СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року м. Харків Справа № 922/2973/25

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:головуючий суддя Жельне С.Ч., суддя Тихий П.В. , суддя Шутенко І.А.

за участю секретаря судового засідання Федоровій Т.О.

за участю представників сторін,

позивача Жилко С.Е.;

відповідача не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвіктас» (вх. № 90Х)

на рішення господарського суду Харківської області від 15.12.2025 у справі № 922/2973/25, ухвалене в приміщенні господарського суду Харківської області (суддя Ольшанченко В.І.), повний текст якого складено 25.12.2025

за позовом Харківської міської ради, м. Харків,
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвіктас», м. Київ
простягнення 1910261,22 грн,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 15.12.2025 у справі позов задоволено повністю; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвіктас» на користь Харківської міської ради безпідставно збережені кошти за використання земельної ділянки по вул. Озерна, 1 у м. Харкові з кадастровим номером :12:002:0003 за період з 01.11.2019 по 28.02.2022 у розмірі орендної плати у сумі 1 910 261,22 грн та судовий збір у сумі 28653,92 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвіктас» звернулось до Східного апеляційного господарського суду через систему «Електронний Суд» з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 15.12.2025 у справі та ухвалити нове яким у задоволенні позовних вимог Харківської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвіктас» про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 1 910 261,22 за використання земельної ділянки за адресою: м. Харків, вул. Озерна, 1, кадастровий номер :12:002:0003, за період з 01.11.2019 по 28.02.2022, та судового збору у сумі 28653,92 грн - відмовити. Також, апелянт просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 01.09.2025 про відкриття провадження у справі № 922/2973/25 в частині пункту третього, другого речення ухвали: "Явку учасників справи у призначене судове засідання визнати обов`язковою.».

Апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує таке.

Апелянт вважає, що судом безпідставно визнано встановленим та доведеним користування ТОВ «Інвіктас» земельною ділянкою з кадастровим номером :12:002:0003 площею 1,5206 га в повному обсязі. Апелянт зазначає, що в матеріалах справи відсутня технічна документація на земельну ділянку з прив`язкою до всіх об`єктів нерухомого майна, які на ній розташовані. Відповідачем у підготовчому засіданні подавалось клопотання про витребування у позивача завіреної копії технічної документації по земельній ділянці та експлікації (абрису) з прив`язкою розміщених на ній об`єктів нерухомого майна, проте суд протокольною ухвалою від 22.10.2025 безпідставно відхилив це клопотання. Відповідно до статті 26 Закону України «Про землеустрій» без участі позивача відповідач не має можливості самостійно отримати документацію з землеустрою.

Господарський суд першої інстанції прийняв як доказ акт обстеження земельної ділянки від 08.07.2025, складений головним спеціалістом Інспекції з контролю за використанням та охороною земель Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, який, на думку апелянта, є неналежним та недопустимим доказом, оскільки позовна вимога стосується періоду з 01.11.2019 по 28.02.2022, а акт складений 08.07.2025 і не може підтверджувати обставин використання земельної ділянки у спірний період. Крім того, ані на ситуаційній схемі, ані на фотографіях з акту обстеження неможливо встановити, де саме розміщено нерухоме майно відповідача. Апелянт також зазначає, що за адресою вул. Озерна, 1 у м. Харкові зареєстровано ТОВ «Експрес буд» (), що дає підстави вважати наявність на земельній ділянці нерухомого майна інших осіб та виключає можливість стягнення безпідставно збережених коштів за всю площу земельної ділянки. Висновок суду про встановлення даної обставини без відповідних доказів здійснено, на думку апелянта, з порушенням статей 76, 77, 91, 236, 238 Господарського процесуального кодексу України.

Щодо розрахунку безпідставно збережених коштів апелянт вказує, що розрахунок здійснювався на підставі витягів від 19.06.2019 № 1015/0/45-19 та від 27.09.2021 № 2356/116-21 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки. При цьому за 2020 аналогічний витяг позивачем не надавався, а у розрахунку за 2020 безпідставно застосовано значення нормативної грошової оцінки за 2021 рік. У розрахунку за 2022 рік з незрозумілих підстав застосовано коефіцієнт індексації за 2021 рік 1,1 та вказано розмір оцінки 24 262 789,10 грн. Суд першої інстанції послався на витяг від 16.06.2025 № НВ-025, проте такий витяг, за твердженням апелянта, в матеріалах справи відсутній, а посилання суду на нього є висновками, що не відповідають обставинам справи.

Щодо порушень норм процесуального права апелянт зазначає, що суд безпідставно обмежив відповідача в участі у справі в режимі відеоконференції. Ухвалою від 01.09.2025 про відкриття провадження суд визнав явку учасників обов`язковою, а ухвалою від 10.11.2025 відмовив у задоволенні повторної заяви про участь у відеоконференції, визнавши її зловживанням процесуальними правами та попередивши відповідача про відповідальність за ст. 135 Господарського процесуального кодексу України. Апелянт вважає, що клопотання не мало характеру повторного, оскільки було заявлено щодо іншого судового засідання, а рішення суду містить ознаки процесуального тиску, внаслідок чого відповідач був вимушений клопотати про розгляд справи за його відсутності.

Крім того, апелянт вказує, що в системі «Електронний суд» в електронному кабінеті справи № 922/2973/25 суд за весь час розгляду справи не опублікував жодної ухвали та протоколу за результатами проведених судових засідань, обмежуючи відповідача в ознайомленні з матеріалами справи, чим порушено вимоги частини 5 статті 6, частини 4 статті 223 Господарського процесуального кодексу України та Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи. Про хід розгляду справи відповідачу стало відомо лише з остаточного рішення по справі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, суддею доповідачем у справі визначено суддю Жельне С.Ч. та сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Жельне С.Ч., суддя Тихий П.В., суддя Шутенко І.А.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.01.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвіктас» на рішення господарського суду Харківської області від 15.12.2025 року у справі № 922/2973/25; учасникам справи встановлено строк - не пізніше 15 днів з моменту вручення даної ухвали, протягом якого вони мають право подати відзив на апеляційну скаргу, який повинен відповідати вимогам ч.2 статті 263 Господарського процесуального кодексу України, з доказами надсилання його апелянту; призначено справу № 922/2973/25 до розгляду на « 18» лютого 2026 о 12:00 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, зал судового засідання №132; витребувано з господарського суду Харківської області матеріали справи № 922/2973/25.

20.01.2026 на адресу суду з господарського суду Харківської області надійшли матеріали справи № 922/2973/25.

02.02.2026 на адресу суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

В обґрунтування своєї правової позиції позивач вказує на таке.

Посилання в апеляційній скарзі, що в матеріалах даної справи відсутні докази на підтвердження розміру земельної ділянки за кадастровим номером :12:002:0003, яка використовується ТОВ «Інвіктас» як власником нерухомого майна, яке на ній розташовано, Харківська міська рада вважає помилковим, оскільки ніхто інший, окрім власника об`єкта нерухомості, не може претендувати на земельну ділянку, оскільки вона зайнята об`єктом нерухомого майна. Доказів того, що на спірній земельній ділянці знаходиться нерухоме майно належне на праві власності третім особам, суду надано не було.

Позивач вважає, що доводи ТОВ «Інвіктас» стосовно помилкового обрахунку розміру безпідставно збережених коштів не отримали підтвердження, з огляду на положення статей 20, 23 Закону України «Про оцінку земель» місцевий господарський суд, перевіривши цей розрахунок, правомірно виходив із правильності визначення міськрадою такої суми на основі належних і допустимих доказів - витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 19.06.2019 № 1015/0/45-19 та від 27.09.2021 № 2356/116-21.

Харківська міська рада вважає необґрунтованими твердження відповідача щодо обмежень у ознайомленні з процесуальними рішеннями, оскільки доказів того, що відповідач звертався на адресу господарського суду Харківської області з заявою про ознайомлення з матеріалами справи у електронному вигляді надано не було.

17.02.2026 на адресу суду від відповідача надійшло клопотання, в якому відповідач просив відкласти розгляд справи на іншу дату, у зв`язку з перебуванням у відпустці представника - адвоката Назаренко Д.Л., з виїздом за кордон.

Ухвалою Східного апеляційного господарського судку від 18.02.2026 розгляд справи № 922/2973/25 відкладено на 25 лютого 2026 о 14:00 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 132.

У судовому засіданні 25.02.2026 представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив оскаржуване рішення господарського суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник відповідача в судове засідання 25.02.2026 не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку процесуальних документів до Електронного кабінету; явка сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась.

Відповідно до частини п`ятої статті 6 ГПК України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - ЄСІТС) у порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про ЄСІТС та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Оскільки явка представників учасників судового процесу в судове засідання не була визнана обов`язковою, зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення позивачів, відповідачів та третіх осіб про місце, дату і час судового розгляду, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представника відповідачів.

Відповідно до приписів статті 269 Господарського процесуального кодексу України, Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі (частина 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України).

Заслухавши доповідь головуючого по справі (суддю доповідача), дослідивши обставини справи, апеляційну скаргу, відзив на апеляційну скаргу, заслухавши у судовому засіданні представника позивача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права судова колегія зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено такі обставини справи.

Як убачається інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 08.07.2025 № 434572279 право власності на нежитлові будівлі літ. «А-1» площею 312,1 кв м, літ. «Ж-2» площею 437,1 кв м, літ. «К-1» площею 38,5 кв м, літ. «З-1» площею 208,3 кв м, літ. «Д-1» площею 725,9 кв м, літ. «Г-1» площею 57,4 кв м, літ. «Б-1» площею 84,4 кв м, літ. «В-1» площею 642,8 кв м по вул. Озерній, 1 у м. Харкові зареєстроване з 27.03.2017 за ТОВ «ІНВІКТАС» на підставі договору купівлі-продажу від 27.03.2017 № 34 та з 01.08.2019 на підставі висновку ПП «Актив Інвест» щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 02.07.2019 № 06/13-19.

На земельній ділянці з кадастровим номером :12:002:0003 площею 1,5206 га по вул. Озерній, 1 у м. Харкові розташовані вищезазначені нежитлові будівлі, право власності на які за спірний період зареєстроване за відповідачем.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 28.12.2017 № НВ-017 земельна ділянка площею 1,5206 га по вул. Озерній, 1 у м. Харкові з кадастровим номером :12:002:0003 зареєстрована 28.12.2017 у Відділі у м. Харкові Головного управління Держгеокадастру у Харківській області. Вищевказана земельна ділянка належить до земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Цільове призначення - 11.03 Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд будівельних організацій та споруд.

Відомості щодо площі та дати державної реєстрації земельної ділянки 28.12.2017 підтверджуються інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 08.07.2025 № 434572008.

Таким чином, земельна ділянка площею 1,5206 га по вул. Озерна, 1 у м. Харкові з кадастровим номером :12:002:0003 сформована як об`єкт цивільних прав з 28.12.2017.

Відповідач, набувши право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці комунальної форми власності, належним чином у встановленому законодавством порядку не оформив речового права на вказану земельну ділянку.

Отже, враховуючи відсутність зареєстрованих за будь-якими юридичними або фізичними особами прав на земельну ділянку площею 1,5206 га по вул. Озерна, 1 у м. Харкові (кадастровий номер :12:002:0003) та з урахуванням ст. 12, 80, 83 Земельного кодексу України вказана земельна ділянка перебуває у власності територіальної громади міста Харкова, в особі Харківської міської ради.

08.07.2025 головним спеціалістом сектору інспекційної роботи Інспекції з контролю за використанням та охороною земель комунальної власності Департаменту територіального контролю Харківської міської ради здійснено обстеження земельної ділянки в порядку ч. 2 ст. 83 Земельного кодексу України та з урахуванням витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-017 від 28.12.2017 за адресою: м. Харків, вул. Озерна, 1 з кадастровим номером :12:002:0003.

За результатами проведеного обстеження складено акт обстеження земельної ділянки за адресою: м. Харків, вул. Озерна, 1, з кадастровим номером :12:002:0003. Обстеженням на місцевості встановлено, що на земельній ділянці площею 1,5206 га з кадастровим номером :12:002:0003 по вул. Озерна, 1 у м. Харкові розташовані нежитлові будівлі літ. «Б-1», літ. «Д-1», літ. «В-1», літ. «Г-1», літ. «К-1», літ. «З-1», літ. «Ж-2», літ. «А-1».

Позивач посилається на те, що відповідач, набувши право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці комунальної форми власності, належним чином у встановленому законодавством порядку не оформив речового права на зазначену вище земельну ділянку у спірний період.

Таким чином, на думку позивача, у період з 01.11.2019 по 28.02.2022 земельна ділянка площею 1,5206 га по вул. Озерна, 1 у м. Харкові (кадастровий номер :12:002:0003) використовувалася відповідачем без документів, що посвідчують право власності або право користування нею.

Відповідно до листа Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 26.06.2025 № 13943/5/20-40-04-07-12 ТОВ «Інвіктас» у 2019 - 2025 плату за землю не нараховувало і не сплачувало.

Позивач здійснив розрахунок розміру безпідставно збережених відповідачем коштів у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки загальною площею 1,5206 га з кадастровим номером :12:002:0003 по вул. Озерна, 1 у м. Харкові із застосуванням ставки річної орендної плати у розмірі 4% за період з 01.11.2019 по 28.02.2022.

Положення Харківської міської ради про порядок визначення розмірів орендної плати при укладанні договорів оренди землі в м. Харкові є загальнодоступними та розміщені на офіційному сайті Харківської міської ради.

Розрахунок суми безпідставно збережених відповідачем коштів у розмірі орендної плати здійснювався Харківською міською радою на підставі витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки площею 1,5206 га по вул. Озерна, 1 у м. Харкові (кадастровий номер :12:002:0003) № 115/0/45-19 від 19.06.2019 та № НВ-025 від 16.06.2025, виданих відділом у м. Харкові Головного управління Держгеокадастру у Харківській області.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 17.02.2021 у справі № 922/3618/19 стягнуто з ТОВ «Інвіктас» на користь Харківської міської ради 810058,08 грн безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за користування земельною по вул. Озерній, 1 у м. Харкові з кадастровим номером :12:002:0033, площею 1,5206 га за період з 01.01.2018 по 31.10.2019.

Наведені вище обставини стали підставою для звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду Харківської області, в якому позивач просив стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 1 910 261,22 грн за використання земельної ділянки загальною площею 1,5206 га по вул. Озерній, 1 у місті Харкові з кадастровим номером :12:002:0003 за період з 01.11.2019 по 28.02.2022.

15.12.2025 господарським судом Харківської області ухвалено оскаржуване рішення, з підстав викладених вище.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, з огляду на нижче викладене.

Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (стаття 14 Конституції України).

Використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону (стаття 206 Земельного кодексу України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності

За змістом підпунктів 14.1.136 пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України, орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою

Користування земельною ділянкою комунальної власності за змістом глави 15 Земельного кодексу України реалізується через право постійного користування або право оренди.

Частиною першою статті 93 і статтею 125 Земельного кодексу України визначено, що право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частини першої статті 96 Земельного кодексу України).

Принцип платного використання землі також передбачено статтею 206 Земельного кодексу України, за змістом якої використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (частина 1, 2 статті 1212 Цивільного кодексу України).

Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна (стаття 1213 Цивільного кодексу України).

За змістом частини другої статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, відшкодування завданих збитків.

Згідно чинного законодавства України зобов`язання за підставами виникнення поділяються на договірні та позадоговірні. Позадоговірні зобов`язання можуть бути деліктними або безделіктними.

Наразі відсутність укладеного між Харківською міською радою та відповідачем договору оренди земельної ділянки та/або іншого договору виключає договірні зобов`язання.

Відсутність неправомірних дій (бездіяльності) відповідача означає відсутність господарського правопорушення (протиправних дій), і, як наслідок, виключає деліктні зобов`язання.

З матеріалів справи убачається, що фактичний вступ відповідача у володіння і користування спірною земельною ділянкою стався в результаті дій, які є правомірними, оскільки ніяким чином не суперечать чинному законодавству.

Відсутність деліктних зобов`язань у спірних правовідносинах виключає можливість захисту прав позивача як постраждалої сторони шляхом стягнення збитків (в т.ч. упущеної вигоди), оскільки необхідною умовою стягнення збитків є саме делікт (господарське правопорушення).

Зокрема положеннями статей 22, 1166 Цивільного кодексу України встановлено, що необхідною умовою відповідальності у вигляді стягнення шкоди є саме неправомірні рішення, дії чи бездіяльність.

Отже, спірні правовідносини врегульовано статтями 1212 - 1214 Цивільного кодексу України. Як убачається зі змісту цих норм вони підлягають застосованою в т.ч. у відносинах, які не місять ознак делікту.

Так, частиною 2 статті 1212 Цивільного кодексу України визначено, що положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Тобто, ці поширюють свою дію і на випадки набуття (збереження) майна в результаті правомірних дій.

З аналізу змісту статей 1212 - 1214 Цивільного кодексу України, абзацу 4 частини 1 статті 144, абзацу 5 частини 1 статті 174 Господарського кодексу України убачається, що зобов`язання з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (кондикційне зобов`язання) виникає за одночасної наявності трьох умов: 1) відбувається набуття чи збереження майна; 2) правові підстави для набуття чи збереження майна відсутні; 3) набуття чи збереження здійснюється за рахунок іншої особи.

З матеріалів справи убачається, що в цьому випадку наявні усі три названі ознаки.

По-перше, відповідач зберіг у себе майно (кошти), котрі у вигляді орендної плати, що нараховується за володіння і користування земельною ділянкою площею 01,5206 га по вул. Озерна, 1 у м. Харкові.

Збереження цього майна почалося безвідносно до волі сторін в результаті правомірних дій відповідачів з моменту набуття права власності на нежитлові будівлі літ. «Б-1», літ. «Д-1», літ. «В-1», літ. «Г-1», літ. «К-1», літ. «З-1», літ. «Ж-2», літ. «А-1» по вул. Озерна, 1 у м. Харкові у м. Харкові та формування земельної ділянки, як об`єкта цивільних прав.

Вказане є проявом правової природи нерухомого майна. Набута відповідачем будівля будучи відповідно до статті 181 Цивільного кодексу України нерухомим майном (об`єктом, розташованим на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення) є органічно і нерозривно пов`язаною з цією земельною ділянкою. Тому набуття відповідачем права власності на будівлі автоматично призвела до фактичного набуття відповідачем і майнових прав володіння і користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці будівлі.

Відсутність договору оренди земельної ділянки має фактичним наслідком набуття відповідачем володіння і користування чужою земельною ділянкою без відповідної грошової компенсації. В результаті відбулося збереження (заощадження) відповідачем належних до сплати за таке володіння і користування коштів у вигляді орендної плати. Згідно з встановленими нормативами її загальний розмір за спірний період склав 1 910 261,22 грн.

По-друге, правові підстави для набуття чи збереження майна відсутні. Передача прав володіння і користування земельною ділянкою відповідно до статті 206 Земельного кодексу України, підпунктів 14.1.136 пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України здійснюється за плату, що має вноситися на користь позивача на підставі договору оренди земельної ділянки. Правові підстави для одержання відповідачем прав володіння і користування земельною ділянкою безоплатно відсутні. Так само відсутні правові підстави для не нарахування, несплати орендної плати за землю тощо.

По-третє, відповідач зберіг майно саме за рахунок позивача. Судом встановлено, що власником відповідної земельної ділянки є територіальна громада м. Харкова, в особі позивача.

Згідно зі статтею 206 Земельного кодексу України, підпунктів 14.1.136 пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України власником майна фактично збереженого відповідачем (коштів у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою) також є територіальна громада м. Харкова, в особі позивача.

Таким чином, збереження (заощадження) відповідачем коштів у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою призвело до збільшення (накопичення) цих коштів у відповідача за рахунок їх неодержання позивачем.

Незалежно від наявності вини в поведінці відповідача, сам факт несплати останнім за користування земельною ділянкою, свідчить про втрату позивачем майна, яке у спірних правовідносинах підпадає під категорію виправдане очікування, що є загальновизнаною в т.ч. в практиці визначення Європейського суду з прав людини.

Кваліфікація спірних правовідносин як зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави означає необхідність застосування у цій справі передбачених статтями 1212 - 1214 Цивільного кодексу України правових наслідків дій/бездіяльності відповідача у в вигляді збереження (заощадження) у себе відповідних сум орендної плати.

Відповідно до частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно зі статтею 1213 Цивільного кодексу України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

За допомогою цих норм навіть за відсутності ознак делікту, тобто при умові правомірної поведінки відповідача у спірних правовідносинах, досягається відновлення справедливої рівноваги між правами та охоронюваними законом інтересами сторін спору, що випливають з принципу платності користування землею.

Зі змісту глави 15, статей 120, 125 Земельного кодексу України та положень статті 1212 Цивільного кодексу України убачається, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформленого права на цю ділянку (без укладеного договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18), від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17 (провадження №12-182гс18) та від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17 (провадження №14-32цс19).

Отже, фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника земельної ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України (аналогічний правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18) та від 20.09.2018 у справі № 925/230/17 (провадження № 12-188гс18).

Для вирішення спору щодо стягнення з власника об`єкта нерухомого майна, безпідставно збережених коштів орендної плати згідно із статтями 1212 - 1214 Цивільного кодексу України за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою комунальної власності, на якій цей об`єкт розташований необхідно, насамперед, з`ясувати: а) чи наявні правові підстави для використання земельної ділянки; б) яка площа земельної ділянки та чи є вона сформованою відповідно до вимог земельного законодавства; в) в якому розмірі підлягають відшкодуванню доходи, пов`язані із безпідставним збереженням майна, розраховані відповідно до вимог земельного законодавства, а саме на підставі нормативної грошової оцінки землі. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 10.02.2020 у справі № 922/981/18.

Вище вказано, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 08.07.2025 № 434572279 право власності на нежитлові будівлі літ. «Б-1», літ. «Д-1», літ. «В-1», літ. «Г-1», літ. «К-1», літ. «З-1», літ. «Ж-2», літ. «А-1» по вул. Озерна, 1 у м. Харкові зареєстровано за ТОВ «Інвіктас».

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-017 від 28.12.2017 земельна ділянка площею 1,5206 га по вул. Озерна, 1 у м. Харкові з кадастровим номером :12:002:0003 сформована як об`єкт цивільних прав з 28.12.2017.

З огляду на викладене, відповідач, як фактичний користувач земельної ділянки, без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, а звідси зобов`язано повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

Отже, судова колегія доходить висновку, що внаслідок використання відповідачем вищевказаної земельної ділянки без укладення договору оренди землі, територіальна громада міста Харкова, в особі Харківської міської ради, позбавлена можливості отримати дохід у такому розмірі від здачі земельної ділянки в оренду, чим порушені охоронювані законом права та інтереси позивача щодо неодержаного майна у розмірі орендної плати за землю.

Вказана правова позиція Харківської міської ради узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, та яка прийнята за результатами розгляду аналогічних правовідносин щодо врегулювання спору, що виник з приводу фактичного користування земельною ділянкою без укладення договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати.

При цьому, при врегулюванні спору у межах кондиційних правовідносин не мають значення та не підлягають встановленню обставини в якому саме порядку землекористувач має намір/оформив у подальшому право користування земельною ділянкою, яким чином триває/тривала процедура оформлення та наявність вини учасників кондиційних правовідносин.

Аргументи апелянта про те, що суд безпідставно визнав встановленим користування ТОВ «Інвіктас» земельною ділянкою з кадастровим номером :12:002:0003 у повному обсязі, є необґрунтованим та спростовується матеріалами справи.

Як убачається з досліджених судом доказів, факт користування відповідачем спірною земельною ділянкою підтверджується належними та допустимими доказами, зокрема даними Державного земельного кадастру, відомостями про розташування належних відповідачу об`єктів нерухомого майна, а також іншими письмовими доказами, які були предметом безпосереднього дослідження суду першої інстанції. Сам по собі факт відсутності у матеріалах справи технічної документації із детальною прив`язкою кожного об`єкта нерухомості не спростовує встановлених обставин користування земельною ділянкою, якщо сукупність інших доказів підтверджує фактичне використання саме цієї земельної ділянки.

Крім того, апелянтом не надано жодних доказів того, що він користується лише частиною земельної ділянки або що межі фактичного користування не відповідають площі сформованої земельної ділянки з визначеним кадастровим номером. Відповідні твердження не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про користування ТОВ «Інвіктас» земельною ділянкою з кадастровим номером :12:002:0003 площею 1,5206 га у межах сформованої земельної ділянки є обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставним.

Так само є необґрунтованими аргументи апелянта щодо недопустимості та неналежності акта обстеження земельної ділянки від 08.07.2025, з огляду на таке.

Судова колегія враховує, що акт обстеження земельної ділянки складено у 2025, тобто після спірного періоду (01.11.2019 28.02.2022), однак не погоджується з позицією апелянта щодо недопустимості цього доказу. Відповідно до статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює обставини, що мають значення для вирішення спору, а належність доказу визначається його зв`язком із предметом доказування. З урахуванням стандарту вірогідності доказів та оцінки доказів у їх сукупності акт обстеження підлягає врахуванню разом з іншими матеріалами справи. У поєднанні з відомостями Державного земельного кадастру, даними щодо належності відповідачу розміщених на земельній ділянці об`єктів нерухомого майна та іншими письмовими доказами він підтверджує обставини фактичного використання відповідачем спірної земельної ділянки. Твердження апелянта про неможливість встановлення розміщення майна саме відповідача мають характер припущень, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами.

Посилання на реєстрацію за адресою вул. Озерна, 1 у м. Харкові іншої юридичної особи ТОВ «Експрес буд» також не спростовує висновків суду, оскільки державна реєстрація юридичної особи за певною адресою не є доказом наявності у неї речових прав на об`єкти нерухомості чи користування відповідною земельною ділянкою. Апелянтом не надано доказів, що на спірній земельній ділянці розміщені об`єкти нерухомого майна, які належать іншій особі, або що відповідач користувався лише її частиною.

Отже, суд першої інстанції, дослідивши акт обстеження та інші докази у їх сукупності, діяв відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України, надавши їм належну оцінку. Порушень норм процесуального права при встановленні відповідних обставин не вбачається, а доводи апеляційної скарги є необґрунтованими.

Окрім того, 06.07.2022 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 01.07.2022 № 753 «Про внесення змін до Методики нормативної грошової оцінки земельних ділянок», затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.2021 № 1147, яка передбачає, зокрема, що витяг із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок оформляється і видається автоматично в електронній формі з використанням програмного забезпечення Державного земельного кадастру.

Форма витягу від 16.06.2025 № HB-025 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки в повній мірі відповідає додатку № 17 до Методики нормативної грошової оцінки земельних ділянок, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.2021 № 1147.

Витяги про нормативну грошову оцінку земельної ділянки формуються за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру на підставі актуальних відомостей про земельні ділянки, внесених до Державного земельного кадастру, а формування витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки здійснюється автоматично в режимі реального часу, тобто на час звернення заявників, у зв`язку з чим програмним забезпеченням і чинним законодавством не передбачено формування вказаних витягів на певну дату, яка вже минула.

Через відсутність витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку землі за кожен рік окремо та наявністю лише витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 16.06.2025 Харківською міською радою нормативна грошова оцінка у спірний період була визначена з врахуванням вимог саме ст. 289 ПК України, шляхом здійснення арифметичних дій (ділення).

У пункті 51 постанови Верховного Суду від 29.05.2020 у справі № 922/2843/19 зазначено, що чинне земельне законодавство, в тому числі стаття 20 Закону України «Про оцінку земель», не містить обґрунтування обов`язковості надання витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки за кожен календарний рік упродовж спірного періоду, а лише зазначає про необхідність фіксування нормативної грошової оцінки окремої земельної ділянки у відповідному витязі. Витяги про нормативну грошову оцінку земельної ділянки формуються за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру на підставі актуальних відомостей про земельні ділянки, внесених до Державного земельного кадастру, а формування витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки здійснюється автоматично в режимі «реального часу», тобто на час звернення заявників, у зв`язку з чим програмним забезпеченням і чинним законодавством не передбачено формування вказаних витягів на певну дату, яка вже минула.

Відтак, для розрахунку коштів за період з 01.01.2020 Харківською міською радою було використано витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки від 16.06.2025 № НВ-025.

При цьому, сам розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки за періоди 2020 - 2025 років не змінювався, оскільки у м. Харкові з 01.01.2020 діє Технічна документація з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2018, лише відбувалась її індексація, що і було враховано Харківською міською радою при здійсненні розрахунку.

Згідно з пунктом 289.2. статті 289 Податкового кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), на 1 січня поточного року.

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок.

Відповідно до пункту 289.3. статті 289 Податкового кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації не пізніше 15 січня поточного року забезпечують інформування центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, і власників землі та землекористувачів про щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель.

Згідно з інформацією, розміщеною на офіційному веб-сайті Центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, функції якого на цей час виконує Держгеокадастр, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель. Коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель становлять: 2020 рік - 1,0, 2021 рік - 1,1, 2022 рік - 1,15, 2023 рік - 1,051, 2024 рік -1, 12.

Значення коефіцієнта індексації за певний рік застосовується в наступному році, який йде за роком, за який його встановлено, шляхом помноження розміру орендної плати на його значення.

В цьому випадку, оскільки витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки отримано Харківською міською радою в 2025, для визначення розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки за попередні роки потрібно поділити розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, вказаний у витязі, на відповідні коефіцієнти індексації за попередні роки.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :12:002:0003 загальною площею 1,5206 га по вул. Озерній, 1 у м. Харкові у 2020 - 2021 роках становила 22057081,00 грн.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :12:002:0003 загальною площею 1,5206 га по вул. Озерній, 1 у м. Харкові у 2022 році становила 24262789,10 грн.

Господарський суд першої інстанції правомірно відхилив посилання відповідача щодо здійснення розрахунку орендної плати за землю у 2020 році з урахуванням нормативної грошової станом на 01.01.2013, оскільки рішенням 25 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 27.02.2019 № 1474/19 затверджено Технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2018, що застосовується з 01.01.2020.

Отже, судова колегія вважає, що розрахунок безпідставно збережених коштів здійснено на підставі належних та допустимих доказів із застосуванням чинних показників нормативної грошової оцінки та коефіцієнтів індексації, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності визначеного судом розміру стягнення.

Відповідно до частини 1 статті 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Згідно з частинами 1- 4, 9 статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах 6, 7 цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Отже, земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі.

Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16.06.2021 у справі № 922/1646/20 та від 04.03.2021 у справі № 922/3463/19.

Як зазначалося вище, земельна ділянка (кадастровий номер :12:002:0003), на якій розташований об`єкти нерухомого майна, належні відповідачеві, та за користування якою позивач просить стягнути безпідставно збережені кошти у виді орендної плати, сформована з 28.12.2017 (визначено її площу і межі), їй присвоєно кадастровий номер, відомості про неї внесено до Державного земельного кадастру.

За матеріалами справи, за змістом копії витягу із Державного земельного кадастру від 28.12.2017, Інформації з Державного реєстру речових прав від 08.07.2025, рішення господарського суду Харківської області від 17.02.2021 у справі № 922/3618/19 земельна ділянка про вул. Озерна, 1 у м. Харкові з кадастровим номером :12:002:0003 має категорію землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Цільове призначення земельної ділянки 11.03 Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд будівельних організацій та підприємств. Площа земельної ділянки, гектарів 1,5206. Дата державної реєстрації земельної ділянки 28.12.2017. Власники- Територіальна громада, Харківська міська рада.

Зважаючи на викладене, спір у справі стосується сформованої земельної ділянки.

З приводу посилання відповідача щодо розміру ставки річної орендної плати суд враховує, що відповідно до пункту 4.1 Положення про порядок визначення розмірів орендної плати при укладанні договорів оренди землі в м. Харкові, затвердженого рішенням Харківської міської ради № 41/08 від 27.02.2008, в редакціях на час виникнення спірних правовідносин, за використання земельної ділянки для промисловості (окрім тютюнової та лікеро-горілчаної) встановлена на рівні 4% від нормативної грошової оцінки.

Враховуючи, що категорія земельної ділянка з кадастровим номером :12:002:0003 є землі промисловості та її цільове призначення пов`язане з розміщенням та експлуатацією будівель та споруд будівельних організацій та підприємств, при розрахунку розміру безпідставно збережених коштів Харківською міською радою обґрунтовано застосовано ставку у розмірі 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні, а відповідачем не надано доказів, які б свідчили про відсутність у діях останнього порушення прав позивача, а позивачем належним чином доведено факт користування відповідачем земельної ділянки площею 1,5206 га з кадастровим номером :12:002:0003 по вул. Озерна, 1 у м. Харкові без достатніх на те правових підстав.

Аргументи апелянта про порушення судом норм процесуального права у зв`язку з відмовою в участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції є необґрунтованими.

Відповідно до положень Господарського процесуального кодексу України участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції є процесуальним правом сторони, однак реалізація цього права здійснюється з урахуванням конкретних обставин справи та розсуду суду. Визнання явки учасників обов`язковою саме по собі не суперечить закону та спрямоване на забезпечення повного, всебічного та безпосереднього з`ясування обставин справи.

Попередження про можливість застосування заходів процесуального примусу відповідно до статті 135 Господарського процесуального кодексу України не є проявом процесуального тиску, а становить передбачену законом процесуальну дію суду, спрямовану на забезпечення належної поведінки учасників процесу. Таке попередження саме по собі не обмежує права сторони та не позбавляє її можливості реалізовувати процесуальні гарантії.

Крім того, відповідач не був позбавлений можливості подати письмові пояснення, докази чи інші процесуальні документи, а його подальше клопотання про розгляд справи за відсутності представника свідчить про самостійне прийняття відповідного процесуального рішення, а не про обмеження судом його прав.

Отже, порушень норм процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення спору, не встановлено, а доводи апеляційної скарги у цій частині є безпідставними.

З огляду на викладене, суд зазначає, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню повністю у сумі 1 910 261,22 грн безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за період з 01.11.2020 по 28.02.2022.

Також, відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 01.09.2025 про відкриття провадження у справі № 922/2973/25 в частині пункту третього, другого речення ухвали: "Явку учасників справи у призначене судове засідання визнати обов`язковою».

Зазначені вимоги апелянта щодо скасування ухвали господарського суду Харківської області від 01.09.2025 в частині визнання явки учасників справи обов`язковою не є предметом апеляційного перегляду у цій справі, оскільки апеляційне провадження відкрито за апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції, а не на відповідну ухвалу. Питання законності процесуальних дій суду щодо організації розгляду справи не входить до меж перегляду рішення по суті спору та не може бути самостійним об`єктом перевірки в межах апеляційного провадження.

Усі інші доводи, обґрунтування, посилання враховані судом апеляційної інстанції, проте є такими, що не спростовують висновків суду апеляційної інстанції викладених у постанові.

Отже, доводи апеляційної скарги обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення суду першої інстанції.

Також, Європейський суд з прав людини зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Відповідно до приписів статті 275 Господарського процесуального кодексу України, Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 276 ГПК України).

Отже, на думку колегії суддів, під час розгляду справи її фактичні обставини були встановлені господарським судом першої інстанції на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження поданих доказів; висновки суду відповідають цим обставинам, юридична оцінка надана їм з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 269,270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвіктас» на рішення господарського суду Харківської області від 15.12.2025 у справі № 922/2973/25 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Харківської області від 15.12.2025 у справі № 922/2973/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 -289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 04.03.2026.

Головуючий суддя С.Ч. Жельне

Суддя П.В. Тихий

Суддя І.А. Шутенко