ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2026 Справа № 914/3814/25

За позовом:Акціонерного товариства «Укртранснафта», м. Київ
до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівська теплоенергетична компанія», м. Львів
про:стягнення збитків, інфляційних втрат та 3% річних
Суддя - Крупник Р.В. Секретар - Зусько І.С.
Представники сторін:
від позивача:Карлаш Д.О. - представник;
від відповідача:не з`явився.

СУДОВІ ПРОЦЕДУРИ.

Акціонерне товариство «Укртранснафта» (надалі - Позивач, АТ «Укртранснафта») звернулося до Господарського суду Львівської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівська теплоенергетична компанія» (надалі - Відповідач, ТОВ «Львівська теплоенергетична компанія») про стягнення збитків, інфляційних втрат та 3% річних.

Ухвалою від 15.12.2025 (суддя Манюк П.Т.) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 12.01.2026.

23.12.2025 розпорядженням керівника апарату Господарського суду Львівської області №354 доручено провести повторний авторозподіл справи №914/3814/25, оскільки Указом Президента України №944/2025 від 13.12.2025 суддю Манюка П.Т. призначено на посаду судді Західного апеляційного господарського суду.

Згідно із протоколом повторного авторозподілу від 23.12.2025 справу №914/3814/25 передано на розгляд судді Крупнику Р.В.

Ухвалою від 24.12.2025 суд прийняв до розгляду справу №914/3814/25, судове засідання у справі призначив на 12.01.2026 на 10:40 год.

Судове засідання 12.01.2026 не відбулося через застосування графіків погодинних відключень електроенергії. Так, електроенергія була відсутня у Господарському суді Львівської області 12.01.2026 у проміжок часу з 08:30 год. до 12:00 год.

Зважаючи на це, ухвалою від 13.01.2026 судове засідання призначено на 02.02.2026.

Ухвалою від 02.02.2026 судове засідання відкладено на 05.03.2026.

Представник позивача взяв участь у судовому засіданні 05.03.2026 у режимі відеоконференції, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач не забезпечив явку повноважного представника у судове засідання 05.03.2026, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Так, ухвала від 02.02.2026 доставлена до його електронного кабінету 02.02.2026, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

ДОВОДИ СТОРІН.

Доводи позивача.

Позов обґрунтовано тим, що між сторонами існували договірні відносини на підставі Договору на надання послуг з поточного ремонту об`єкту з використанням власних матеріально-технічних засобів підрядника (без авансу) №22/553 від 06.12.2022, під час яких відповідач виконав обумовлені роботи, а позивач повністю оплатив їх вартість.

Як стверджує позивач, відповідач порушив умови підпунктів 7.1.11, 7.1.12 пункту 7.11 Договору, адже не зареєстрував податкових накладних за актами приймання виконаних будівельних робіт від 22.01.2023 на суму 378`850,08 грн., у т.ч. 63`141,68 грн. ПДВ, а також від 18.07.2023 на суму 121`421,47 грн., у т.ч. 20`236,91 грн. ПДВ. У зв`язку із цим, позивач позбавлений можливості включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатися правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 83`378,59 грн. (63`141,68 + 20`236,91).

Зважаючи на це, позивач просить суд стягнути із відповідача 99`867,57 грн., з яких 83`378,59 грн. збитки, 13`109,10 грн. інфляційні втрати, 3`379,88 грн. 3% річних.

Доводи відповідача.

Відповідач своїм правом на висловлення заперечень проти позову, передбаченим статтею 165 ГПК України, не скористався та не подав до суду у встановлений процесуальним законом строк відзиву на позовну заяву.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

06.12.2022 між позивачем (замовник) та відповідачем (підрядник) укладено Договір на надання послуг з поточного ремонту об`єкту з використанням власних матеріально-технічних засобів підрядника (без авансу) №22/553 (надалі - Договір), згідно із пунктом 1.1 якого на умовах договору та за результатами проведеної процедури закупівлі (відкриті торги: згідно з Протоколом №148УО/7 щодо прийняття рішення Уповноваженою особою з проведення публічних закупівель АТ «Укртранснафта» від 17.11.2022) замовник доручає, а підрядник забезпечує, відповідно до дефектного акта і умов договору, надання послуг: Поточний ремонт внутрішніх приміщень адміністративної споруди зв`язку НПС «Жулин» ЛВДС «Сколе», інв. №3.82470, Львівська обл., Стрийський р-н, Стрийська ТГ, с. Жулин, вул. Стрийська, 1, НПС «Жулин» (ДБН А.2.2-3:2014) (інженерні та будівельні роботи, код 45220000-5 за ДК 021:2015) (Т.1; а.с. 79-115).

Вказаний Договір підписано сторонами з використанням електронних цифрових підписів (Т.1; а.с. 115).

Склад та обсяги робіт, що доручаються до виконання підряднику, визначені дефектним актом, який є Додатком №1 до Договору та його невід`ємною частиною (Т.1; зворотна сторона а.с. 84-88).

Відповідно до пункту 2.1 Договору договірна ціна є твердою та визначається на основі твердого кошторису, що є невід`ємною частиною договору (Додаток №2) і становить 3`391`000,00 грн. з ПДВ (Т.1; зворотна сторона а.с. 88-89).

Як передбачено пунктами 3.4, 4.1 Договору, датою закінчення виконання робіт підрядником вважається дата їх прийняття замовником в порядку, передбаченому розділом 4 договору. Передача виконаних робіт підрядником і їх прийняття замовником оформлюється актами приймання виконаних будівельних робіт, підписаними уповноваженими представниками сторін.

На виконання умов Договору відповідачем виконано, а позивачем прийнято роботи на загальну суму 500`271,55 грн., у т.ч. ПДВ у розмірі 83`378,59 грн., що підтверджується підписаними сторонами:

- Актом приймання виконаних робіт №1 від 22.01.2023 та Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт і витрати від 22.01.2023 на суму 378`850,08 грн., у т.ч. ПДВ у розмірі 63`141,68 грн., а також підсумковою відомістю ресурсів, розрахунком загальновиробничих витрат (Т.1; а.с. 36-57);

- Актом приймання виконаних робіт №1 від 18.07.2023 та Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт і витрати від 18.07.2023 на суму 121`421,47 грн., у т.ч. ПДВ у розмірі 20`236,91 грн., а також підсумковою відомістю ресурсів, розрахунком загальновиробничих витрат (Т.1; а.с. 17-35).

У пункті2.4Договору сторони погодили, що платежі за обсяги виконаних робіт здійснюються замовником шляхом перерахування безготівкових грошових коштів на поточний рахунок підрядника, протягом 10 (десяти) календарних днів з дати підписання сторонами актів приймання виконаних будівельних робіт (Додаток №4) та Довідки про вартість виконаних робіт і витрати (Додаток №5) на підставі отриманого рахунку (ів).

Як зазначає позивач, він повністю оплатив вартість виконаних відповідачем робіт. Жодних заперечень у цій частині від відповідача до суду не надходило.

Згідно із пунктом 4.7 Договору підрядник зобов`язаний надати замовнику податкову накладну для погодження протягом 10 (десяти) календарних днів з дати підписання акта виконаних робіт на електронну адресу відповідальної особи: , з подальшою реєстрацією в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) відповідно до вимог Податкового кодексу України.

Підпунктами 7.1.11, 7.1.12 пункту 7.11 Договору встановлено, що підрядник зобов`язаний зареєструвати податкову накладну та/або розрахунок коригування до податкової накладної в ЄРПН з урахуванням граничних строків:

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Підрядник зобов`язаний направити замовнику складену в електронній формі та зареєстровану в ЄРПН податкову накладну з дотриманням вимог про електронний підпис уповноваженої підрядником особи та з наявністю всіх обов`язкових реквізитів, передбачених податковим законодавством, не пізніше наступного дня з моменту її реєстрації.

Судом встановлено, що відповідач сформуваву ЄРПН податкові накладні:

-№1 від 22.01.2023 на суму 378`850,08 грн., у т.ч. ПДВ у розмірі 63`141,68 грн.

- №10 від 18.07.2023 на суму 121`421,47 грн., у т.ч. ПДВ у розмірі 20`236,91 грн.

Вказані накладні було направленодля реєстрації, однак у їх реєстрації було відмовлено у зв`язку із наданням платником податку копій документів, складених із порушенням законодавства.

Вказане вбачається зі змісту Рішень голови комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН №8536595/39325431 від 30.03.2023 та №9824490/39325431 від 31.10.2023, на яких проставлена відмітка «Документ не прийнято» (Т.1; а.с. 58-61).

У матеріалах справи відсутні докази оскарження вказаних рішень відповідачем у судовому порядку, їх скасування судом, а також проведення відповідачем повторної реєстрації податкових накладних.

Відповідно до пункту 9.13 Договору підрядник зобов`язаний компенсувати замовнику збитки, заподіяні порушенням порядку складання і подання податкової накладної, розрахунку коригування до неї у випадках, якщо в результаті цих порушень контролюючі органи зменшують податковий кредит замовника за такими податковими накладними, донараховують замовнику податки, збори, обов`язкові платежі, застосовують до нього штрафні (фінансові) санкції за порушення податкового законодавства за цими господарськими операціями з підрядником шляхом складання податкового повідомлення-рішення, акта перевірки або іншим шляхом. Підрядник зобов`язаний компенсувати замовнику збитки в сумі, сплачених замовником у результаті неправомірних дій підрядника штрафних (фінансових) санкцій. Сума цих збитків виплачується підрядником замовнику на підставі відповідних підтвердних документів протягом 5 (п`ять) календарних днів з моменту отримання таких документів шляхом перерахування коштів на банківський рахунок замовника, реквізити якого зазначено в договорі.

Позивач вказує, що внаслідок того, що відповідач не провів належним чином реєстрацію податкових накладних, АТ «Укртранснафта» втратило право на включення до податкового кредиту податку на додану вартість у розмірі 83`378,59 грн.

На адресу відповідача направлялася Вимога про стягнення збитків №04-03/11-/7208-24 від 09.10.2024, яка залишилася без належного реагування (Т.1; а.с. 69-70, 76-78).

Зазначене стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

ОЦІНКА СУДУ.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК) одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно із частинами 1, 2 статті 22 ЦК особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

У даній справі позивач звернувся до суду із позовом про стягнення 83`378,59 грн. збитків, 13`109,10 грн. інфляційних втрат та 3`379,88 грн. 3% річних.

Підставою позовних вимог визначено невиконання відповідачем вимог податкового законодавства, а також умов Договору №22/553 від 06.12.2022 в частині реєстрації податкових накладних за результатами здійснення господарських операцій з виконання підрядних робіт, що призвело до втрати позивачем можливості включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатися правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 83`378,59 грн.

Надаючи оцінку предмету та підставам заявленого позову, а також наданим доказам, суд зазначає таке.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що обов`язок продавця зареєструвати податкову накладну є обов`язком платника податку у публічно-правових відносинах, а не обов`язком перед покупцем, хоча невиконання цього обов`язку може завдати покупцю збитків. Тому позовна вимога покупця про зобов`язання продавця здійснити таку реєстрацію не є способом захисту у господарських правовідносинах і не підлягає розгляду в суді жодної юрисдикції. Належним способом захисту для покупця може бути звернення до продавця з позовом про відшкодування збитків, завданих порушенням його обов`язку щодо складення та реєстрації податкових накладних.

Для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного з цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.

Вирішуючи питання про стягнення збитків, заподіяних неналежним складенням та реєстрацією податкових накладних, суди повинні встановити наявність чи відсутність усіх елементів складу господарського правопорушення.

Доведення наявності таких збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача. Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, отже, доведенню підлягає те, що протиправні дії заподіювана є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі №908/1568/18, від 01.03.2023 у справі №925/556/21).

Таким чином, вирішуючи спір між сторонами, суд перевірятиме наявність у діяннях відповідача складу цивільного правопорушення.

Відповідно до підпункту 14.1.181 статті 14 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

3а змістом пунктів 198.1, 198.2 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг. Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

За приписами пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в ЄРПН накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці 1 цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з ЄРПН, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в ЄРПН, але не пізніше ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з використанням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, уповноваженої платником особи відповідно до вимог Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в ЄРПН та надати покупцю за його вимогою.

Чинне законодавство не передбачає реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН покупцем послуг, а тому з огляду на положення статті 201 ПК України саме на відповідача покладено обов`язок скласти та зареєструвати в ЄРПН податкові накладні та/або розрахунки коригування до таких податкових накладних.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01.03.2023 у справі №925/556/21 зазначила, що з 01.01.2015 ПК України не встановлює для платника ПДВ механізм, який би дозволяв йому включити ПДВ за відповідною операцією до складу податкового кредиту за відсутності зареєстрованої його контрагентом у ЄРПН податкової накладної, якщо контрагент за законом мав її зареєструвати. Такий платник ПДВ також не має у податкових відносинах права самостійно спонукати контрагента до здійснення реєстрації, а також не може спонукати контрагента оскаржити незаконні рішення, дії чи бездіяльність контролюючого органу, якщо вони були перешкодою у реєстрації податкової накладної у ЄРПН. Водночас саме від того, чи здійснить контрагент всі необхідні дії для реєстрації податкової накладної в ЄРПН, а у випадку незаконної перешкоди з боку контролюючого органу для реєстрації - від того, чи зможе контрагент успішно усунути ці перешкоди, фактично залежить виникнення права такого платника податку на податковий кредит з ПДВ.

Оскільки саме від відповідача, який має визначений законом обов`язок вчинити дії, необхідні для реєстрації податкової накладної в ЄРПН (а також може у необхідних випадках ефективно оскаржити рішення, дії чи бездіяльність контролюючого органу, які перешкодили виконати цей обов`язок), залежить реалізація позивачем майнового інтересу, пов`язаного з одержанням права на податковий кредит з ПДВ за наслідками господарської операції, він (продавець) залишається відповідальним перед своїм контрагентом у господарській операції за наслідки невчинення цих дій.

Судом встановлено, що на виконання досягнутих між сторонами домовленостей відповідач виконав, а позивач прийняв обумовлені роботи на суму 500`271,55 грн., у т.ч. ПДВ у розмірі 83`378,59 грн. Як стверджує позивач, він повністю оплатив вказану суму грошових коштів. Заперечень від відповідача у цій частині до суду не надходило.

За результатами здійснення господарських операцій з виконання підрядних робіт, відповідач склав податкові накладні №1 від 22.01.2023 та №10 від 18.07.2023, направивши їх на реєстрацію у ЄРПН.

Однак, відповідачу було відмовлено у реєстрації податкових накладних у зв`язку із наданням документів, складених із порушенням законодавства. Так, відмову у реєстрації податкової накладної №1 від 22.01.2023 було надано податковим органом згідно із рішенням №8536595/39325431 від 30.03.2023, а податкової накладної №10 від 18.07.2023 - згідно із рішенням №9824490/39325431 від 31.10.2023.

Як передбачено пунктами 56.1, 56.18 статті 56 ПК України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. З урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Частиною 2 статті 122 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Разом з тим, станом на момент прийняття рішення у цій справі відповідачем не було оскаржено рішень контролюючого органу у встановленому законодавством порядку, а також не надано доказів того, чи вчинялися ним будь-які дії, спрямовані на усунення недоліків, виявлених контролюючим органом.

Зважаючи на це, суд доходить висновку, що бездіяльність відповідача призвела до того, що позивач позбавлений права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 83`378,59 грн.

У спірних правовідносинах є прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкову накладну та неможливістю включення сум ПДВ до податкового кредиту позивача, а також, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, яка фактично є понесеними АТ «Укртранснафта» збитками.

Отже, із встановлених обставин справи вбачаються наявними усі елементи складу цивільного правопорушення, а тому позовна вимога АТ «Укртранснафта» про стягнення 83`378,59 грн. збитків є законною, обґрунтованою та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідні висновки суду відповідають правовим висновкам Верховного Суду, які сформульовані у постанові від 22.01.2024 у справі №906/267/23, у релевантних правовідносинах, зокрема за відсутності факту оскарження відповідачем рішення про відмову у реєстрації податкових накладних.

Позивачем також заявлено до стягнення 13`109,10 грн. інфляційних втрат та 3`379,88 грн. 3% річних, які нараховані на суму завданих йому збитків.

З цього приводу суд зазначає, що згідно із частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові Верховного Суду від 05.09.2024 у справі №914/2524/21 вказано, що зобов`язання з відшкодування збитків, завданих невиконанням встановленого законом обов`язку з реєстрації податкових накладних, є грошовим, оскільки одна сторона зобов`язана сплатити певну, визначену грошову суму стягувачу. З набранням чинності рішення суду про стягнення збитків у боржника виникає зобов`язання сплатити точно визначений розмір шкоди, однак саме зобов`язання виникає між сторонами із заподіяння збитків. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

За змістом частини 2 статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Відповідно вимога про нарахування, передбачених статтею 625 ЦК України 3% річних й інфляційних втрат, які є складовою відшкодування завданої позивачеві шкоди, є правомірною.

Отже, у позивача наявне право на нарахування на суму завданих йому збитків інфляційних втрат та 3% річних.

Зі змісту наданих позивачем розрахунків(Т.1; а.с. 62-64) вбачається такий порядок нарахування інфляційних втрат та 3% річних:

- за збитки, завдані нереєстрацією податкової накладної №1 від 22.01.2023, за період з 01.08.2024 по 10.12.2025 на суму у розмірі 63`141,68 грн.;

- за збитки, завдані нереєстрацією податкової накладної №10 від 18.07.2023, за період з 15.08.2024 по 10.12.2025 на суму у розмірі 20`236,91 грн.

Позивач визначив, що моментом порушення грошового зобов`язання у спірних правовідносинах є дата втрати ним правова на податковий кредит.

Згідно із пунктом 201.10 статті 201 ПК України (у редакції чинній на момент виконання спірних правовідносин) реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у ЄРПН повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Оскільки обидві податкові накладні у цій справі були складені у другій половині відповідних місяців, то відповідач повинен був зареєструвати податкову накладну №1 від 22.01.2023 до 15.02.2023, а податкову накладну №10 від 18.07.2023 - до 15.08.2023.

У той же ж час, визначаючи початковими датами прострочення сплати збитків 01.08.2024 та 15.08.2024, позивач врахував положення пункту198.6 статті 198 ПК України про те, що у разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

Враховуючи викладене, здійснивши власний перерахунок, суд дійшов висновку про те, що позивач правильно визначив періоди та бази нарахування, а нараховані ним суми інфляційних втрат та 3% річних є законними та обґрунтованими, а тому підлягають стягненню із відповідача у повному обсязі.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

У відповідності до частини 1 статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на задоволення позовних вимог у повному обсязі, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 2`422,40 грн.

Керуючись статтями 2, 12, 42, 123, 126, 129, 222, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівська теплоенергетична компанія» (79035, м. Львів, вул. Зелена, буд. 149, 4; ) на користь Акціонерного товариства «Укртранснафта» (01010, м. Київ, вул. Острозьких Князів, буд. 32/2; ) 83`378,59 грн. збитків, 13`109,10 грн. інфляційних втрат, 3`379,88 грн. 3% річних та 2`422,40 грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до статті 327 ГПК України.

4. Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені статтями 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса сторінки суду http://lv.arbitr.gov.ua на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається.

Повне рішення складено та підписано 10.03.2026.

Суддя Крупник Р.В.