ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2026 Справа № 917/239/25

Господарський суд Полтавської області у складі судді Мацко О.С., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Відділу освіти та молоді виконавчого комітету Зіньківської міської ради, 38100, Полтавська обл., м. Зіньків, вул. Воздвиженська, 63, ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут», 36022, м. Полтава, вул. Панянки, 65Б, ,

про визнання недійсними додаткових угод та стягнення грошових коштів,

третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області (36011, м. Полтава, вул. Шевченка, 1).

Секретар судового засідання: Токар А.В.

Представники сторін: згідно протоколу судового засідання

Суть спору:

Розглядається позовна заява Відділу освіти та молоді виконавчого комітету Зіньківської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» про визнання недійсними додаткових угод № 1 від 01.09.2021 р., № 2 від 01.11.2021 р. та № 2 від 06.12.2021 р. до договору про постачання електричної енергії споживачу № 20810765/21 від 22.03.2021 р. та стягнення 156 763,01 грн надмірно сплачених коштів згідно з вказаним договором.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 10.02.2025 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження.

Також вказаною ухвалою залучено Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області до участі у справі третьою особою без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.

Ухвалою від 03.04.2025 р. було зупинено провадження у справі до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 920/19/24 та оприлюднення повного тексту постанови (або до повернення справи на розгляд відповідній колегії касаційного суду).

14.01.2026 року судом було поновлено провадження у справі.

05.02.2026 р. суд закрив підготовче провадження у даній справі та призначив справу до розгляду по суті на 03.03.2026 р.

Відповідач представництво в судове засідання 03.03.2026 р. не забезпечив, подавши до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, яке судом задовольняється.

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Водночас, суд зауважує, що відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Під час розгляду справи по суті суд дослідив усі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Аргументи учасників справи:

Позивач зазначає, що Відділом освіти та молоді виконавчого комітету Зіньківської міської ради було проведено відкриті торги щодо закупівлі товару за кодом ДК 021:2015:09310000-5: Електрична енергія в обсягу 373700 кВт/год з очікуваною вартістю 896 880,00 грн. За результатами проведення відкритих торгів переможцем визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут», з яким укладено договір № 20810765/21 від 22.03.2021 р. про постачання електричної енергії споживачу. Предметом даного договору є товар по предмету ДК 021:2015, код 09310000-5 Електрична енергія за обсягом 373700 кВт/год. Згідно з Комерційною пропозицією до вказаного договору ціна за фактично спожиту електричну енергію не може перевищувати граничного розміру тарифу за фактично спожиту електричну енергію, а саме 1,815 грн без урахування ПДВ та 2 178 грн з ПДВ.

Позивач зазначає, що в подальшому між сторонами в порушення вимог п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», укладено ряд додаткових угод, в результаті чого ціна товару фактично збільшилась на більше, ніж 10 % від початкової ціни одиниці товару.

На думку позивача, жодного належного обґрунтування та документального підтвердження факту підвищення (коливання) ціни за період дії договору ТОВ «Полтаваенергозбут» не надало, а встановлене законом обмеження у 10 % від початкової ціни одиниці товару має застосовуватись як максимальний ліміт щодо зміни ціни, а тому укладання додаткових угод № 1 від 01.09.2021 р., № 2 від 01.11.2021 р. та № 2 від 06.12.2021 р. до договору про постачання електричної енергії споживачу № 20810765/21 від 22.03.2021 р., якими збільшено ціну газу, є безпідставним та з урахуванням вимог чинного законодавства вказані додаткові угоди підлягають визнанню недійсними.

Разом з тим, позивач зазначив, що, оскільки додаткові угоди підлягають визнанню недійсними, то розрахунок за поставлену електричну енергію повинен здійснюватися за ціною, вказаною в договорі № 20810765/21 від 22.03.2021 р., а саме за 2 178 грн з ПДВ за 1 кВт/год, відповідно, грошові кошти у розмірі 156 763,01 грн (переплата) підлягають стягненню з ТОВ «Полтаваенергозбут» на користь Відділу освіти та молоді виконавчого комітету Зіньківської міської ради.

24.02.2025 року до суду надійшло пояснення Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області від 24.02.2025 р., у якому останнє підтримало позовні вимоги Відділу освіти та молоді виконавчого комітету Зіньківської міської ради у цій справі та просило задовольнити їх в повному обсязі.

28.02.2025 року відповідач подав до суду відзив на позов від 28.02.2025 р. (вх. № 2780), у якому, зокрема, зазначив, що строк на подання вказаного відзиву, встановлений ухвалою Господарського суду Полтавської області від 10.02.2025 р., був пропущений у зв`язку з госпіталізацією представника ТОВ «Полтаваенергозбут», та просив поновити відповідачу строк на його подання.

Статтею 119 ГПК України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Суд дійшов висновку про поважність причин пропуску відповідачем строку на подання відзиву в даній справі та, відповідно, наявність підстав для задоволення клопотання ТОВ «Полтаваенергозбут» про поновлення вказаного строку та прийняття зазначеного відзиву до розгляду.

У вказаному відзиві ТОВ «Полтаваенергозбут» не викладено жодних заперечень на позовні вимоги Відділу освіти та молоді виконавчого комітету Зіньківської міської ради у даній справі, окрім посилань на пропуск позивачем строків позовної давності щодо вимог про визнання недійсними додаткових угод № 1 від 01.09.2021 р., № 2 від 01.11.2021 р. та № 2 від 06.12.2021 р. до договору про постачання електричної енергії споживачу № 20810765/21 від 22.03.2021 р.

У заяві від 28.02.2025 р. (вх. № 2783 від 28.02.2025 р.) відповідач також просив застосувати наслідки спливу строку позовної давності та ухвалити рішення у справі № 917/239/25 про відмову в задоволенні позову Відділу освіти та молоді виконавчого комітету Зіньківської міської ради про визнання недійсними додаткових угод та стягнення грошових коштів.

05.03.2025 р. від Відділу освіти та молоді виконавчого комітету Зіньківської міської ради до суду надійшла відповідь на відзив ТОВ «Полтаваенергозбут» від 05.03.2025 р. (вх. № 2979), у якій позивач зазначив про відсутність підстав для застосування наслідків спливу позовної давності та ухвалення рішення у справі про відмову в задоволенні позову.

У запереченні від 19.03.2025 р. (вх. № 3732 від 19.03.2025 р.) Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області також просило відмовити в задоволенні заяви ТОВ «Полтаваенергозбут» про застосування наслідків спливу позовної давності.

Відповідач подав до суду відповідь на письмові пояснення Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області у справі від 27.03.2025 р. (вх. № 4129), у якій зазначив наступне:

- позов подано зі спливом строків позовної давності;

- позов не містить ані розрахунку заборгованості, ані документів, що стали підставою визначення розміру збитків за Актом ревізії, на який посилається Відділ освіти та молоді виконавчого комітету Зіньківської міської ради;

- позивачем не доведено розмір надмірно сплачених коштів, які, на його думку, підлягають стягненню з ТОВ «Полтаваенергозбут»;

- зміни, внесені додатковими угодами № 1 від 01.09.2021 р., № 2 від 01.11.2021 р. та № 2 від 06.12.2021 р. до договору про постачання електричної енергії споживачу № 20810765/21 від 22.03.2021 р., не призвели до збільшення суми (ціни товару) договору та не суперечать умовам договору та нормам чинного законодавства.

Інших заяв по суті спору до суду не надходило.

Виклад обставин справи, встановлених судом:

22.03.2021 року за результатами проведення процедури закупівлі UA-2021-02-12-005264-a між Відділом освіти та молоді виконавчого комітету Зіньківської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» було укладено договір про постачання електричної енергії споживачу № 20810765/21 (а. с. 33-38).

Відповідно до п. 2.1 вказаного договору Постачальник (ТОВ «Полтаваенергозбут») зобов`язувався продавати електричну енергію Споживачу (Відділ освіти та молоді виконавчого комітету Зіньківської міської ради), а Споживач зобов`язувався оплачувати Постачальнику вартість поставленої (спожитої) електричної енергії та здійснювати інші платежі згідно з умовами цього договору.

Згідно з п. 2.5 договору кількість товару за цим договором: 373700 кВт/год.

Пунктом 5.1 договору визначено, що його ціна з врахуванням ПДВ становить 813 918,60 грн.

У Комерційній пропозиції до договору про постачання електричної енергії споживачу № 20810765/21 від 22.03.2021 р. (а. с. 41-42) сторони узгодили, що за результатами закупівлі (останньої додаткової угоди) граничний розмір тарифу за фактично спожиту електричну енергію становить 1,815 грн без урахування ПДВ та 2,178 грн з ПДВ.

Ціна за фактично спожиту електричну енергію (без урахування ПДВ) не може перевищувати граничного розміру, встановленого в абз. 1 даного розділу та розраховується за формулою:

Цфакт = Цкуп+ Тп+Впост +Ппост, де

Цкуп фактична ціна купівлі електричної енергії електропостачальником на всіх сегментах ринку;

Тп тариф на передачу електричної енергії оператора системи передачі (НЕК «Укренерго»), затверджений Регулятором;

Впост витрати постачальника (плата за послуги оператора ринку, адміністратора розрахунків, оператора комерційного обліку, організатора аукціону; внески на регулювання НКРЕКП, витрати на фінансову гарантію та банківські послуги, передбачені Правилами ринку; та інші обов`язкові витрати постачальника згідно з нормативними документами);

Ппост складова прибутковості Постачальника. Для цієї комерційної пропозиції 0,10 грн.

В подальшому сторони уклали додаткові угоди до вказаного Договору, якими збільшили ціну на електричну енергію, зокрема:

Додатковою угодою № 1 від 01.09.2021 р. (а. с. 45) збільшено з 01.08.2021 р. ціну за кВт/год електричної енергії з 1,81500 до 1,99641 грн (без ПДВ) із одночасним встановленням обсягу (кількість) закупівлі 218835 кВт/год. Угоду укладено з посиланням на пункт 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та на підставі цінової довідки Полтавської торгово-промислової палати № 24.14-05/493 від 12.08.2021 р., в якій зазначені середньозважені ціни на електричну енергію на ринку «на добу наперед» (торгова зона ОЕС), а також відсоток коливання (зростання) середньозважених цін у порівнянні цін за I декаду липня 2021 р. та I декаду серпня 2021 р. (а. с. 31). Вказана довідка надіслана на адресу Відділу освіти та молоді виконавчого комітету Зіньківської міської ради листом ТОВ «Полтаваенергозбут» № 02-10-3/8395 від 20.08.2021 р. (а. с. 50).

Додатковою угодою № 2 від 01.11.2021 р. (а. с. 45) збільшено з 01.10.2021 р. ціну за кВт/год електричної енергії з 1,99641 до 2,19595 грн (без ПДВ) із одночасним встановленням обсягу (кількість) закупівлі 331952 кВт/год. Угоду укладено з посиланням на пункт 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та на підставі цінової довідки Полтавської торгово-промислової палати № 24.14-05/699 від 27.10.2021 р., в якій зазначені середньозважені ціни на електричну енергію на ринку «на добу наперед» (торгова зона ОЕС), а також відсоток коливання (зростання) середньозважених цін у порівнянні цін за I декаду жовтня 2021 р. та IІ декаду жовтня 2021 р. (а. с. 32). Вказана довідка надіслана на адресу Відділу освіти та молоді виконавчого комітету Зіньківської міської ради листом ТОВ «Полтаваенергозбут» № 02-10-3/11209 від 28.10.2021 р. (а. с. 50).

Додатковою угодою № 2 від 06.12.2021 р. (а. с. 46) збільшено з 01.11.2021 р. ціну за кВт/год електричної енергії з 2,19595 до 2,41533 грн (без ПДВ) із одночасним встановленням обсягу (кількість) закупівлі 320288 кВт/год. Угоду укладено з посиланням на пункт 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та на підставі цінової довідки Полтавської торгово-промислової палати № 24.14-05/774 від 17.11.2021 р., в якій зазначені середньозважені ціни на електричну енергію на ринку «на добу наперед» (торгова зона ОЕС), а також відсоток коливання (зростання) середньозважених цін у порівнянні цін за I декаду жовтня 2021 р. та І декаду листопада 2021 р. (а. с. 31). Вказана довідка надіслана на адресу Відділу освіти та молоді виконавчого комітету Зіньківської міської ради листом ТОВ «Полтаваенергозбут» № 02-10-3/12464 від 19.11.2021 р. (а. с. 51).

На виконання умов договору № 20810765/21 від 22.03.2021 р. ТОВ «Полтаваенергозбут» поставило Відділу освіти та молоді виконавчого комітету Зіньківської міської ради в період з квітня 2021 року по грудень 2021 року електричну енергію загальним обсягом 320 255 кВт/год. на загальну суму 813 823,85 грн, що підтверджується відповідними актами купівлі-продажу електричної енергії (а. с. 20-23), підписаними сторонами а саме:

- акт купівлі-продажу електричної енергії № 20810765 від 17.05.2021 року (період закупівлі електричної енергії квітень 2021 року), поставлений обсяг електричної енергії 41 511 кВт*г на суму 90 410,96 грн. (з ПДВ);

- акт купівлі-продажу електричної енергії № 20810765 від 16.06.2021 року (період закупівлі електричної енергії травень 2021 року), поставлений обсяг електричної енергії 35 605 кВт*г на суму 77 547,70 грн (з ПДВ);

- акт купівлі-продажу електричної енергії № 20810765 від 19.07.2021 року (період закупівлі електричної енергії червень 2021 року), поставлений обсяг електричної енергії 23 496 кВт*г на суму 51 174, 29 грн (з ПДВ);

- акт купівлі-продажу електричної енергії № 20810765 від 25.08.2021 року (період закупівлі електричної енергії липень 2021 року), поставлений обсяг електричної енергії 7264 кВт*г на суму 15 820, 99 грн (з ПДВ);

- акт купівлі-продажу електричної енергії № 20810765 від 15.09.2021 року (період закупівлі електричної енергії серпень 2021 року), поставлений обсяг електричної енергії 10 573 кВт*г на суму 25 329,65 грн (з ПДВ);

- акт купівлі-продажу електричної енергії № 20810765 від 15.09.2021 року (період закупівлі електричної енергії вересень 2021 року), поставлений обсяг електричної енергії 37 489 кВт*г на суму 89 812, 09 грн (з ПДВ);

- акт купівлі-продажу електричної енергії № 20810765 від 02.11.2021 року (період закупівлі електричної енергії жовтень 2021 року), поставлений обсяг електричної енергії 47 587 кВт*г на суму 125 398,40 грн (з ПДВ);

- акт купівлі-продажу електричної енергії № 20810765 від 13.12.2021 року (період закупівлі електричної енергії листопад 2021 року), поставлений обсяг електричної енергії 62 475 кВт*г на суму 181 077, 29 грн (з ПДВ);

- акт купівлі-продажу електричної енергії № 20810765 від 21.12.2021 року (період закупівлі електричної енергії грудень 2021 року), поставлений обсяг електричної енергії 54 255 кВт*г на суму 157 252,48 грн (з ПДВ).

Відповідно до платіжних інструкцій № 68 від 17.05.2021 р., № 321 від 18.05.2021 р., № 94 від 20.05.2021 р., № 64 від 18.05.2021 р., № 229 від 18.05.2021 р., № 64 від 17.05.2021 р., № 99 від 16.06.2021 р., № 82 від 16.06.2021 р. , № 116 від 16.06.2021 р., № 474 від 16.06.2021 р., № 312 від 16.06.2021 р., № 154 від 21.07.2021 р., № 153 від 21.07.2021 р., № 615 від 19.07.2021 р., № 404 від 19.07.2021 р., № 100 від 19.07.2021 р., № 126 від 19.07.2021 р., № 121 від 26.08.2021 р., № 115 від 26.08.2021 р., № 188 від 26.08.2021 р., № 718 від 26.08.2021 р., № 506 від 26.08.2021 р., № 125 від 26.08.2021 р., № 155 від 26.08.2021 р., № 168 від 17.09.2021 р., № 784 від 15.09.2021 р., № 132 від 15.09.2021 р., № 546 від 15.09.2021 р., № 209 від 15.09.2021 р., № 235 від 01.11.2021 р., № 147 від 02.11.2021 р., № 949 від 02.11.2021 р., № 655 від 02.11.2021 р., № 164 від 02.11.2021 р., № 209 від 02.11.2021 р., № 277 від 16.11.2021 р., № 169 від 16.11.2021 р., № 175 від 16.11.2021 р., № 218 від 16.11.2021 р., № 1122 від 16.11.2021 р., № 675 від 16.11.2021 р., № 16 від 13.12.2021 р., № 308 від 13.12.2021 р., № 196 від 13.12.2021 р., № 259 від 13.12.2021 р., № 785 від 13.12.2021 р., № 1330 від 13.12.2021 р., № 1384 від 23.12.2021 р., № 811 від 23.12.2021 р., № 180 від 23.12.2021 р., № 275 від 23.12.2021 р., № 279 від 23.12.2021 р., № 321 від 23.12.2021 р., № 204 від 23.12.2021 р., № 207 від 23.12.2021 р. та № 13 від 28.12.2021 р. (а. с. 54-68) Відділ освіти та молоді виконавчого комітету Зіньківської міської ради перерахував ТОВ «Полтаваенергозбут» кошти за електричну енергію на суму 813 823,85 грн.

В подальшому, Управлінням Північно-східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області було проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Відділу освіти та молоді виконавчого комітету Зіньківської міської ради за період з 01.01.2021 року по 30.06.2024 року, за результатами якої складено акт № 201603-28/34 від 19.08.2024 р. (а. с. 24-28).

Ревізією встановлено, порушення вимоги п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України Закону України «Про публічні закупівлі» від 25.12.2015 № 922-VIII (зі змінами), ч.1 ст.525, ч.1 ст.526, ч.1 ст.628, ч.1 ст.629, ч.2 ст.632, ч.1 ст.651, ч.1 ст.691 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 № 435-IV (зі змінами), ч.1 ст.188, ч.1 ст.193 Господарського кодексу України від 16.01.2003 № 436-IV (зі змінами) та умов договору від 22.03.2021 №20810765/21 (п.п. 2.1, 5.4, Додаток №2) внесено зміни до істотних умов Договору в частині збільшення ціни за одиницю товару на підставі додаткових угод від 01.09.2021 №1, від 01.11.2021 №2 та від 06.12.2021 №2 без належного обґрунтування та документального підтвердження коливання ціни такого товару на ринку, та із перевищенням максимального ліміту щодо зміни початкової ціни, визначеної в Договорі, через що Відділу освіти та молоді виконавчого комітету Зіньківської міської ради завдано збитки у вигляді зайво (надмірно) сплачених коштів на користь ТОВ «Полтаваенергозбут» упродовж серпня-грудня 2021 року, на загальну суму 156 763,01 гривень.

З посиланням на вищевикладене, позивач звернувся до суду з даним позовом про визнання недійсними додаткових угод № 1 від 01.09.2021 р., № 2 від 01.11.2021 р. та № 2 від 06.12.2021 р. до договору про постачання електричної енергії споживачу № 20810765/21 від 22.03.2021 р. та стягнення з відповідача 156 763,01 грн надмірно сплачених коштів згідно з вказаним договором.

Перелік доказів, якими позивач обґрунтовує наявність обставин, що є предметом доказування у даній справі: договір про постачання електричної енергії споживачу № 20810765/21 від 22.03.2021 р., додаткові угоди № 1 від 01.09.2021 р., № 2 від 01.11.2021 р., № 2 від 06.12.2021 р., № 3 від 29.12.2021 р. та № 4 від 29.12.2021 р. до вказаного договору, листи ТОВ «Полтаваенергозбут» № 02-10-3/8395 від 20.08.2021 р., № 02-10-3/11209 від 28.10.2021 р. та № 02-10-3/12464 від 19.11.2021 р., цінові довідки Полтавської торгово-промислової палати № 24.14-05/493 від 12.08.2021 р., № 24.14-05/699 від 27.10.2021 р. та № 24.14-05/774 від 17.11.2021 р., акти купівлі-продажу електричної енергії № 20810765 від 17.05.2021 р., № 20810765 від 16.06.2021 р., № 20810765 від 19.07.2021 р., № 20810765 від 25.08.2021 р., № 20810765 від 15.09.2021 р., № 20810765 від 15.09.2021 р., № 20810765 від 02.11.2021 р., № 20810765 від 13.12.2021 р. та № 20810765 від 21.12.2021 р., платіжні інструкції № 68 від 17.05.2021 р., № 321 від 18.05.2021 р., № 94 від 20.05.2021 р., № 64 від 18.05.2021 р., № 229 від 18.05.2021 р., № 64 від 17.05.2021 р., № 99 від 16.06.2021 р., № 82 від 16.06.2021 р. , № 116 від 16.06.2021 р., № 474 від 16.06.2021 р., № 312 від 16.06.2021 р., № 154 від 21.07.2021 р., № 153 від 21.07.2021 р., № 615 від 19.07.2021 р., № 404 від 19.07.2021 р., № 100 від 19.07.2021 р., № 126 від 19.07.2021 р., № 121 від 26.08.2021 р., № 115 від 26.08.2021 р., № 188 від 26.08.2021 р., № 718 від 26.08.2021 р., № 506 від 26.08.2021 р., № 125 від 26.08.2021 р., № 155 від 26.08.2021 р., № 168 від 17.09.2021 р., № 784 від 15.09.2021 р., № 132 від 15.09.2021 р., № 546 від 15.09.2021 р., № 209 від 15.09.2021 р., № 235 від 01.11.2021 р., № 147 від 02.11.2021 р., № 949 від 02.11.2021 р., № 655 від 02.11.2021 р., № 164 від 02.11.2021 р., № 209 від 02.11.2021 р., № 277 від 16.11.2021 р., № 169 від 16.11.2021 р., № 175 від 16.11.2021 р., № 218 від 16.11.2021 р., № 1122 від 16.11.2021 р., № 675 від 16.11.2021 р., № 16 від 13.12.2021 р., № 308 від 13.12.2021 р., № 196 від 13.12.2021 р., № 259 від 13.12.2021 р., № 785 від 13.12.2021 р., № 1330 від 13.12.2021 р., № 1384 від 23.12.2021 р., № 811 від 23.12.2021 р., № 180 від 23.12.2021 р., № 275 від 23.12.2021 р., № 279 від 23.12.2021 р., № 321 від 23.12.2021 р., № 204 від 23.12.2021 р., № 207 від 23.12.2021 р. та № 13 від 28.12.2021 р., Акт № 201603-28/34 від 19.08.2024 р. ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Відділу освіти та молоді виконавчого комітету Зіньківської міської ради за період з 01.01.2021 року по 30.06.2024 року та ін.

Оцінка аргументів учасників справи з посиланням на норми права, якими керувався суд:

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визнання правочину недійсним є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України).

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються нормами про договір поставки.

Ст. 714 ЦК України встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначено Законом України «Про публічні закупівлі» № 922-VIII.

За змістом статті 1 Закону України «Про публічні закупівлі», договір про закупівлю - господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі / спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.

Ч. 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII (у редакції Закону № 1530-ІХ, чинній на момент укладення додаткових угод № 1 від 01.09.2021 р., № 2 від 01.11.2021 р. та № 2 від 06.12.2021 р. до договору про постачання електричної енергії споживачу № 20810765/21 від 22.03.2021 р.) істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю / внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.

Отже, згідно з положеннями пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII зміна ціни в договорі закупівлі допускається лише за умови, що збільшення ціни буде пропорційним збільшенню ціни цього товару на ринку в разі коливання його ціни на ринку.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.11.2025 р. у справі № 920/19/24 встановила, що як коливання ціни необхідно розуміти зміну за певний період часу ціни товару на ринку чи то в сторону зменшення, чи в сторону збільшення. І таке коливання має відбуватись саме в період укладання договору і до внесення відповідних змін до нього.

Водночас, на підтвердження факту коливання ціни на товар, у документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена діюча ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почали змінюватися ціни на ринку, - як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявність коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження.

Законом № 922-VIII не передбачено форму / вигляд інформації щодо такого коливання, внесення змін до договору про закупівлю можливе у випадку саме факту коливання ціни такого товару на ринку та повинно бути обґрунтованим і документально підтвердженим.

Під час визначення щодо доказів на підтвердження коливання ціни товару на ринку слід виходити як з аналізу норм чинного законодавства щодо повноважень та функцій суб`єктів надання такої інформації (наприклад, до цих суб`єктів можна віднести, Державну службу статистики України, на яку постановою КМУ від 10 вересня 2014 року № 442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" покладено функцію з контролю за цінами в частині здійснення моніторингу динаміки цін (тарифів) на споживчому ринку; державне підприємство «Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків», яке на замовлення суб`єкта господарювання виконує цінові / товарні експертизи, зокрема, щодо відповідності ціни договору наявній кон`юнктурі певного ринку товарів; ТПП України, яка у межах власних повноважень надає послуги щодо цінової інформації, тощо), так і положень щодо доказів, які закріплені у главі 5 розділу І ГПК України.

Таким чином, з-поміж іншого, довідки, експертні висновки ТПП України, тощо можуть використовуватися для підтвердження коливання ціни товару на ринку. Втім судам у порядку статті 86 ГПК України слід їх досліджувати та оцінювати за критеріями належності, допустимості, достовірності, вірогідності з точку зору саме факту коливання ціни на товар (див. постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05 вересня 2023 року у справі № 926/3244/22).

Станом на момент підписання договору про постачання електричної енергії споживачу № 20810765/21 від 22.03.2021 р. сторони погодили всі істотні умови предмет, ціну та строк виконання зобов`язань за договором відповідно до вимог Цивільного кодексу України та Закону України «Про публічні закупівлі».

Як встановлено судом, згідно з Комерційною пропозицією до вказаного договору ціна за фактично спожиту електричну енергію не може перевищувати граничного розміру тарифу за фактично спожиту електричну енергію, а саме 1,815 грн без урахування ПДВ та 2 178 грн з ПДВ.

Необхідність укладення додаткових угод до договору Товариством з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» обґрунтовувалась збільшенням ціни товару (електричної енергії).

На підтвердження підстав для укладення додаткових угод для збільшення ціни за одиницю товару відповідач посилався на цінові довідки Полтавської торгово-промислової палати, в яких вказано інформацію про рівень цін по постачанню природного газу станом на відповідну дату.

Судом береться до уваги, що коливання ціни товару на ринку передбачає динаміку ціни товару у бік збільшення за період з моменту укладення договору та до моменту виникнення необхідності у внесенні відповідних змін, зумовлених таким коливанням. Тобто, повинно бути доведено наявність коливання ціни у бік підвищення на ринку за період з дати укладення основного договору до дати укладення додаткових угод.

Суд вважає, що довідки Полтавсської ТПП не можуть бути достатньою підставою для збільшення ціни, оскільки не містять відомостей щодо динаміки ціни на предмет закупівлі, а також не містять аналізу зміни вартості електричної енергії на конкретну дату укладання додаткових угод у порівнянні з попередніми періодами від дати укладання основного договору чи від дати укладання попередньої додаткової угоди, у зв`язку з чим не містять належного обґрунтування для зміни істотних умов договору на підставі п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», відповідно вказана інформація не може підтверджувати коливання ціни на природний газ.

Аналогічних висновків щодо неправомірності використання для змін істотних умов договору закупівлі довідок із відсутністю відомостей щодо динаміки ціни на предмет закупівлі, відсутністю аналізу вартості товару на конкретну дату у порівнянні з попередніми періодами дати укладання договору дійшов Верховний Суд у постановах від 15.06.2022 р. у справі № 924/674/21, від 22.06.2022 р. у справі № 917/1062/21 та від 21.11.2025 р. у справі № 920/19/24.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями ч. 1 ст. 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно з ч. 2, ч. 3 ст. 632 ЦК України, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Закон України «Про публічні закупівлі» встановлює імперативну норму, згідно з якою зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватися виключно у випадках, визначених частиною 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», зокрема, за пунктом 2 частини 5 наведеної норми збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.

Абзацом 2 частини 3 статті 6 ЦК України визначено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

У п. 90 постанови Великої Палати Верховного суду від 24.01.2024 року у справі № 922/2321/22 викладено правову позицію, що у будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.

Також Великою Палатою Верховного суду у постанові від 21.11.2025 р. у справі № 920/19/24 зроблено висновок про те, що норми пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII визначають правила внесення змін до договору про закупівлю без проведення нової процедури закупівлі, зокрема, надаючи можливість внесення цих змін у разі збільшення ціни товару, однак за умови, що сукупне значення збільшення ціни при послідовних змінах до договору не повинне перевищувати нормативно визначеного граничного (порогового) відсоткового значення суми, визначеної в договорі про закупівлю, а не застосовуватися щоразу до кожного окремого випадку внесення змін. Такі послідовні зміни не повинні спрямовуватися на ухиляння від виконання положень цієї норми Закону № 922-VIII.

Інший підхід до розуміння положень пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, який передбачає щоразу з кожним внесення змін можливість збільшення ціни договору до 10 %, тобто можливість необмеженого збільшення ціни (понад 10 % ціни договору закупівлі) при незмінному загальному розмірі суми закупівлі, може призвести до нівелювання мети законодавчого регулювання процедур закупівлі, адже відкриває шлях до маніпулювання учасниками загальною вартістю пропозицій, внаслідок чого відкривається можливість під час процедури усунути конкурентів, запропонувавши найнижчу ціну, та після укладення договору підвищити ціну до рівня економічно обґрунтованої.

Укладення додаткових угод до договору про закупівлю щодо зміни ціни на товар із урахуванням подібного підходу спотворюватиме результати торгів та зводитиме нанівець економію, яку було отримано під час підписання договору, та, як наслідок, робитиме результат закупівлі невизначеним й зумовлюватиме неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та статтею 5 Закону № 922-VIII.

Окрім того, збільшення ціни може призвести до того, що кількість товарів настільки зменшиться, що виконання договору закупівлі в такому обсязі не відповідатиме господарській меті укладення замовником договору закупівлі.

До того ж застосування підходу, який передбачає можливість збільшувати ціну за одиницю товару більше ніж на 10 % пропорційно збільшенню ціни товару на ринку, у разі коливання ціни цього товару, спотворюватиме принцип добросовісної конкуренції серед учасників.

З урахуванням наведеного вище аналізу нормативного припису пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, беручи до уваги усталену та послідовну судову практику, Велика Палата Верховного Суду вважає, що зміна тлумачення зазначеної норми та запровадження протилежного підходу щодо можливості неодноразового збільшення ціни товару на 10 % при кожному внесенні змін до договору про закупівлю більше нагадує власне зміну цієї норми та, як наслідок, порушуватиме принцип правової визначеності.

Проте з аналізу додаткових угод слідує, що ціна товару за укладеним між сторонами договором № 20810765/21 від 22.03.2021 р. у відсотковому значенні збільшилась на більше, ніж 33 %.

За таких обставин, збільшення ціни на електричну енергію у додаткових угодах № 1 від 01.09.2021 р., № 2 від 01.11.2021 р. та № 2 від 06.12.2021 р. по відношенню до погодженої у договорі про постачання електричної енергії споживачу № 20810765/21 від 22.03.2021 р. ціни здійснено з порушенням ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», зокрема п. 2 ч. 5 ст. 41 цього Закону, яким встановлена не лише вимога пропорційного збільшення ціни за одиницю товару по відношенню до збільшення ціни товару на ринку, а й 10-відсоткове обмеження такого збільшення.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про публічні закупівлі», закупівлі здійснюються за такими принципами: 1) добросовісна конкуренція серед учасників; 2) максимальна економія, ефективність та пропорційність; 3) відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; 4) недискримінація учасників та рівне ставлення до них; 5) об`єктивне та неупереджене визначення переможця процедури закупівлі / спрощеної закупівлі; 6) запобігання корупційним діям і зловживанням.

В постанові Верховного Суду від 12.09.2019 року у справі № 915/1868/18 наголошено, що можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та ст. 5 Закону України «Про публічні закупівлі».

За встановлених судом обставин та наведених вище правових висновків, суд вважає, що додаткові угоди № 1 від 01.09.2021 р., № 2 від 01.11.2021 р. та № 2 від 06.12.2021 р. до договору про постачання електричної енергії споживачу № 20810765/21 від 22.03.2021 р., укладеного між Відділом освіти та молоді виконавчого комітету Зіньківської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут», суперечать наведеним вище нормам ЦК України та Закону України «Про публічні закупівлі», а тому позовні вимоги Відділу освіти та молоді виконавчого комітету Зіньківської міської ради про визнання їх недійсними є обґрунтованими.

Позивачем також заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача 156 763,01 грн суму надміру сплачених постачальнику коштів, з урахуванням недійсності додаткових угод.

Вирішуючи позов в цій частині вимог, суд приймає до уваги, що згідно з приписами ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

Судом встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» було поставлено Відділу освіти та молоді виконавчого комітету Зіньківської міської ради електричну енергію загальним об`ємом 320 255 кВт/год на загальну суму 813 823,85 грн, що підтверджується долученими до матеріалів справи актами купівлі-продажу електричної енергії. Зазначена в актах вартість електричної енергії була сплачена Відділом освіти та молоді виконавчого комітету Зіньківської міської ради.

Відповідно до умов укладеного договору позивач повинен був сплатити за поставлений газ загальним обсягом 373 700 кВт/год кошти в розмірі 813 918,60 грн (461 772,90 грн. (373 700 кВт/год х 2,178 грн). Оскільки оспорювані додаткові угоди є недійсними та не породжують правових наслідків, правовідносини між сторонами мали регулюватись договором № 20810765/21 від 22.03.2021 р. Внаслідок виконання позивачем своїх зобов`язань фінансового характеру за оспорюваними угодами відповідачем було безпідставно отримано грошові кошти на загальну суму 156 763,01 грн, які останній зобов`язаний повернути Відділу освіти та молоді виконавчого комітету Зіньківської міської ради в силу приписів статей 216, 1212 ЦК України, оскільки підстава їх набуття відпала.

Окремо суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з ч. 1 ст. 165 ГПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову.

Якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього (ч. 4 ст. 165 ГПК України).

Як вказано вище, у відзиві на позов від 28.02.2025 р. (вх. № 2780 від 28.02.2025 р.) відповідач не висловив незгоду з обставинами, на яких ґрунтуються позовні вимоги Відділу освіти та молоді виконавчого комітету Зіньківської міської ради у даній справі.

Водночас у заяві від 28.02.2025 р. (вх. № 2783 від 28.02.2025 р.) відповідач просив застосувати наслідки спливу строку позовної давності до вимог Відділу освіти та молоді виконавчого комітету Зіньківської міської ради про визнання недійсними додаткових угод № 1 від 01.09.2021 р., № 2 від 01.11.2021 р. та № 2 від 06.12.2021 р. до договору про постачання електричної енергії споживачу № 20810765/21 від 22.03.2021 р. та стягнення грошових коштів.

Як зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 р. у справі № 369/6892/15-ц, виходячи з вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем.

Як з`ясовано вище, судом встановлено обґрунтованість позовних вимог Відділу освіти та молоді виконавчого комітету Зіньківської міської ради в частині визнання недійсними додаткових угод № 1 від 01.09.2021 р., № 2 від 01.11.2021 р. та № 2 від 06.12.2021 р. до договору про постачання електричної енергії споживачу № 20810765/21 від 22.03.2021 р. та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» 156 763,01 грн надмірно сплачених коштів згідно з вказаним договором.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 статті 261 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як встановлено судом, Управлінням Північно-східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області було складено акт № 201603-28/34 від 19.08.2024 р. за результатами ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Відділу освіти та молоді виконавчого комітету Зіньківської міської ради за період з 01.01.2021 року по 30.06.2024 року, у якому зазначено про порушення норм законодавства, а саме внесення змін до істотних умов Договору в частині збільшення ціни за одиницю товару на підставі додаткових угод № 1 від 01.09.2021 р., № 2 від 01.11.2021 р. та № 2 від 06.12.2021 р. до договору про постачання електричної енергії споживачу № 20810765/21 від 22.03.2021 р. без належного обґрунтування та документального підтвердження коливання ціни товару на ринку та із перевищенням максимального ліміту щодо зміни початкової ціни, визначеної в договорі. Тобто позивачу стало відомо про порушене право держави лише 19.08.2024 року. Позовна заява здана до суду 04.02.2025 року. А отже позивач звернувся до суду в межах строків позовної давності.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 р. «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р. на усій території України карантин.

В подальшому дія карантину продовжувалась Постановами Кабінету Міністрів України № 392 від 20.05.2020, № 500 від 17.06.2020, № 641 від 22.07.2020, № 760 від 26.08.2020 та № 956 від 13.10.2020 р.

09.12.2020 року Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову № 1236, якою установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 30 червня 2023 р. на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30.03.2020 р. було доповнено Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України пунктом 12 такого змісту:

«Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.».

Зазначений Закон набрав чинності 02.04.2020 р.

Також указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан із 05:30 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому продовжувався, і діє на даний час.

Згідно з п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позов є таким, що поданий в межах строку позовної давності.

Положеннями статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 р. у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 р. у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 р. у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 р. у справі № 917/2101/17 та аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 р. у справі № 129/1033/13-ц.

Такий підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні від 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») ЄСПЛ наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

Відповідно до частини четвертої статті 11 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику зазначеного Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Відділу освіти та молоді виконавчого комітету Зіньківської міської ради про визнання недійсними додаткових угод № 1 від 01.09.2021 р., № 2 від 01.11.2021 р. та № 2 від 06.12.2021 р. до договору про постачання електричної енергії споживачу № 20810765/21 від 22.03.2021 р. та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» 156 763,01 грн надмірно сплачених коштів згідно з вказаним договором.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходив із наступного.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.129,233-234,238-240 ГПК України, суд.-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Визнати недійсною додаткову угоду № 1 від 01.09.2021 до договору №20810765/21 про постачання електричної енергії споживачу від 22.03.2021, укладеного між Відділом освіти та молоді виконавчого комітету Зіньківської міської ради та ТОВ «Полтаваенергозбут».

3. Визнати недійсною додаткову угоду № 2 від 01.11.2021 до договору №20810765/21 про постачання електричної енергії споживачу від 22.03.2021, укладеного між Відділом освіти та молоді виконавчого комітету Зіньківської міської ради та ТОВ «Полтаваенергозбут»

4. Визнати недійсною додаткову угоду № 2 від 06.12.2021 до договору №20810765/21 про постачання електричної енергії споживачу від 22.03.2021, укладеного між Відділом освіти та молоді виконавчого комітету Зіньківської міської ради та ТОВ «Полтаваенергозбут».

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» (вул.Панянки, буд.65-Б, м.Полтава,) на користь Відділу освіти та молоді виконавчого комітету Зіньківської міської ради (вул.Воздвиженська, 63, м.Зіньків, ) 156 763,01 грн надмірно сплачених грошових коштів, 9 689,60 грн судового збору.

6. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку і строки, встановлені ст.ст.256,257 ГПК України.

Повне рішення складено 18.03.2026 р. ( у зв"язку з перебуванням судді Мацко О.С. на лікарняному до 16.03.2026р. включно).

Суддя О.С. Мацко