ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

09.03.2026м. ДніпроСправа № 904/6487/25 (207/6979/25)

Суддя Первушин Ю.Ю. , розглянувши матеріали

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Акціонерного товариства "Дніпроазот" (51909, місто Кам`янське, вулиця С.Х. Горобця, будинок 1, )

про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 59 303,04 грн та середнього заробітку за час затримки розрахунку в розмірі 13 009,22 грн

в межах справи №904/6487/25

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртрансліт" (49100, місто Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, будинок 120, )

до боржника Акціонерного товариства "Дніпроазот" (51909, місто Кам`янське, вулиця С.Х. Горобця, будинок 1, )

про визнання банкрутом

Без участі (виклику) учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 через систему "Електронний суд" звернулась до Південного районного суду міста Кам`янського з позовом до Акціонерного товариства «ДніпроАзот» (місто Кам`янське, вулиця С.Х. Горобця, будинок 1) про стягнення заборгованості із заробітної плати в розмірі 59 303,04 грн та середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати в розмірі 13 009,22 грн та витрат на надання правової допомоги в розмірі 10 000,00 грн.

Ухвалою Південного районного суду міста Кам`янського від 27.10.2025 відкрито провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Південного районного суду міста Кам`янського від 26.12.2025 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДніпроАзот» про стягнення заборгованості із заробітної плати в розмірі 59 303,04грн та середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати в розмірі 13 009,22 грн передано до Господарського суду Дніпропетровської області для розгляду в межах справи №904/6487/25 про банкрутство Акціонерного товариства «ДніпроАзот» відповідно до статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства.

05.03.2026 до Господарського суду Дніпропетровської області від Південного районного суду міста Кам`янського надійшла справа №207/6979/25 за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до Акціонерного товариства "Дніпроазот" про стягнення заборгованості із заробітної плати в розмірі 59 303,04 грн та середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати в розмірі 13 009,22 грн та витрат на надання правової допомоги в розмірі 10 000,00 грн.

Відповідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 05.03.2026 справу №904/6487/25 (207/6979/25) передано на розгляд судді Первушину Ю.Ю.

Відповідно до положень частини 1, 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Позовна заява подана в межах справи №904/6487/25 про банкрутство Акціонерного товариства "Дніпроазот" (51909, місто Кам`янське, вулиця С.Х. Горобця, будинок 1, ).

Подальший розгляд позовної заяви буде здійснено за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України.

Дослідивши матеріали позовної заяви та доданих до неї документів, суд дійшов висновку щодо залишення позову без руху з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору підчас розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Як вбачається з прохальної частини, позовна заява містить вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 13 009,22грн.

На підставі статті 2 Закону України «Про оплату праці» структуру заробітної плати можна визначити, беручи до уваги положення Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року №5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за №114/8713 (далі - Інструкція № 114/8713), розробленої відповідно до Закону України від 17 вересня 1992 року N 2614-XII «Про державну статистику» та Закону України «Про оплату праці» з урахуванням міжнародних рекомендацій у системі статистики оплати праці й стандартів Системи національних рахунків (за змістом преамбули цієї Інструкції).

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» установлено пільги щодо сплати судового збору, згідно з пунктом 1 частини першої якої від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

У постанові Верховного Суду від 21.12.2019 (справа №243/10489/17-ц) зазначено, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (вимушеного прогулу) за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (вимушеного прогулу) не входить до структури заробітної плати. З огляду на викладене пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - в справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

З огляду на викладене, пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях, як і на стягнення моральної шкоди.

Отже, позивач звільнений від сплати судового збору лише за подання позову щодо стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати та компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням виплати, а тому при пред`явленні зазначених вимог позивачі звільняються від сплати судового збору.

З наведеного вбачається, що позивач звернувся до суду із вимогою майнового характеру, яка підлягає справлянню судовим збором.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку є вимогою майнового характеру, а отже судовий збір має сплачуватись на загальних підставах у розмірі, визначеному статтею 4 Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини 1 та частини 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з частиною 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" з 01.01.2025 встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у сумі 3 028,00 грн.

В порушення вищевказаних норм Позивачем при зверненні до суду не надано докази сплати судового збору у розмірі 2 422, 40 грн (3 028,00 х 0.8) (станом на дату звернення з даним позовом).

Способом усунення недоліків позовної заяви є надання до суду оригіналу платіжного документу, що підтверджує оплату судового збору за звернення до суду з позовною заявою в розмірі 2422,40 грн.

Відтак, до позовної заяви не додано належних доказів сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі, що є порушенням вимог пункту 2 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України.

Також, згідно з пунктом 1 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

У відповідності до частини 1 статті 172 Господарського процесуального кодексу України позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Судом враховано вимоги частини 7 статті 42 ГПК України, якою унормовано, що якщо цим Кодексом передбачено обов`язок учасника справи щодо надсилання копій документів іншим учасникам справи, такі документи в електронній формі можуть направлятись з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а в разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.

Суд констатує, що відповідач - Акціонерне товариство "Дніпроазот" (51909, місто Кам`янське, вулиця С.Х. Горобця, будинок 1, ) має зареєстрований електронний кабінет в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд».

Відтак, до заяви позивача не додано доказів надсилання копії заяви з доданими до неї документами на адресу відповідача, чим порушено пункт 1 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України.

Способом усунення недоліків позовної заяви є надання до суду належних доказів направлення копії позовної заяви та доданих до неї документів на адресу відповідача (листом з описом вкладення).

Отже, позовна заява подана без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 174, 232 - 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) - залишити без руху.

2. Встановити строк на усунення недоліків 5 (п`ять) днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

3. Запропонувати позивачу усунути недоліки позовної заяви у встановлений строк, надавши суду:

- надати докази сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.

- докази направлення на адресу відповідача копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Роз`яснити позивачу, що в разі невиконання вимог щодо усунення недоліків позовної заяви у встановлений судом строк, така заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася з позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили 09.03.2026 та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду відповідно до приписів статті 255 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Ю.Ю. Первушин