кінотеатру, розробленої Донбаською національною академією будівництва і архітектури.

Користувач згідно з п. 3.1.9 Договору також зобов`язується вживати всіх необхідних заходів для забезпечення схоронності майна протягом строку дії договору. Персональну відповідальність за збереження майна, отриманого у тимчасове безплатне користування, з урахуванням зносу, несе керівник Користувача (голова громадської організації «Відродження та розбудови міста Костянтинівка»).

Договір вважається укладеним з дня його нотаріального посвідчення (п. 7.1. Договору).

Строк Договору починає перебіг у момент, визначений п. 7.1 Договору, та закінчується 29 січня 2069 року (п. 7.2 Договору).

Договір підписано уповноваженими представниками сторін, скріплено печатками, посвідчено приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Соловйовою С.С. та зареєстровано в реєстрі за № 222.

Разом з тим, за інформацією Міністерства культури та стратегічних комунікацій України кінотеатр 1960 року, розташований за адресою: м. Костянтинівка, вул. Торецька, буд. 302, на підставі розпорядження голови Донецької обласної державної адміністрації від 11.05.1999 № 256 занесено до Переліку об`єктів культурної спадщини як пам`ятка архітектури і містобудування. Питання про виключення будівлі кінотеатру із вказаного переліку Міністерством не розглядалось з огляду на невідповідність листа управління культури і туризму Донецької облдержадміністрації від 22.04.2019 № 01-11-403/0/191-19 вимогам Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, затвердженого наказом Міністерства культури України від 11.03.2013 № 158 (в редакції наказу від 22.10.2015 №838). Будь-яких інших листів від Управління культури і туризму Донецької обласної державної адміністрації до Міністерства щодо зазначеного питання до теперішнього часу не надходило.

Таким чином, за твердженням прокурора, будівля Кінотеатру відповідно до вимог п. 3 розділу X «Прикінцеві положення» Закону України від 08.06.2000 № 1805-ІІІ «Про охорону культурної спадщини» до моменту вирішення питання про включення/не включення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України визнається пам`яткою культурної спадщини місцевого значення як така, що була взята на державний облік відповідно до Закону Української РСР від 13.07.1978 № 3600-IX «Про охорону і використання пам`яток історії та культури».

Враховуючи зазначене, передача будівлі Кінотеатру у користування Громадській організації «Відродження та розбудова міста Костянтинівка» на умовах договору позички відповідно до вимог п. 16 ч. 1 ст. 6, ч. 1 ст. 18 Закону України «Про охорону культурної спадщини» мало бути погоджене органом охорони культурної спадщини Донецької обласної державної адміністрації.

Водночас за інформацією управління культури і туризму Донецької облдержадміністрації до останнього рішення Костянтинівської міської ради від 20.06.2019 № 6/94-1820 та від 23.01.2020 № 6/98-1943 на погодження не надходили.

Також, заявник вказує, що зі змісту вказаного договору вбачається, що серед істотних умов відсутні обов`язкові положення щодо забезпечення користувачем частини будівлі Кінотеатру збереження відповідно до умов охоронного договору та Закону України «Про охорону культурної спадщини».

За вказаних обставин передача будівлі Кінотеатру, який станом на час прийняття рішень Костянтинівської міської ради (20.06.2019, 23.01.2020) та укладення оспорюваного договору позички (29.01.2020) мав статус пам`ятки культурної спадщини місцевого значення, без обов`язкового погодження з уповноваженим органом охорони культурної спадщини, за умови укладення договору позички за відсутності умов, які є обов`язковими відповідно до вимог Закону України «Про охорону культурної спадщини» (щодо забезпечення користувачем пам`ятки її збереження пам`ятки відповідно до вимог цього Закону та умов охоронного договору), свідчить про порушення вимог п. 16 ч. 1 ст. 6, ч. 1 ст. 18 Закону України «Про охорону культурної спадщини», що є підставою для визнання зазначеного договору позички недійсним в судовому порядку з одночасним зобов`язанням користувача повернути будівлю Кінотеатру її власнику.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини у сфері охорони культурної спадщини та забезпечення належного обліку об`єктів культурної спадщини станом на час їх виникнення врегульовані Конституцією України, Законом України від 08.06.2000 № 1805-ІІІ «Про охорону культурної спадщини» (із змінами), Порядком обліку об`єктів культурної спадщини, затвердженим наказом Міністерства культури України від 11.03.2013 № 158 (із змінами).

Зі змісту преамбули Закону України від 08.06.2000 № 1805-ІІІ «Про охорону культурної спадщини» (далі в тексті - Закон України №° 1805-ІІІ (в редакції від 25.01.2019) вбачається, що об`єкти культурної спадщини, які знаходяться на території України, охороняються державою. Охорона об`єктів культурної спадщини є одним із пріоритетних завдань органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 1 Закону України № 1805-ІІІ пам`яткою культурної спадщини є об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, або об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (не включення) об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Згідно з частиною 2 статті 2 Закону України № 1805-ІІІ «Про охорону культурної спадщини» об`єкти архітектури - окремі будівлі, архітектурні споруди, що повністю або частково збереглися в автентичному стані і характеризуються відзнаками певної культури, епохи, певних стилів, традицій, будівельних технологій або є творами відомих авторів.

За приписами п. 3 розділу X «Прикінцеві положення» Закону України № 1805-III об`єкти, включені до списків (переліків) пам`яток історії та культури відповідно до Закону Української РСР «Про охорону і використання пам`яток історії та культури», визнаються пам`ятками відповідно до цього Закону.

У такий спосіб Закон № 1805-III врегульовує правовідносини, які виникли до набрання ним чинності, визнаючи на рівні закону пам`ятками культурної спадщини об`єкти, які виявлено раніше і які включені до відповідних списків (переліків) пам`яток історії та культури на підставі чинного на той час законодавства.

З матеріалів справи слідує, що об`єкт архітектури та містобудування «Кінотеатр», який розташований за адресою: вул. Торецька (Пролетарська), буд. 302, м. Костянтинівка, включений до переліку пам`яток архітектури та містобудування місцевого значення на підставі рішення голови Донецької обласної державної адміністрації № 256 «Про затвердження переліку виявлених пам`яток архітектури та містобудування місцевого значення» від 11.05.1999.

Згідно з преамбулою вказаного розпорядження останнє прийнято на підставі статей 8, 17 Закону Української РСР від 13.07.1978 № 3600-IX «Про охорону і використання пам`яток історії та культури» (далі - Закон № 3600-ІХ) (втратив чинність 12.07.2000 у зв`язку з прийняттям Закону України № 1805-ІІІ) та відповідно до рішення Донецької обласної ради від 04.03.1999 № 23/55-102 «Про делегування повноважень Донецької обласної ради Донецькій обласній державній адміністрації».

З огляду на зміст статей 8, 17 Закону № 3600-IX виконавчі комітети обласних, міських (міст республіканського підпорядкування) Рад народних депутатів затверджували переліки пам`яток історії та культури місцевого значення.

Статтею 16 Закону № 3600-IX передбачено, що пам`ятки історії та культури, незалежно від того, в чиїй власності вони перебувають, підлягають державному обліку. Державний облік пам`яток історії та культури здійснюється в порядку, який визначається Радою Міністрів СРСР.

Відповідно до пункту 13 Положення про охорону та використання пам`яток історії та культури, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР від 16.09.1982 року № 865, державний облік пам`яток історії та культури включає виявлення та обстеження пам`яток, визначення їх історичної, наукової, художньої або іншої культурної цінності, фіксацію та вивчення, складання облікових документів, ведення державних переліків нерухомих пам`яток. Порядок державного обліку пам`яток історії та культури і форми облікових документів встановлюються Міністерством культури СРСР або Головним архівним управлінням при Раді Міністрів СРСР в залежності від виду пам`яток.

Пунктами 3.3, 9, 20 Інструкції про порядок обліку, забезпечення схоронності, утримання, використання та реставрації нерухомих пам`яток історії та культури, затвердженої наказом Міністерства культури СРСР від 13.05.1986 № 203, встановлено порядок, згідно з яким об`єкт, що становить історичну, наукову, художню або іншу культурну цінність, визнається пам`яткою історії та культури шляхом включення його у відповідний державний перелік нерухомих пам`яток історії та культури в залежності від виду та категорії охорони пам`ятки. Приналежність нерухомої пам`ятки історії та культури до відповідного виду та категорії визначається при складанні документів державного обліку пам`яток та встановлюється при затвердженні відповідного державного переліку нерухомих пам`яток історії та культури. Державний облік пам`яток історії та культури включає: виявлення, дослідження пам`яток, визначення їх історичної, наукової, художньої або іншої культурної цінності, фіксацію та вивчення, складання облікової документації, ведення державних переліків нерухомих пам`яток.

Таким чином, процедура взяття об`єкта культурної спадщини на державний облік складається із певних стадій, завершальною з яких є включення об`єкта у відповідний державний перелік нерухомих пам`яток історії та культури залежно від виду та категорії охорони пам`ятки.

Відповідну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.05.2025 у справі № 380/2801/24.

Таким чином, включення будівлі Кінотеатру до Переліку виявлених пам`яток архітектури і містобудування місцевого значення на підставі розпорядження голови Донецької облдержадміністрації від 11.05.1999 № 256 свідчить про взяття такого об`єкта на державний облік за попереднім Законом № 3600-ІХ.

Крім того, необхідно зауважити, з огляду на зміст ст. 1 та п. 3 розділу X «Прикінцеві положення» Закону України № 1805-ІІІ такий об`єкт визнаватиметься пам`яткою культурної спадщини до моменту вирішення уповноваженим органом питання про його занесення або не занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток.

За інформацією управління культури і туризму Донецької облдержадміністрації останнє ініціювало питання про не занесення будівлі Кінотеатру до вказаного реєстру шляхом звернення до Міністерства культури України із клопотанням від 22.04.2019 № 01-11-403/0/191-19, проте відповідь про результати розгляду такого клопотання від Міністерства станом на 30.07.2025 до управління не надходила.

У свою чергу, Міністерство культури та стратегічних комунікацій України повідомило про те, що кінотеатр 1960 року, розташований за адресою: м. Костянтинівка, вул. Торецька, буд. 302, занесено до Переліку об`єктів культурної спадщини Донецької області розпорядженням голови Донецької обласної державної адміністрації від 11.05.1999 № 256 як пам`ятка архітектури та містобудування. Управління культури і туризму Донецької обласної державної адміністрації дійсно звернулось до Міністерства з листом від 22.04.2019 № 01-11-403/0/191-19 з клопотанням про не занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України зазначеної будівлі кінотеатру, однак при цьому облікову документацію на даний об`єкт архітектури і містобудування ініціатором звернення надано не було. Вказаний лист Міністерством як подання щодо не занесення об`єкта культурної спадщини до Реєстру не розглянуто з огляду на невідповідність такого листа вимогам Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, затвердженого наказом Міністерства культури України від 11.03.2013 № 158 (в редакції наказу від 22.10.2015 № 838). Будь-яких інших листів від Управління культури і туризму Донецької обласної державної адміністрації до Міністерства щодо зазначеного питання не надходило.

Отже, будівля Кінотеатру, як станом на час прийняття рішень Костянтинівської міської ради (20.06.2019, 23.01.2020) та укладення

оспорюваного договору позички (29.01.2020), так і на теперішній час не втратила статус пам`ятки культурної спадщини місцевого значення, що свідчить про особливий режим оборотоздатності такого об`єкта нерухомості та необхідність врахування під час розпорядження ним вимог спеціального законодавства у сфері охорони культурної спадщини.

Крім того, необхідно зауважити, з огляду на зміст ст. 1 та п. 3 розділу X «Прикінцеві положення» Закону України № 1805-ІІІ такий об`єкт визнаватиметься пам`яткою культурної спадщини до моменту вирішення уповноваженим органом питання про його занесення або не занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток.

За інформацією управління культури і туризму Донецької облдержадміністрації останнє ініціювало питання про не занесення будівлі Кінотеатру до вказаного реєстру шляхом звернення до Міністерства культури України із клопотанням від 22.04.2019 № 01-11-403/0/191-19, проте відповідь про результати розгляду такого клопотання від Міністерства станом на 30.07.2025 до управління не надходила.

Наказом Міністерства культури України №158 від 11.03.2013 затверджено Порядок обліку об`єктів культурної спадщини, яким визначено порядок несення об`єктів у переліки пам`яток історії та культури і виключення з них.

Згідно п.п. 8.1.-8.3. Об`єкти, які взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом, визнаються пам`ятками відповідно до абзацу шостого частини першої статті 1 Закону.

Нерухомі об`єкти культурної спадщини, включені до списків (переліків) пам`яток всесоюзного, республіканського чи місцевого значення, до вирішення питання про їх включення (невключення) до Реєстру вважаються пам`ятками культурної спадщини відповідно національного чи місцевого значення.

Для вирішення питання про занесення (незанесення) до Реєстру нерухомих об`єктів культурної спадщини, включених до списків (переліків) пам`яток, зазначених у пункті 8.2 цього розділу, уповноважені органи забезпечують проведення перегляду цих списків (переліків) (далі - перегляд).

За положеннями п.п. 7.1.-7.3. Подання щодо незанесення до Реєстру щойно виявлених об`єктів культурної спадщини, об`єктів культурної спадщини, зазначених у розділі VIII цього Порядку, в тому числі тих, що підпадають під дію вимог Законів України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» і «Про засудження та заборону пропаганди російської імперської політики в Україні і деколонізацію топонімії», подаються за місцезнаходженням таких об`єктів органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органами охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних (військових) адміністрацій до МКСК.

До подання, складеного за формою, наведеною в додатку 12 до цього Порядку, додаються перелік об`єктів культурної спадщини, складений за формою, наведеною в додатку 13 до цього Порядку, а також (щодо кожного зазначеного у відповідному переліку об`єкта культурної спадщини):

1) витяг з облікової справи об`єкта культурної спадщини, засвідчений уповноваженим органом охорони культурної спадщини (не надається у випадку, якщо підставою для незанесення до Реєстру є відповідність вимогам частини четвертої статті 13 Закону);

2) матеріали фотофіксації, зроблені не раніше ніж за 6 місяців до дати такого подання;

3) Акт візуального обстеження, складений за формою, наведеною в додатку 7 до цього Порядку.

Рішення про незанесення об`єктів культурної спадщини, зазначених у пункті 7.1 цього розділу, до Реєстру, приймається відповідно до категорії пам`ятки:

щодо пам`яток національного значення - Кабінетом Міністрів України за поданням МКСК протягом одного року з дня одержання подання;

щодо пам`яток місцевого значення - МКСК за поданням уповноваженого органу.

Міністерством культури та стратегічних комунікацій України повідомлено, що кінотеатр 1960 року, розташований за адресою: м. Костянтинівка, вул. Торецька, буд. 302, занесено до Переліку об`єктів культурної спадщини Донецької області розпорядженням голови Донецької обласної державної адміністрації від 11.05.1999 № 256 як пам`ятка архітектури та містобудування. Управління культури і туризму Донецької обласної державної адміністрації дійсно звернулось до Міністерства з листом від 22.04.2019 № 01-11-403/0/191-19 з клопотанням про не занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України зазначеної будівлі кінотеатру, однак при цьому облікову документацію на даний об`єкт архітектури і містобудування ініціатором звернення надано не було. Вказаний лист Міністерством як подання щодо не занесення об`єкта культурної спадщини до Реєстру не розглянуто з огляду на невідповідність такого листа вимогам Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, затвердженого наказом Міністерства культури України від 11.03.2013 № 158 (в редакції наказу від 22.10.2015 № 838). Будь-яких інших листів від Управління культури і туризму Донецької обласної державної адміністрації до Міністерства щодо зазначеного питання не надходило.

Отже, будівля Кінотеатру, як станом на час прийняття рішень Костянтинівської міської ради (20.06.2019, 23.01.2020) та укладення оспорюваного договору позички (29.01.2020), так і на час розгляду справи по суті не втратила статус пам`ятки культурної спадщини місцевого значення, що свідчить про особливий режим оборотоздатності такого об`єкта нерухомості та необхідність врахування під час розпорядження ним вимог спеціального законодавства у сфері охорони культурної спадщини.

Згідно з частиною 1 статті 827 ЦК України за договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або зобов`язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку.

Відповідно до частини 1 статті 25 Закону України № 1805-ІІІ надання об`єктів культурної спадщини, що є пам`ятками, в користування юридичним та фізичним особам з науковою, культурно-освітньою, туристичною та іншою метою здійснюється з дотриманням встановлених цим Законом вимог.

Частиною 1 статті 18 Закону України № 1805-ІІІ визначено, що об`єкти культурної спадщини, що є пам`ятками (за винятком пам`яток, відчуження або передача яких обмежується законодавчими актами України) можуть бути відчужені, а також передані власником або уповноваженим ним органом у володіння, користування чи управління іншій юридичній або фізичній особі за наявності погодження відповідного органу охорони культурної спадщини.

Згідно з пунктом 16 частини 1 статті 6 вказаного Закону України до повноважень органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій відповідно до їхньої компетенції належить погодження відчуження або передачі пам`яток місцевого значення їхніми власниками чи уповноваженими ними органами іншим особам у володіння, користування або управління.

Відповідно до підпункту 49 пункту 4 Положення про управління культури і туризму Донецької обласної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням голови облдержадміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 28.04.2015 № 170 (із змінами) Управління відповідно до покладених на нього завдань погоджує відчуження або передачу пам`яток місцевого значення їхніми власниками чи уповноваженими ними органами іншим особам у володіння, користування або управління.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 22.01.2019 у справі № 554/12781/14-а дійшов висновку, згідно з яким відсутність попереднього погодження Мінкультури на передачу в оренду пам`ятки національного значення свідчить про недотримання встановленої процедури передачі в оренду об`єктів культурної спадщини власником або уповноваженим ним органом у володіння, користування чи управління іншій юридичній або фізичній особі, встановленої статтями 18, 26 Закону № 1805-ІІІ. При цьому Суд зауважив, що незважаючи на наявність у Міськради виключної компетенції щодо здійснення прав власності від імені територіальної громади на розпорядження комунальним майном, з урахуванням специфіки даного об`єкту комунальної власності право відповідача щодо передачі даного об`єкту у володіння, користування іншій юридичній або фізичній особі обмежене необхідністю дотримання режимів використання пам`яток, встановлених органами охорони культурної спадщини, а також зобов`язанням отримання відповідних дозволів органів охорони культурної спадщини в залежності від категорії пам`яток (місцевого та національного значення).

Вказана законодавча вимога щодо попереднього погодження з уповноваженим органом охорони культурної спадщини рішення органу місцевого самоврядування про передачу пам`ятки культурної спадщини у користування має імперативний характер та спрямована на захист такого об`єкта.

Водночас управлінням культури і туризму Донецької облдержадміністрації підтверджено, що рішення Костянтинівської міської ради від 20.06.2019 № 6/94-1820 та від 23.01.2020 № 6/98-1943 на погодження до управління не надходили.

Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17, від 15 жовтня 2019 року у справі № 911/3749/17, від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18 та від 1 лютого 2020 року у справі № 922/614/19, рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване.

Таким чином, прийняття Костянтинівською міською радою рішення про передання будівлі Кінотеатру, яка є пам`яткою культурної спадщини місцевого значення, відповідачеві на праві позички за відсутності попереднього погодження з управлінням культури і туризму Донецької облдержадміністрації свідчить про порушення імперативних вимог, передбачених п. 16 ч. 1 ст. 6, п. 10 ч. 2 ст. 6, ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 25 Закону України «Про охорону культурної спадщини».

За положеннями частини 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним.

Статтею 13 ЦК України визначено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Стаття 204 Цивільного кодексу України визначає презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду про визнання його недійсним.

Відповідно до частин 1, 3 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1- 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

До вимог, передбачених статтею 203 Цивільного кодексу України, належить те, що зміст правочину не повинен суперечити законам, інтересам держави та суспільства, а також моральним засадам.

Згідно з частиною 3 статті 6 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

У спірних правовідносинах укладення між Костянтинівською міською радою та Громадською організацією «Відродження і розбудова м. Костянтинівки» оспорюваного договору позички відбулось з порушенням імперативних вимог законодавства у сфері охорони культурної спадщини, а саме за відсутності передбаченого вимогами п. 16 ч. 1 ст. 6, ч. 1 ст. 18 Закону України «Про охорону культурної спадщини» погодження рішення про передачу будівлі Кінотеатру у позичку зі сторони управління культури і туризму Донецької обласної державної адміністрації.

Крім того, статтею 23 Закону № 1805-ІІІ встановлено, що при передачі пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини у володіння, користування чи управління іншій особі істотною умовою договору про таку передачу є забезпечення особою, якій передається пам`ятка, щойно виявлений об`єкт культурної спадщини чи її (його) частина, збереження пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини відповідно до вимог цього Закону та умов охоронного договору, укладеного власником або уповноваженим ним органом (особою) з відповідним органом охорони культурної спадщини.

У п. 3.1 договору позички від 29.01.2020 передбачені, зокрема, наступні обов`язки відповідача як користувача майна: проведення будь-яких робіт на будівлі кінотеатру здійснювати з урахуванням рекомендацій, зазначених у науковій документації з визначення історико-культурної цінності будівлі Кінотеатру, розробленої Донбаською національною академією будівництва і архітектури (п.3.1.3); вживати всіх необхідних заходів для забезпечення схоронності майна протягом строку дії договору (п. 3.1.9).

Будь-яких інших умов щодо забезпечення користувачем, якому передається пам`ятка, її збереження відповідно до вимог Закону України «Про охорону культурної спадщини» та умов відповідного охоронного договору, укладеного власником або уповноваженим ним органом (особою) з відповідним органом охорони культурної спадщини, оспорюваний договір позички від 29.01.2020 не містить.

Посилання в п. 3.1 договору на загальні умови щодо «забезпечення схоронності майна», а також на рекомендації, надані Донбаською національною академією будівництва і архітектури у відповідній науковій документації, не свідчить про досягнення сторонами правочину згоди щодо істотних умов, передбачених статтею 23 Закону № 1805-ІІІ.

За вказаних обставин укладення договору позички від 29.01.2020 відбулось з порушенням п. 16 ч. 1 ст. 6 , ч. 1 ст. 18, ст. 23, ч. 1 ст. 25 Закону України «Про охорону культурної спадщини» без погодження органу охорони культурної спадщини обласної державної адміністрації та за відсутності досягнення сторонами договору згоди щодо його істотних умов в частині включення до договору умови про виконання обов`язків щодо збереження пам`ятки, передбачених Законом України «Про охорону культурної спадщини», а також умови про необхідність дотримання користувачем відповідного охоронного договору на спірну пам`ятку культурної спадщини, що є підставою для визнання такого правочину недійсним з підстав, передбачених ч. 1 ст. 203 ЦК України.

Тож, вимога про визнання договору позички від 29.01.2020 є обґрунтованою та підлягає задоволенню судом.

За положеннями частини 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Статтею 1213 ЦК України визначено, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Крім того, відповідно до п.2.2.2 договору позичкодавець має право після закінчення договору вимагати від користувача повернення майна.

З огляду на вищезазначене, оскільки договір позички від 29.01.2020 визнано судом недійсним, спірний об`єкт нерухомості підлягає поверненню відповідачем у володіння його власника - Костянтинівської міської територіальної громади в особі Костянтинівської міської ради.

Щодо вимог про скасування державної реєстрації іншого речового права (права позички).

Згідно з ч. 3 ст. 828 ЦК України договір позички будівлі, іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у формі, яка визначена відповідно до статті 793 цього Кодексу.

Статтею 793 ЦК України визначено, що договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі. Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню, крім договору, предметом якого є майно державної або комунальної власності, який підлягає нотаріальному посвідченню у разі, якщо він укладений на строк більше п`яти років.

Згідно з ч. 1 ст. 794 ЦК України право користування нерухомим майном, яке виникає на підставі договору найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки, підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною 1 статті 4 вказаного Закону України передбачено, що державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, похідні від права власності (інші речові права відповідно до закону).

Згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на час пред`явлення даного позову право власності на будівлю Кінотеатру зареєстровано за Територіальною громадою м. Костянтинівки в особі Костянтинівської міської ради ().

Також, щодо вказаної будівлі в реєстрі міститься запис про реєстрацію іншого речового права (позички) № 35237931 від 29.01.2020. Зазначений запис є чинним, відомості про припинення права безоплатного користування відповідача відсутні.

Відомості державного реєстру прав на нерухомість презюмуються правильними, доки не доведено протилежне, тобто державна реєстрація права за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права, але створює спростовувану презумпцію права такої особи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі №48/340, від 12.03.2019 у справі №911/3594/17, від 19.01.2021 у справі №916/1415/19).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі №711/4556/16-ц зазначено, що державна реєстрація іншого речового права на земельну ділянку за орендарем - це офіційне визнання та підтвердження державою факту набуття ним такого права, а відповідні записи в Реєстрі створюють перешкоди у реалізації правоможності власника на розпорядження цим нерухомим майном.

Повернення земельної ділянки у володіння власника (титульного володільця) в повній мірі не відбувається, якщо існують зареєстровані обмеження щодо володіння таким майном у вигляді запису про похідне від права власності право користування земельною ділянкою, і земельна ділянка не повертається у фактичне володіння з можливістю власника нею як користуватися, так і розпоряджатися (постанова Верховного Суду від 17.11.2021 у справі №672/386/20).

Отже, чинний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію речового права безоплатного користування (позички) будівлею Кінотеатру, підставою для реєстрації якого є недійсний правочин, перешкоджає Костянтинівській міській територіальній громаді реалізовувати правомочності власника щодо володіння, користування та розпорядження зазначеним об`єктом, його подальшій передачі майбутнім потенційним користувачам з метою його ефективного використання для наповнення місцевого бюджету відповідним фінансовим ресурсом від внесення плати за таке користування.

Згідно з частиною 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (постанови від 05 червня 2018 рокуу справі № 338/180/17 від 11 вересня 2018 рокуу справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 рокуу справі № 569/17272/15-ц, від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц).

З урахуванням викладеного, також вимога про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права безоплатного користування ГО «Відродження і розбудова м. Костянтинівки» на будівлю Кінотеатру є належним та ефективним способом захисту порушеного права Костянтинівської міської територіальної громади у даному спорі та підлягає задоволенню.

Щодо правових підстав для представництва прокурором інтересів держави.

Статтею 1311 Конституції України на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Таким чином, підстави для представництва прокурором інтересів держави в суді складаються з наступних обов`язкових елементів: наявність інтересів держави у спірних відносинах; порушення або загроза порушення зазначених інтересів; наявність або відсутність компетентного суб`єкта владних повноважень, який має захищати зазначені інтереси держави; нездійснення або неналежне здійснення захисту інтересів держави компетентним суб`єктом владних повноважень (у разі його наявності).

Поняття «інтереси держави» охоплює широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Державний інтерес знаходить свій вияв у підтримці такого стану суспільних відносин, який би повною мірою відповідав конституційним засадам правового регулювання та забезпечував баланс інтересів усіх членів суспільства в їх взаємовідносинах між собою та державою.

Додержання всіма учасниками суспільних відносин принципу законності, який закріплено у ст. 68 Конституції України, є обов`язковою передумовою досягнення загальнонаціональної мети українського народу - побудови демократичної, соціальної, правової, економічно розвиненої держави.

Згідно із п. 54 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Трегубенко проти України» від 02.11.2004, правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес».

Відповідно до статті 1 Конвенції про охорону архітектурної спадщини Європи від 03.10.1985 для цілей цієї Конвенції поняття «архітектурна спадщина» включає такі нерухомі об`єкти: пам`ятки (усі будівлі та споруди, що мають непересічне історичне, археологічне, мистецьке, наукове, соціальне або технічне значення, включаючи усі особливості їхнього технічного виконання та оздоблення); архітектурні ансамблі (однорідні групи міських або сільських будівель, що мають непересічне історичне, археологічне, мистецьке, наукове, соціальне або технічне значення і характеризуються спільністю чітких територіальних ознак); визначні місця (створені спільно людиною та природою частково забудовані ділянки, які мають чітко визначені характерні і однорідні риси, характеризуються спільністю чітких територіальних ознак і мають непересічне історичне, археологічне, мистецьке, наукове, соціальне або технічне значення).

Згідно зі статтею 3 цієї Конвенції кожна Сторона зобов`язується вживати правових заходів для охорони архітектурної спадщини; за допомогою таких заходів і діючих в кожній державі або кожному регіоні процедур, забезпечити охорону пам`яток, архітектурних ансамблів та визначних місць.

Статтею 4 цієї Конвенції визначено, що кожна Сторона зобов`язується, зокрема запровадити відповідні контрольні і дозвільні процедури, необхідні для правової охорони об`єктів архітектурної спадщини.

У статті 54 Конституції України закріплено, що культурна спадщина охороняється законом. Держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, вживає заходів для повернення в Україну культурних цінностей народу, які знаходяться за її межами.

Статтею 13 ЦК України визначено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

У Преамбулі до Закону України «Про охорону культурної спадщини» визначено, що охорона об`єктів культурної спадщини є одним із пріоритетних завдань органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Згідно зі статтею 1 вказаного Закону України під охороною культурної спадщини необхідно розуміти систему правових, організаційних, фінансових, матеріально- технічних, містобудівних, інформаційних та інших заходів з обліку (виявлення, наукове вивчення, класифікація, державна реєстрація), запобігання руйнуванню або заподіянню шкоди, забезпечення захисту, збереження, утримання, відповідного використання, консервації, реставрації, ремонту, реабілітації, пристосування та музеєфікації об`єктів культурної спадщини;

Враховуючи наведене, з огляду на специфічний статус спірного об`єкту - будівлі Кінотеатру, який є пам`яткою культурної спадщини місцевого значення, інтереси держави у спірних правовідносинах полягають у необхідності виконання всіма суб`єктами, у володінні, користуванні та розпорядженні яких перебуває такий об`єкт, імперативних вимог законодавства у сфері охорони культурної спадщини, зокрема, в частині отримання необхідних дозволів, погоджень та висновків уповноважених органів у сфері охорони культурної спадщини та особливостей укладення правочинів, об`єктами яких є пам`ятки культурної спадщини, задля охорони такого об`єкта та збереження його історичної унікальності та автентичності.

Порушення інтересів держави у даному спорі полягає в укладенні оспорюваного договору позички від 29.01.2020 з порушенням п. 16 ч. 1 ст. 6 ч. 1 ст. 18, ст. 23, ч. 1 ст. 25 Закону України «Про охорону культурної спадщини» без погодження управління культури і туризму Донецької обласної державної адміністрації та за відсутності досягнення сторонами договору згоди щодо його істотних умов в частині включення до договору умови про виконання обов`язків щодо збереження пам`ятки, передбачених Законом України «Про охорону культурної спадщини», а також умови про необхідність дотримання користувачем відповідного охоронного договору на спірну пам`ятку культурної спадщини.

Належність об`єкта права комунальної власності до категорії пам`ятки культурної спадщини вимагає враховувати його специфічний статус під час розпорядження таким об`єктом та його подальшого використання, зокрема, шляхом дотримання вимог щодо погоджень розпорядчих актів з уповноваженими органами у сфері охорони культурної спадщини та укладання правочинів щодо такого об`єкта з урахуванням істотних умов, які передбачені відповідними актами законодавства.

Недотримання таких вимог свідчить про порушення інтересів держави, оскільки за таких умов зазначені об`єкти використовуватимуться користувачами без урахування їх специфічного статусу, що може призвести до руйнування або заподіяння шкоди таким об`єктам, унеможливить їх належний захисту, збереження, утримання, реставрацію, ремонт тощо.

Згідно з висновками, наведеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, у чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає компетентний орган.

У даному спорі таким компетентним органом є Костянтинівська міська рада, повноваження якої тимчасово виконує Костянтинівська міська військова адміністрація Краматорського району Донецької області з огляду на наступне.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» первинним суб`єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада села, селища, міста.

Згідно зі статтею 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до статті 16 даного Закону України органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону. Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування, як це передбачено ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах.

Частиною 1 статті 60 зазначеного Закону України передбачено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю.

Згідно з частиною 5 статті 60 вказаного Закону України органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності.

За змістом статті 172 ЦК України територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов`язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Відповідно до статті 181 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.

Частиною 2 статті 4 ГПК України також передбачено, що органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

З відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що власником спірної будівлі Кінотеатру є Територіальна громада в особі Костянтинівської міської ради.

Водночас Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України вирішено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, дію якого у подальшому неодноразово продовжено.

Указом Президента України від 10.04.2022 № 225/2022 створено Костянтинівську міську військову адміністрацію Краматорського району Донецької області.

Відповідно до пункту 12 частини 2 статті 15 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» військові адміністрації населених пунктів на відповідній території здійснюють повноваження із здійснення управління майном, яке перебуває у комунальній власності відповідної територіальної громади (крім вирішення питань відчуження, у тому числі і шляхом приватизації комунального майна та надання комунального майна в оренду на строк понад один рік).

Крім того, відповідно до постанови Верховної Ради України від 18.07.2022 № 2397-ІХ у період дії воєнного стану в Україні та 30 днів після його припинення чи скасування начальник Костянтинівської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, крім повноважень, віднесених до його компетенції Законом України «Про правовий режим воєнного стану», здійснює повноваження міської ради, зокрема, і у сфері регулювання земельних відносин.

Таким чином, компетентним суб`єктом, який уповноважений на захист прав власника у спірних правовідносинах у період часу до 18.07.2022 була Костянтинівська міська рада, а з 18.07.2022 і до теперішнього часу - Костянтинівська міська військова адміністрація Краматорського району Донецької області.

Також, необхідно зауважити, що у даному спорі незважаючи на укладення оспорюваного договору позички між ГО «Відродження і розбудова м. Костянтинівки» та Костянтинівською міською радою останню визначено позивачем, виходячи з наступного.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.09.2022 у справі №483/448/20 зазначила що, оскаржуючи рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування та правочин щодо розпорядження майном, прокурор вправі звернутися до суду або як самостійний позивач в інтересах держави, визначивши такий орган відповідачем (коли оскаржується рішення останнього), або в інтересах держави в особі відповідного органу, зокрема тоді, коли цей орган є стороною (представником сторони) правочину, про недійсність якого стверджує прокурор. У разі задоволення вимоги про визнання недійсним правочину та про повернення отриманого за ним (наприклад, земельної ділянки) чи про витребування майна від набувача таке повернення та витребування відбувається на користь держави чи територіальної громади, від імені яких відповідний орган може діяти тільки як представник (такі висновки узгоджуються з постановами Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц, від 15.01.2020 у справі №698/119/18, від 15.09.2020усправі№469/1044/17, від 05.07.2023усправі№912/2797/21 (пункт8.3).

Враховуючи, що у даному спорі прокурором обрано як належний спосіб захисту визнання недійсним договору позички та повернення спірного майна (без окремого оскарження рішень міської ради), уповноваженим суб`єктом у спірних правовідносинах визначено саме Костянтинівську міську раду, повноваження якої тимчасово виконує Костянтинівська міська військова адміністрація.

Згідно з висновками про застосування норм права, висловленими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26.05.2018 у справі №912/2385/18, бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.09.2020 у справі №469/1044/17 зауважила, що за певних обставин прокурор може звертатися до суду в інтересах держави в особі органу місцевого самоврядування, зокрема тоді, коли цей орган є стороною правочину, про недійсність якого стверджує прокурор. Оскільки таку позовну вимогу вправі заявити, зокрема, будь-яка сторона правочину, відповідний орган як така сторона може бути позивачем. У такій ситуації прокурор для представництва інтересів держави в особі компетентного органу як сторони правочину має продемонструвати, що цей орган не здійснює або неналежним чином здійснює захист відповідних інтересів, не реагуючи на повідомлення прокурора про наявність підстав для звернення до суду (абзац третій частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» (подібні висновки, висловлені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, пункти 77-83; від 28.09.2022 у справі № 483/448/20, пункт 8.8).

Костянтинівською окружною прокуратурою до Костянтинівської міської військової адміністрації спрямовано запити від 11.06.2025 № 52-2410ВИХ-25, 19.08.2025 № 52- 3538ВИХ-25, якими уповноважений орган повідомлено про виявлене порушення законодавства у сфері охорони культурної спадщини під час передачі об`єкта комунальної власності, який є пам`яткою культурної спадщини місцевого значення, у безоплатне користування ГО «Відродження та розбудова міста Костянтинівка», також запитано надати відомості про вжиті Костянтинівською міською військовою адміністрацією претензійно-позовні заходи щодо усунення вказаного порушення і про подальші наміри щодо захисту інтересів держави і територіальної громади у спірних правовідносинах.

Зі змісту листа-відповіді Костянтинівської міської військової адміністрації від 17.09.2025 № 2123/26 встановлено, що будь-які заходи щодо захисту інтересів територіальної громади у даному спорі не вживались та не вживатимуться через ускладнену безпекову ситуацію в громаді та у зв`язку з евакуацією частини працівників, до повноважень яких належить ведення претензійно-позовної роботи.

Таким чином, Костянтинівська міська військова адміністрація, попри поінформованість щодо виявленого прокуратурою порушення у сфері законодавства з охорони культурної спадщини та наявність повноважень на звернення до суду із відповідним позовом, через зазначені вище причини фактично до теперішнього часу не вжила та не планує в майбутньому вживати заходи щодо звернення до суду із позовною заявою про визнання недійсним договору позички, повернення спірного майна, скасування державної реєстрації права безоплатного користування.

Вищенаведені обставини в розумінні частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» не є поважними, свідчать про неналежне здійснення уповноваженим органом передбачених законодавством функцій щодо захисту законних інтересів держави у сфері земельних відносин. У зв`язку із вказаним, у даних спірних правовідносинах наявний виключний випадок, за якого порушення відповідачем інтересів держави супроводжується неналежним виконанням уповноваженим органом функцій із захисту таких інтересів, що призводить до виникнення у прокурора підстав для представництва інтересів держави в суді.

Вимога щодо попереднього повідомлення Костянтинівської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, яка тимчасово виконує повноваження Костянтинівської міської ради про намір звернутися до суду за захистом інтересів держави з позовом про визнання недійсним договору позички, повернення спірного майна, скасування державної реєстрації права безоплатного користування виконана прокурором, що підтверджується повідомленням №52-4349вих-25 від 03.10.2025.

За змістом ст.129 ГПК судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову підлягають покладенню на відповідача.

Водночас, враховуючи, що розглядуваний спір виник також і з вини Костянтинівської міської ради, яка не вчинила належних заходів по незанесенню (виключенню) будівлі Кінотеатру до Державного реєстру нерухомих пам`яток України відповідно до Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, затвердженого наказом Міністерства культури України від 11.03.2013 № 158, та уклала договір позички від 29.01.2020 з порушенням п. 16 ч. 1 ст. 6 , ч. 1 ст. 18, ст. 23, ч. 1 ст. 25 Закону України «Про охорону культурної спадщини» без погодження органу охорони культурної спадщини обласної державної адміністрації та за відсутності досягнення сторонами договору згоди щодо його істотних умов в частині включення до договору умови про виконання обов`язків щодо збереження пам`ятки, передбачених Законом України «Про охорону культурної спадщини», а також умови про необхідність дотримання користувачем відповідного охоронного договору на спірну пам`ятку культурної спадщини, суд, дотримуючись принципу пропорційності (ст.15 ГПК) та положень ч.9 ст.129 цього Кодексу вважає за необхідне здійснити перерозподіл витрат з відшкодування Донецькій обласній прокуратурі судового збору за подання позову шляхом його покладення порівну на Костянтинівську міську раду, повноваження якої тимчасово виконує Костянтинівська міська військова адміністрація Краматорського району Донецької області, та Громадську організацію «Відродження та розбудова міста Костянтинівка».

Керуючись статтями 12, 13, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В

Позовні вимоги заступника керівника Костянтинівської окружної прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Костянтинівської міської ради, повноваження якої тимчасово виконує Костянтинівська міська військова адміністрація Краматорського району Донецької області, до Громадської організації «Відродження та розбудова міста Костянтинівка» про визнання недійсним договору позички, зобов`язання повернути майно, скасування державної реєстрації права позички задовольнити.

Визнати недійсним договір позички від 29.01.2020, укладений між Костянтинівською міською радою ((85114, Донецька область, місто Костянтинівка, вулиця Олекси Тихого, будинок №260; ) та Громадською організацією «Відродження та розбудова міста Костянтинівка» (85106, Донецька область, місто Костянтинівка, вулиця Комарова, будинок №17; ), посвідчений приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Соловйовою С.С. та зареєстрований в реєстрі за № 222.

Зобов`язати Громадську організацію «Відродження та розбудова міста Костянтинівка» (85106, Донецька область, місто Костянтинівка, вулиця Комарова, будинок №17; ) повернути Костянтинівській міській раді, повноваження якої тимчасово виконує Костянтинівська міська військова адміністрація Краматорського району (85114, Донецька область, місто Костянтинівка, вулиця Олекси Тихого, будинок №260; ), 93/100 часток від загальної площі будівлі кінотеатру, розташованої за адресою: вул. Торецька, буд. 302, м. Костянтинівка, Краматорський район, Донецька область (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 126).

Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права позички Громадської організації «Відродження та розбудова міста Костянтинівка» (85106, Донецька область, місто Костянтинівка, вулиця Комарова, будинок №17; ), проведену 29.01.2020 за № 35237931, на 93/100 часток від загальної площі будівлі кінотеатру, розташованої за адресою: вул. Торецька, буд. 302, м. Костянтинівка, Краматорський район, Донецька область (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 126).

Стягнути з Костянтинівської міської ради, повноваження якої тимчасово виконує Костянтинівська міська військова адміністрація Краматорського району Донецької області (85114, Донецька область, місто Костянтинівка, вулиця Олекси Тихого, будинок №260; ) на користь Донецької обласної прокуратури (87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Університетська, 6, ідентифікаційний код юридичної особи - 25707002) витрати з оплати судового збору у розмірі 3 633,60 гривень.

Стягнути з Громадської організації «Відродження та розбудова міста Костянтинівка» (85106, Донецька область, місто Костянтинівка, вулиця Комарова, будинок №17; ) на користь Донецької обласної прокуратури (87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Університетська, 6, ідентифікаційний код юридичної особи - 25707002) витрати з оплати судового збору у розмірі 3 633,60 гривень.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Згідно із статтею 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду.

У судовому засіданні 03.03.2026 проголошено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 09.03.2026.

Прокуратура: Костянтинівська окружна прокуратура Донецької області (49011, місто Дніпро, вулиця Щепкіна, будинок №35; код ЄДРПОУ/Умовний код )

Позивач: Костянтинівська міська рада, повноваження якої тимчасово виконує Костянтинівська міська військова адміністрація Краматорського району Донецької області (85114, Донецька область, місто Костянтинівка, вулиця Олекси Тихого, будинок №260; )

Відповідач: Громадська організація «Відродження та розбудова міста Костянтинівка» (85106, Донецька область, місто Костянтинівка, вулиця Комарова, будинок №17; )

Третя особа, без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Управління культури і туризму Донецької обласної державної адміністрації (84301, Донецька область, місто Краматорськ, вулиця Двірцева, будинок №37; )

Суддя С.М. Фурсова