РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.03.2026Справа № 910/14397/25
За позовом Комунального підприємства "Текплокомуненерго" Чернігівської міської ради

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Технова"

3) Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"

Про визнання недійсним договорів та стягнення 50811815,07 грн.

Суддя Усатенко І.В.

Секретар судового засідання Шокало О.В.

Представники сторін: згідно протоколу судового засідання

У судовому засіданні 05.03.2026 в порядку ст. 240 Господарського процесуального кодексу України було проголошено скорочене рішення суду.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство "Текплокомуненерго" Чернігівської міської ради звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", 2) Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Технова", 3) Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про визнання недійсними:

- договору про переведення боргу від 03.10.2023 № 23-ПБ-6522, що укладений між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ФІРМА «ТЕХНОВА» (ПЕРВІСНИЙ БОРЖНИК), КОМУНАЛЬНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ «ТЕКПЛОКОМУНЕНЕРГО» ЧЕРНІГІВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (НОВИЙ БОРЖНИК), ТОВАРИСТИВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ» (КРЕДИТОР), про переведення первісним боржником на нового боржника боргу, який виник у первісного боржника перед кредитором за договором постачання природного газу від 01.06.2021 №8420-НГТ-39;

- договору про договірне списання № 1 від 09.10.2023, що укладений між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ОЩАДБАНК», КОМУНАЛЬНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ «ТЕКПЛОКОМУНЕНЕРГО» ЧЕРНІГІВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ, ТОВАРИСТИВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ»

та стягнення з ТОВАРИСТИВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ» () на користь комунального підприємства «Теплокомуненерго» Чернігівської міської ради () кошти у сумі 50811815,07 грн.

Ухвалою суду від 28.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 22.01.2026, запропоновано сторонам подати до суду заяви по суті спору.

16.12.2025 до суду від відповідача-1 надійшов відзив на позов, в якому він проти позову заперечує, вказуючи, що позивачем не доведено наявність тяжкої обставини при укладенні спірних договорів. Крім того, відповідач-1 вказує, що умови договорів сторонами визначались (узгоджувались) самостійно, а відповідач-1 не ставив як умову для укладення з позивачем договору на постачання природного газу попереднє укладення оспорених правочинів. Обставини щодо можливого зриву опалювального сезону в місті Чернігові не підтверджуються матеріалами справи, оскільки, позивач не був позбавлений можливості обрати іншого ніж відповідач-1 постачальника або скористатись можливість отримувати природний газ від постачальника "останньої надії". За договором переведення боргу не відбувається постачання природного газу, а тому укладення відповідного договору жодним чином не впливало на загрозу зриву опалювального сезону 2023/2024 років в місті Чернігів. Спірні договори не суперечать нормам чинного законодавства, а тому відсутні підстави для їх недійсності. Оскільки, вимога про стягнення коштів заявлена як наслідок недійсності договорів, відсутні підстави для її задоволення.

18.12.2025 до суду від відповідача-2 надійшов відзив на позов, в якому він проти задоволення позовних вимог заперечує, оскільки, договори не суперечать чинному законодавству. Відповідач-2 не міг встановлювати тариф, який би покривав його витрати на виробництво та постачання теплової енергії, зокрема закупівлю газу за договором постачання газу, укладеного з Відповідачем-1. За наслідком встановлення мораторію законодавцем було передбачено відповідну компенсацію, так статтею 2 Закону № 2479-IX було встановлено гарантію компенсації заборгованості з різниці в тарифах на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, на теплову енергію, послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що підлягає врегулюванню на умовах та в порядку, визначених Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» № 1730-VIII. Отже, джерелом оплати за поставлений газ в умовах дії мораторію мала бути компенсація з різниці в тарифі, що складається з суми різниці, яка закладена в економічно обґрунтований тариф від тарифу, що діє під час мораторію. Проте, гарантуючи отримання компенсації, за час дії мораторію жодного разу така компенсація не виплачувалась, оскільки відповідні кошти систематично не закладаються в Державний бюджет України. Також зросла дебіторська заборгованість споживачів перед відповідачем-2 після початку повномасштабного вторгнення. Крім, місто Чернігів перебувало в епіцентрі активних бойових дій, де ЄМК «Чернігівська ТЕЦ» була істотно пошкоджена внаслідок обстрілів російською федерацією, про що Відповідач-2 повідомив Фонд комунального майна Чернігівської міської ради (орендодавця за договором оренди ЄМК «Чернігівська ТЕЦ») та просило прийняти комплекс з оренди починаючи з осені 2022 року, проте передача фіксування припинення орендних правовідносин було здійснено травнем 2023 року на підставі судового рішення. Позивач не довів наявність тяжкої обставини, оскільки, спірним договором внормовано здійснення компенсації позивачу шляхом укладення відповідних договорів. Однак позивач відмовляється укладати договори щодо переведення дебіторських зобов`язань відповідача-2 на позивача, не зважаючи на численні пропозиції.

19.12.2025 до суду від відповідача-3 надійшов відзив на позов, в якому він проти позову заперечує, оскільки, договори були укладені згідно вимог чинного законодавства та не суперечать йому, а тому відсутні підстави для їх недійсності.

24.12.2025 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій підтримано позовні вимоги та зазначено, що відповідач-1 висунув умову для укладення договору постачання природного газу, позивач зобов??язаний був прийняти на себе боргові зобов?язання попереднього користувача ЄМК. Якби не тяжка обставина, що пов`язується із своєчасністю початку та забезпечення сталого проходження опалювального періоду особливо у воєнний стан, комунальне підприємство взагалі б не укладало договору про переведення боргу. Також позивач наголошує, що обирати постачальника природного газу за фіксованими цінами виробник тепла права не має, так само як немає іншого постачальника із спеціальними обов`язками, крім ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг». Між сторонами укладено 3 (три) договори про переведення боргу від 03.10.2023 №23-ПБ-6521, №23-ПБ-6522, №23-ПБ-6523 на загальну суму ,07 гривень. На момент укладення 3-ох договорів про переведення боргу, а це 03.10.2023 КП «ТКЕ» ЧМР не пропонувалися жодні компенсації з боку ТОВ ФІРМА «ТЕХНОВА», тобто на момент укладення договорів про переведення боргу від 03.10.2023 № 23-ПБ-6521, № 23-ПБ-6522, № 23-ПБ-6523 комунальним підприємством вчинялися правочини на невигідних для КП «ТКЕ» ЧМР умовах. Позивач також вказує, що отримання коштів за дебіторськими заборгованостями відповідача-2 може бути проблематичним, а тому є невигідним.

29.12.2025 до суду від відповідача-1 надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких підтримано заперечення, викладені у відзиві.

22.01.2026 до суду від відповідача-2 надійшли письмові пояснення. Крім того, відповідача-2 заявив клопотання про поновлення строку на долучення доказів та просив суд долучити до матеріалів справи № 910/14397/25 додаткові докази. Представник відповідача-3 у підготовче засідання 22.01.2026 у підготовче засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Суд 22.01.2026 у підготовчому засіданні постановив протокольну ухвалу про відмову у задоволенні клопотання відповідача-2 про поновлення строку на подання доказів. Однак, для всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи, суд з власної ініціативи поновив строк на подання доказів та долучив їх до матеріалів справи. Також, судом долучено до матеріалів справи письмові пояснення від 22.01.2026.

Судом 22.01.2026 оголошено перерву у підготовчому засіданні до 05.02.2026.

04.02.2026 до суду від позивача надійшли зауваження щодо письмових пояснень відповідача-2.

Ухвалою суду від 05.02.2026 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті на 02.03.2026.

В судовому засіданні 02.03.2026 оголошено перерву до 05.03.2026, зобов?язано сторін подати суду письмові пояснення щодо питань, поставлених судом.

05.03.2025 від позивача надійшла заява про відвід судді Усатенко І.В.

Ухвалою суду від 05.03.2026 відмовлено позивачу у задоволенні заяви про відвід судді Усатенко І.В. від розгляду справи № 910/14397/25.

В судове засідання 05.03.2026 представник відповідача-3 не з`явився, про дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином. Неявка представника відповідача-3 не перешкоджає розгляду справи по суті.

В судовому засіданні 05.03.2026 представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у заявах по суті спору.

Представники відповідачів-1, 2 проти позову заперечували з підстав, викладених у заявах по суті спору.

Відповідно до ст. 217 ГПК України про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами суд зазначає в протоколі судового засідання і переходить до судових дебатів.

В судових дебатах представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представники відповідачів-1, 2 просили у позові відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до рішення Чернігівської міської ради №18/VIII-6 від 30.06.2022 року «Про створення комунального підприємства «Теплокомуненерго» Чернігівської міської ради» створено Комунальне підприємство «Теплокомуненерго» Чернігівської міської ради.

Рішенням Чернігівської міської ради №215 від 07.07.2022 року (із змінами внесеними рішенням Чернігівської міської ради №586 від 12.09.2022 року) та розпорядженням №108 від 14.09.2023 року Чернігівської міської військової адміністрації затверджено статут комунального підприємства «Теплокомуненерго» Чернігівської міської ради.

19.07.2022 внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис про реєстрацію Комунального підприємства "Текплокомуненерго" Чернігівської міської ради (14014, м. Чернігів, вулиця Ушинського, 23, ідентифікаційний код 44819434).

Рішенням Чернігівської міської ради №32/VIII-11 від 01.06.2023 року «Про надання згоди та передачу у повне господарське відання комунальному підприємству «Теплокомуненерго» Чернігівської міської ради єдиного майнового комплексу, що повертається з оренди» надано згоду на передачу єдиного майнового комплексу комунального енергогенеруєчого підприємства «Теплокомуненерго» Чернігівської міської ради, що повертається з оренди та визначено підприємство у повне господарське відання якого буде передано єдиний майновий комплекс, - комунальному підприємству «Теплокомуненерго» Чернігівської міської ради.

Рішенням Чернігівської міської ради №539 від 21.08.2023 року затверджено акт приймання-передачі єдиного майнового комплексу комунального енергогенеруючого підприємств «Чернігівська ТЕЦ» від 21.08.2023 року, що повернутий з оренди.

Листом №01/248 від 24.07.2023 року позивач просив відповідача-1 надати інформацію щодо порядку та документів, які необхідні для укладання договору на постачання природного газу.

Листом №125/3/2-7325 від 24.08.2023 року відповідач-1 повідомив позивача, що попереднім орендарем ЄМК було ТОВ Фірма "Технова", яка станом на 23.08.2023 має заборгованість перед ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг" за поставлений природний газ у загальному розмірі ,07 грн. З посиланням на приписи ст 22 Закону України "Про теплопостачання" відповідач-2 пропонував укласти тристоронній договір про переведення боргу. До листа був долучений перелік документів та проект договору про переведення боргу. В переліку документів в тому числі було зазначено про необхідність подання ліцензії на виробництво (транспортування, постачання) теплової енергії або лист з обґрунтованим поясненням причин відсутності зазначених ліцензій.

Рішенням Чернігівської міської ради №34/VIII-4 від 13.09.2023 року «Про погодження укладення комунальним підприємством «Теплокомуненерго» Чернігівської міської ради договору переведення боргу за спожиті енергоносії» та розпорядженням Чернігівської міської військової адміністрації Чернігівського району Чернігівської області №114 від 18.09.2023 року погоджено комунальному підприємству «Теплокомуненерго» Чернігівської міської ради укладання договору переведення боргу, за яким КП «Теплокомуенерго» Чернігівської міської ради набуває перед ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» борг за спожитий природній газ ТОВ фірми «Технова» на загальну суму ,07 грн станом на 23.08.2023 року між ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» на ТОВ фірма «Технова»).

Листом №01/462 від 27.09.2023 позивач направив відповідачу-1 пакет документів до договорів переведення боргу та повідомив, що позивачу передано у господарське відання єдиний майновий комплекс комунального енергогенеруючого підприємства «Чернігівська ТЕЦ».

Листом №01/485 від 02.10.2023 року позивач просив відповідача-1 укласти договір на постачання природного газу та визначити обсяги природного газу.

03.10.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (кредитор), Товариством з обмеженою відповідальністю фірма "Технова" (первісний боржник) та Комунальним підприємство "Текплокомуненерго" Чернігівської міської ради (новий боржник) укладено Договір переведення боргу №23-ПБ-6522, відповідно до п. 1.1, 1.2 якого за згодою кредитора первісний боржник переводить на нового боржника заборгованість, яка виникла у первісного боржника перед кредитором за Договором постачання природного газу від 01.06.2021 № 8420-НГТ-39 (далі - зобов`язання), укладеним між первісним боржником та кредитором станом на дату укладення цього договору, а новий боржник приймає на себе заборгованість первісного боржника у цьому зобов`язанні та змінює первісного боржника у зобов`язанні. Кредитор дійсно надає згоду на заміну первісного боржника у зобов`язанні новим боржником та на укладення цього договору на встановлених у ньому умовах.

Пунктом 2.1. Договору переведення боргу передбачено, що сума боргу, яка переводиться на нового боржника, станом на дату укладення даного Договору дорівнює 528731124,00 грн.

Відповідно до п. 3.5 договору переведення боргу первісний боржник та новий боржник здійснюють розрахунки на суму зобов`язання, визначену пунктом 2.1 статті 2 договору, в порядку та в спосіб, не заборонений законом, зокрема шляхом укладення договору про припинення зобов`язання відступленням права вимоги дебіторської заборгованості тощо.

Цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та скріплення їх підписів печатками сторін та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (п. 6.1 договору переведення боргу).

09.10.2023 року між Акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" (сторона-1, банк), Комунальним підприємством "Текплокомуненерго" Чернігівської міської ради (сторона-2, клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (сторона-3) укладено Договір про договірне списання №1, відповідно до п 2.1 якого клієнт доручає банку та надає йому право здійснювати договірне списання коштів з рахунку клієнта на поточний рахунок ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» для проведення розрахунків клієнта зі стороною-3 за договором постачання.

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів відбитками печаток сторін (за наявності) та діє протягом строку дії договору РКО (п. 11 договору про договірне списання).

10.10.2023 року між Комунальним підприємством "Текплокомуненерго" Чернігівської міської ради (споживач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" укладено Договір постачання природного газу №6373-ТКЕ(23)-39, відповідно до умов п. 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві, який є виробником теплової енергії в розумінні пп. 1) пункту 4 Положення, природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору.

Згідно п. 13.1 договору постачання він набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підписів печаткою (за наявності) та діє до 15.04.2024 включно, а в частині розрахунків - до повного їх виконання. Продовження або припинення договору можливе за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди до договору.

17.10.2023 Чернігівською міською радою було прийнято розпорядження № 113-р "Про початок опалювального періоду 2023/2024 на території міста Чернігова".

До матеріалів справи долучено бухгалтерську довідку позивача від 19.11.2025 № 01/2400, в якій зазначено, що за період з листопада 2023 по 18.11.2025 з позивача було стягнуто на користь відповідача-1 50811815,07 грн боргу за природний газ відповідно до договору про переведення боргу від 03.10.2023 № 23-ПБ-6522 (в підтвердження суми боргу, вказаного в довідці долучено реєстр документів за період з 21.11.2023 по 18.11.2025).

Звертаючись до суду з даним позовом позивач зазначив, що Договір про переведення боргу №23-ПБ-6522 від 03.10.2023 року, а в наступному і Договір про договірне списання №1 від 09.10.2023 року, укладені під впливом тяжкої обставини, оскільки позивач був змушений прийняти борг Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Технова" на себе та укласти договір з Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", враховуючи, що була загроза зриву, в умовах воєнного стану, опалювального періоду 2023/2024 років міста Чернігова.

В позовній заяві позивач зазначив, що укладення відповідного договору про переведення боргу нормою ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про теплопостачання» не передбачено, тобто не визначено, що підставою правонаступництва є саме договір, отже правонаступництво не залежить від укладення/не укладення договору. Позивач наголошував на тому, що здійснення правонаступництва на підставі закону буде мати наслідком покладення тягаря сплати боргів іншої особи (в даному випадку ТОВ фірми «Технова») на позивача, який не може нести відповідальність за неефективне використання об`єктів теплопостачання конкретним суб`єктом господарювання - попереднім користувачем. Позивач наполягав на тому, що норма статті 22 Закону не містить обов`язку укладення договору, оскільки заміна боржника на підставі закону є самостійною підставою, що не носить договірної основи.

В судовому засіданні 05.03.2026 позивач наголошував на тому, що дія ст. 22 Закону України "Про теплопостачання" поширюється на правовідносини сторін тільки в частині теплопостачання, проте дія закону не поширюється на правовідносини щодо виробництва електричної енергії.

Також позивач наголосив, що отримати компенсацію за різницю в тарифах може лише особа, яка була постачальником послуг споживачу і суми відшкодування якій визначені у встановленому порядку.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Ця норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

За змістом частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У частині 2 статті 16 Цивільного кодексу України визначені способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. До них належать: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 02.07.2019 у справі № 48/340, від 22.10.2019 у справі № 923/876/16, від 03.12.2019 у справі № 904/10956/16.

З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Під час вирішення даної справи суд виходить з того, що договір може бути визнаний недійсним лише з підстав і за наслідками, передбаченими законом.

Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину.

Статтею 233 ЦК України визначено, що правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. При визнанні такого правочину недійсним застосовуються наслідки, встановлені статтею 216 цього Кодексу. Сторона, яка скористалася тяжкою обставиною, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки і моральну шкоду, що завдані їй у зв`язку з вчиненням цього правочину.

Для визнання правочину недійсним з підстав, передбачених статтею 233 ЦК України, необхідно довести наявність таких підстав: 1) наявність в особи, що вчиняє правочин, тяжких обставин; 2) правочин повинен бути вчинений саме для усунення та/або зменшення тяжких обставин; 3) правочин повинен бути вчинений особою добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки; 4) особа повинна усвідомлювати свої дії, але вимушена це зробити через тяжкі обставини.

Крім того, необхідним критерієм для визнання правочину недійсним є доведення нерозривного причинно-наслідкового зв`язку між тяжкими обставинами та вчиненням спірного правочину, який вчиняється виключно для усунення та/або зменшення тяжких обставин, тобто внаслідок вчинення такого правочину особа отримує можливість усунути тяжку обставину, яка змусила її це зробити.

У вирішенні спорів про визнання правочинів недійсними на підставі статті 233 Цивільного кодексу України господарські суди повинні мати на увазі, що відповідні вимоги можуть бути задоволені за умови доведеності позивачем факту наявності тяжких обставин і наявності їх безпосереднього зв`язку з волевиявленням другої сторони щодо вчинення правочину.

Ознаками правочину, що підпадає під дію ст. 233 Цивільного кодексу України, є вчинення особою правочину на вкрай невигідних для себе умовах, під впливом тяжкої для неї обставини і добровільно, тобто за відсутності насильства, обману чи помилки. За змістом ст. 233 Цивільного кодексу України для визнання правочину недійсним необхідно встановити наявність двох обставин: тяжких обставин та вкрай невигідних умов вчинення правочину.

Тяжка обставина є оцінювальною категорією і має визначатися судом з урахуванням всіх обставин справи. Особа, яка оскаржує правочин, повинна довести, що за відсутності тяжких обставин вона взагалі або на зазначених умовах не уклала б такий правочин.

Задля дослідження визначених підстав для визнання правочину недійсним, суд зазначає, що позивач неодноразово в своїх поясненнях по суті спору та усних поясненнях в засіданнях наголошував на тому, що спірні правочини укладені без насильства, обману чи помилки проте, під впливом тяжкої обставини на вкрай невигідних умовах.

Під впливом тяжкої обставини на вкрай невигідних умовах позивач розуміє загрозу зриву опалювального сезону 2023/2024 років в місті Чернігів.

Відповідно до ч. 3 ст 22 Закону України "Про теплопостачання" у разі якщо суб`єкту господарювання надано в користування (оренду, концесію, управління тощо) цілісний майновий комплекс (індивідуально визначене майно) з вироблення теплової енергії, такий суб`єкт стає правонаступником за борговими зобов`язаннями з оплати спожитих енергоносіїв та послуг з їх транспортування і постачання, що виникли у суб`єкта господарювання, який раніше використовував зазначене майно (володів або користувався ним).

Позивач не заперечував, що норма ч. 3 ст 22 Закону України "про теплопостачання" розповсюджується на правовідносини сторін, що стосуються теплопостачання та не застосовується щодо правовідносин електропостачання.

Норма вказаної статті є чинною, неконституційною не визнавалась. Зазначена норма передбачає особливий вид правонаступництва, однією з умов якого визначено надання в користування (оренду, концесію, управління тощо) цілісного майнового комплексу (індивідуально визначеного майна) саме з вироблення теплової енергії.

Окрім цього, приписами ст.22 Закону України «Про теплопостачання» не передбачено іншого способу переходу прав та обов`язків у матеріальному правонаступництві, ніж шляхом укладення відповідного правочину з переведення боргу за погодженням з кредитором відповідно до приписів статей 513, 520, 521 ЦК України. Відповідні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 03.04.2023 у справі №912/3485/19.

Оскільки, позивач отримав у користування ЄМК на праві повного господарського відання від попереднього орендаря ТОВ Фірма "Технова", він в силу імперативних приписів ст 22 Закону став правонаступником за борговими зобов`язаннями відповідача-2 з оплати спожитих енергоносіїв та послуг з їх транспортування і постачання в частині теплопостачання. При цьому укладення спірного договору не було обов`язковим в такому випадку, проте його укладення і не суперечить чинному законодавству.

Отже, в частині зобов`язань з теплопостачання у позивача відсутні підстави посилатись на укладення правочину в зв`язку з тяжкою обставиною, оскільки, не залежно від врегулювання сторонами правовідносин в цій частині шляхом укладення спірного договору відступлення, відповідних зобов`язань він би в будь-якому випадку набув згідно приписів ст 22 Закону України "Про теплопостачання".

Згідно п. 1-1) ст. 1 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" видача ліцензії - надання суб`єкту господарювання права на провадження виду господарської діяльності або частини виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, шляхом прийняття органом ліцензування рішення про видачу ліцензії, про що робиться запис у ліцензійному реєстрі

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" за провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, без ліцензії чи у період зупинення дії ліцензії повністю або частково, невиконання ліцензіатом розпорядження про усунення порушень ліцензійних умов, порушення ліцензіатом строку повідомлення про зміни даних, зазначених у заяві, документах та відомостях, що додавалися до заяви про отримання ліцензії, а також за наявності контролю за діяльністю ліцензіата у значенні, наведеному у статті 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції", резидентами держав, що здійснюють збройну агресію проти України, у значенні, наведеному у статті 1 Закону України "Про оборону України", суб`єкти господарювання притягаються до адміністративної відповідальності, передбаченої Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 1.8 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 22.03.2017 № 308 до заяви про отримання ліцензії здобувач подає документи згідно з переліком, який є вичерпним: 3) копії документів, що підтверджують правонаступництво суб`єкта господарювання (у разі надання йому у власність, користування (оренду, концесію тощо) цілісного майнового комплексу з виробництва теплової енергії) за борговими зобов`язаннями з оплати спожитих енергоносіїв та послуг з їх транспортування і постачання, що виникли у суб`єкта господарювання, який раніше використовував зазначене майно (володів або користувався ним).

Відповідно до ст 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" одиниця виміру обсягу спожитої споживачем теплової енергії визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Параметри якості теплової енергії повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Порядок визначення дати початку і закінчення опалювального періоду визначається законодавством. Постачання теплової енергії на індивідуальні теплові пункти споживачів для потреб опалення та приготування гарячої води здійснюється безперервно, з урахуванням перерв, визначених статтею 16 цього Закону.

Тобто послуга з опалення споживачам надається саме шляхом теплопостачання. А оскільки, позивач мотивує тяжку обставини саме можливим зривом опалювального сезону, то саме отримання ліцензії на провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії є визначальним у даних правовідносинах.

Суд наголошує, що виробництво та постачання теплової енергії може здійснюватися виключно за наявності відповідної ліцензії. Така ліцензія може бути отримана особою, виключно у разі надання копій документів, що підтверджують правонаступництво суб`єкта господарювання (у разі надання йому у власність, користування (оренду, концесію тощо) цілісного майнового комплексу з виробництва теплової енергії) за борговими зобов`язаннями з оплати спожитих енергоносіїв та послуг з їх транспортування і постачання, що виникли у суб`єкта господарювання, який раніше використовував зазначене майно (володів або користувався ним).

Згідно постанови НКРЕКП від 10.10.2023 № 1887 позивачу було видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії. Згідно постанови НКРЕКП від 10.10.2023 № 1886 позивачу видано ліцензію з виробництва електричної енергії.

Тобто ліцензії були видані позивачу 10.10.2023, саме після укладення договору про переведення боргу від 03.10.2023 № 23-ПБ-6522, який позивач просить визнати недійсним.

З означеного, суд дійшов висновку, що підставою для укладення договору про переведення боргу від 03.10.2023 № 23-ПБ-6522 була не тяжка обставина, а вимога Закону та Ліцензійних умов № 308, які передбачають обов`язок прийняти на себе зобов`язання попереднього користувача ЄМК.

Тобто без прийняття на себе зобов`язань відповідача-2 (чи то шляхом укладення правочину, чи в силу імперативної норми Закону), позивачу не було б видано ліцензію на здійснення господарської діяльності пов`язаної з теплопостачанням і відповідно він не мав би права надавати послуги споживачам, що якраз і призвело б до зриву опалювального сезону.

Суд також відзначає, що згідно статуту Комунального підприємства "Текплокомуненерго" Чернігівської міської ради засновником та власником підприємства є територіальна громада міста Чернігова в особі Чернігівської міської ради; підприємство знаходиться у підпорядкуванні виконавчого комітету Чернігівської міської ради і в своїй діяльності зокрема керується нормативними актами та рішеннями Чернігівської міської ради (п. 1.5, 1.6, 1.7 статуту).

Крім того, Чернігівська міська рада, як представник територіальної громади, є власником Єдиного майнового комплексу, переданого позивачу для здійснена діяльності.

І саме рішенням Чернігівської міської ради №34/VIII-4 від 13.09.2023 року «Про погодження укладення комунальним підприємством «Теплокомуненерго» Чернігівської міської ради договору переведення боргу за спожиті енергоносії» та розпорядженням Чернігівської міської військової адміністрації Чернігівського району Чернігівської області №114 від 18.09.2023 року погоджено комунальному підприємству «Теплокомуненерго» Чернігівської міської ради укладання договору переведення боргу.

Тобто Чернігівська міська рада, як власник позивача та власник ЄМК погодила укладення Комунальним підприємством "Текплокомуненерго" Чернігівської міської ради договору про переведення боргу від 03.10.2023 № 23-ПБ-6522 та прийняття підприємством на себе зобов`язань попереднього користувача ЄМК.

Означене, на думку суду, спростовує доводи позивача, що саме тяжка обставина стала підставою для укладення договору переведення боргу, оскільки, рішення про укладення догвовору було прийнято власником позивача та було необхідним згідно приписів законодавства, а не впливом тяжкої обставини.

Окремо слід зазначити, що заборгованість відповідача-2 перед відповідаячем-1 утворилась, не з огляду на неефективне господарювання, а в зв`язку з виконанням нормативних актів та заподіянням збитків збройною агресією російської федерації, що зокрема встановлено судами.

При розгляді справи № 910/6327/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Технова" до Фонду комунального майна Чернігівської міської ради, Чернігівської обласної державної адміністрації, Чернігівської міської ради про визнання договору припиненим, визнання відсутнім права та зобов`язання вчинити дії судами було встановлено наступні обставини (рішення Господарського суду міста Києва від 20.07.2023 та постанова Північного апеляційного господарського суду від 30.04.2024, залишені без змін в цій частині постановою Верховного Суду від 28.08.2024):

25.12.2000 між Фондом комунального майна Чернігівської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю фірма "Технова" укладено Договір оренди цілісного майнового комплексу №1, відповідно до п. 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування цілісний майновий комплекс комунального енергогенеруючого підприємства «Чернігівська ТЕЦ», склад і вартість якого визначено відповідно до Акта оцінки та передаточного балансу вказаного підприємства, складеного станом на 25.12.2000 і становить 33116,00 тис. грн. В тому числі: основні фонди за балансовою вартістю 87252,00 тис. грн, основні фонди за залишковою вартістю 33116,00 тис. грн.

Згідно п. 1.2 Договору оренди цілісного майнового комплексу № 1 орендар стає правонаступником прав та обов`язків комунального енергогенеруючого підприємства «Чернігівська ТЕЦ».

Згідно із п. 10.1 Договору оренди цілісного майнового комплексу № 1 договір діє з 25.12.2000 до 31.12.2015 за умови розгляду через рік результатів роботи орендаря і прийняття рішення по подальшій оренді.

25.12.2000 між Фондом комунального майна Чернігівської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю фірма "Технова" підписано акт приймання-передачі цілісного майнового комплексу Комунального енергогенеруючого підприємства «Чернігівська ТЕЦ», згідно якого орендодавець передав, а орендар прийняв цілісний майновий комплекс Комунальне енергогенеруюче підприємство «Чернігівська ТЕЦ» згідно Акту оцінки майна від 25.12.2000 та балансу станом на 25.12.2000. Вартість майна, що передається в оренду, згідно Акту оцінки від 25.12.2000 складає 33116000,00 грн

19.05.2021 між Фондом комунального майна Чернігівської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю фірма "Технова" укладено Додатковий договір № 59 до Договору оренди цілісного майнового комплексу № 1, згідно якого у назві та по тексту Договору оренди цілісного майнового комплексу № 1 слова «цілісний майновий комплекс» замінено словами «єдиний майновий комплекс» та викладено п. 1.1, 3.1, 3.2 Договору в наступній редакції: «Пункт 1.1 розділу 1 Договору доповнено абзацем такого змісту: «Орендодавець додатково передає, а орендар приймає - розбірний пластинчастий теплообмінник THERMAKS PTA (GC)-26-P+1365-55-13.78-1K, первісною вартістю 372291,00 грн; Всього вартість орендованого майна становить 227 239 262,00 грн.» (зазначена обставина встановлена господарським судом у справі № 927/913/22).

Згідно пункту п. 10.1 Договору оренди цілісного майнового комплексу №1 цей договір діє з 25 грудня 2000 року до 31 грудня 2015 року за умови розгляду через рік результатів роботи орендаря і прийняття рішення по подальшій оренді строк дії Договору оренди становить з 25 грудня 2000 року до 20 серпня 2023 року.

Також судами у справі № 910/6327/23 встановлено, що Листом № 321 від 21.04.2022 Позивач повідомив Відповідача 1 про те, що оскільки м. Чернігів перебувало в епіцентрі активних бойових дій, єдиний майновий комплекс внаслідок обстрілів був істотно пошкоджений. З метою оцінки можливості відновлення єдиного майнового комплексу та отримання висновку щодо можливості працездатності єдиного майнового комплексу з тим обладнанням, що вціліло, Позивачем проведено огляд єдиного майнового комплексу, сформовано перелік майна єдиного майнового комплексу, пошкодженого внаслідок військової агресії російської федерації, здійснено фото - та відеофіксацію пошкоджень, а також отримано технічні звіти за результатами обстеження будівельних конструкцій об`єктів, які пошкоджені в результаті збройної агресії російської федерації.

Відповідно до отриманого Висновку термінового експертного дослідження обладнання єдиного майнового комплексу "Чернігівська ТЕЦ", наданого Інститутом Теплоенергетичних технологій (ІТЕТ) Національної академії наук України (№ 235/01-59 від 12.05.2022), за результатом проведеного огляду встановлено, що склад обладнання, що лишився неушкодженим, не дозволяє єдиному майновому комплексу працювати у штатному режимі.

Розпорядженням Ради № 35-р від 18.04.2022 "Про створення робочої групи з питань виявлення ушкодженого і зруйнованого майна комунальної власності територіальної громади м. Чернігова, що виникло внаслідок військової агресії російської федерації", створено відповідну робочу групу, якою виявлені значні ушкодження та руйнування майна єдиного майнового комплексу, що зафіксовано в протоколі № 2 від 26.05.2022 засідання робочої групи з питань виявлення ушкодженого і зруйнованого майна комунальної власності територіальної громади м. Чернігова, яке перебуває у складі єдиного майнового комплексу, перелік ушкоджень та руйнацій наведено в додатку № 1 до протоколу № 2, а також зроблено висновок про те, що єдиний майновий комплекс зазнав значних пошкоджень та такі руйнування роблять неможливим його безпечну експлуатацію без проведення відповідних ремонтних робіт.

Також судами у справі 910/6327/23 встановлено, що 11.05.2022 Позивач звернувся до Відповідача 1 з листом № 372, в якому повідомив про значне пошкодження єдиного майнового комплексу та про неможливість його подальшого використання за призначенням, зазначивши, що значне пошкодження єдиного майнового комплексу є підставою для припинення дії договору оренди, у зв`язку чим Позивач просив орендодавця вчинити дії щодо прийняття єдиного майнового комплексу з оренди.

У відповідь, листом № 7-4/122 від 20.05.2022, Відповідач 1 просив Позивача у зв`язку з припиненням договору оренди надати актуальну інформацію про активи, що входять до єдиного майнового комплексу, згідно з переліком станом на 25.05.2022.

Листом № 408 від 02.06.2022 Позивач повідомив Відповідача 1 про перелік основних засобів, які входять до складу орендованого майна єдиного майнового комплексу КЕП "Чернігівська ТЕЦ", перелік малоцінних необоротних матеріальних активів, які входять до складу орендованого майна єдиного майнового комплексу КЕП "Чернігівська ТЕЦ", перелік майна, придбаного за рахунок амортизаційних відрахувань на орендоване комунальне майно, інформацію про невід`ємні поліпшення орендованого майна єдиного майнового комплексу КЕП "Чернігівська ТЕЦ" за рахунок коштів ТОВ Фірми "Технова", інформацію про нараховану, але не використану амортизацію на відновлення орендованого майна.

Розпорядженням міського голови № 44-р від 19.05.2022 "Про створення робочої групи" створено робочу групу щодо опрацювання питань припинення договору оренди та повернення єдиного майнового комплексу - КЕП "Чернігівська ТЕЦ".

25.05.2022 за результатами проведеного засідання робочої групи з питань повернення єдиного майнового комплексу із оренди вирішено почати роботу щодо передачі єдиного майнового комплексу до винесення рішення міської ради та створення відповідної комісії.

Надалі Позивач листом № 394 від 11.05.2022 повідомив Раду та Фонд про здійснення зупинки роботи єдиного майнового комплексу до його відновлення з метою запобігання аварій, подальшого ушкодження і виходу з ладу обладнання.

31.05.2022 Радою прийнято рішення № 17/VIII-1 "Про надання згоди на дострокове припинення договору оренди єдиного майнового комплексу КЕП "Чернігівська ТЕЦ", відповідно до якого міська рада вирішила надати згоду на дострокове припинення з 30.09.2022 Договору за згодою сторін в порядку, передбаченому чинним законодавством.

29.06.2022 між ТОВ Фірма "Технова" та Фондом укладено Угоду про домовленість щодо послідовності процедур припинення договору оренди єдиного майнового комплексу КЕП "Чернігівська ТЕЦ" № 1 від 25.12.2000. 01.07.2022 Позивач отримав від Відповідача 1 запит № 7-4/148 щодо надання дебіторської та кредиторської заборгованості станом на 30.06.2022 або в разі неможливості станом на 01.06.2022, на виконання якого листом № 470 від 04.07.2022 Позивачем надана відповідна попередня інформація щодо дебіторської та кредиторської заборгованості станом на 30.06.2022.

28.07.2022 Радою прийнято рішення №19/VIII-3 "Про визначення КП "Теплокомуненерго" Чернігівської міської ради балансоутримувачем єдиного майнового комплексу КЕП "Чернігівська ТЕЦ", яким визначено Комунальне підприємство "Теплокомуненерго" Чернігівської міської (надалі - КП "Теплокомуненерго" Чернігівської міської ради) балансоутримувачем єдиного майнового комплексу КЕП "Чернігівська ТЕЦ" та визначено, що Відповідач 1 повинен забезпечити передачу єдиного майнового комплексу КЕП "Чернігівська ТЕЦ" в господарське відання КП "Теплокомуненерго" Чернігівської міської ради від орендаря ТОВ Фірма "Технова" в порядку, визначеному чинним законодавством.

28.09.2022 відбулась робоча нарада з питання припинення Договору, за результатом якої складено відповідний протокол від 28.09.2022, яким засвідчено, що ТОВ Фірма "Технова" підтверджує та наполягає на своєму намірі припинити достроково Договір до початку опалювального сезону 2022 року - 2023 року; Рада та ТОВ Фірма "Технова" узгоджують такий порядок та строки вирішення проблемних питань: - сторони домовились в строк до 11.10.2022 вжити заходи з розмежування майна, оформити розподільчий та передавальний баланс, підписати акт приймання-передачі майна єдиного майнового комплексу КЕП "Чернігівська ТЕЦ"; - в частині передачі заборгованості за спожитий природній газ відповідно до статті 22 Закону України "Про теплопостачання" сторони досягли згоди щодо передачі узгодженої сторонами дебіторської заборгованості за надані послуги юридичним та фізичним особам за теплопостачання, електропостачання та власне майно ТОВ Фірма "Технова"; - сторони домовились щодо спільних дій в частині отримання дозвільних документів для здійснення ліцензійної діяльності КП "Теплокомуненерго" Чернігівської міської ради.

Оскільки процедура повернення майна з оренди не була завершена, 27.10.2022 Рада прийняла рішення № 23/VIII-3 "Про внесення змін до рішення міської ради від 31.05.2022 № 17/VIII-1 "Про надання згоди на дострокове припинення договору оренди єдиного майнового комплексу КЕП "Чернігівська ТЕЦ", відповідно до якого міська рада вирішила визначити 31.03.2023 новою датою дострокового припинення договору оренди єдиного майнового комплексу КЕП "Чернігівська ТЕЦ".

Керуючись Законом України "Про оренду державного та комунального майна", Порядком, між ТОВ Фірма "Технова" та Фондом 16.12.2022 повторно укладено Угоду про домовленість щодо послідовності процедур припинення Договору (надалі - Угода). Відповідно до вказаної Угоди Позивач та Відповідач 1 погодили процедуру та строки повернення єдиного майнового комплексу КЕП "Чернігівська ТЕЦ" з оренди, а саме: - створити спільну комісію сторін по розмежуванню і оцінці майна орендованого підприємства; провести повну інвентаризацію майна єдиного майнового комплексу інвентаризаційною комісією відповідно до Положення (зі змінами та доповненнями); - скласти зведений акт за даними інвентаризації, який погодити з Позивачем та затвердити Відповідачем 1, - надати спільній комісії по розмежуванню і оцінці майна орендованого підприємства в строк до 20.01.2023; - надати Позивачу та Відповідачу 1 в строк до 20.03.2023 спільній комісії сторін по розмежуванню і оцінці майна орендованого підприємства зведений акт інвентаризації єдиного майнового комплексу, протокол розподілу вартості майна між Позивачем і Відповідачем 1, акт оцінки вартості єдиного майнового комплексу орендованого підприємства із зазначенням у ньому комунальної частки та частки орендаря, акт приймання-передавання від орендаря орендодавцю комунальної частки у майні орендованого підприємства, передавальний та розподільчий баланси.

Всі зазначені вище обставини були встановлені судами при розгляді справи № 910/6327/23 не заперечуються та не оспорюються сторонами.

Крім того, постановою Верховного суду від 28.08.2024 у справі № 910/6327/23 залишено без змін рішення Господарського суду міста Києва від 20.07.2023 та постанова Північного апеляційного господарського суду від 30.04.2024 в частині задоволення позову щодо визнання господарських зобов`язань (відносин) за Договором оренди цілісного майнового комплексу № 1 від 25 грудня 2000 року, зі змінами та доповненнями, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю ФІРМА "ТЕХНОВА" (вул. Предславинська, буд. 31/11, офіс 87, м. Київ, 03150, ) та Фондом комунального майна Чернігівської міської ради (вул. Мстиславська, 8, м. Чернігів, 14000, ), припиненими 31 березня 2023 року.

Тобто майже рік орендар намагався повернути орендоване майно ЄМК, в зв?язку з його значним пошкодженням та неможливістю безпечної експлуатації.

Означене, на думку суду, підтверджує скрутне становище саме відповідача-2 та спростовує обставини щодо намагання товариства скористатись тяжкою обставиною по відношенню до позивача.

Чернігівська міська рада була обізнана щодо стану ЄМК, створила позивача з метою передачі йому в експлуатацію ЄМК та погодила передачу зобов`язань відповідача-2 позивачу.

Як встановлено Господарським судом міста Києва у справі № 910/9402/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Технова" до держави російської федерації в особі Міністерства юстиції російської федерації, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Фонд комунального майна Чернігівської міської ради; Комунальне енергогенеруюче підприємство "Теплокомуненерго" Чернігівської міської ради про стягнення 826149705,10 грн, Основними видами господарської діяльності Товариств з обмеженою відповідальністю фірма "Технова" є виробництво теплової та електричної енергії відповідно до виданих ліцензій, а саме: - на право провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії отриманої згідно з постановою №1212 від 25.06.2019 року; - на право провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, ТЕС, АЕС, когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлювальних джерел енергії отриманої згідно з рішенням №803 від 05.06.2014 року та переоформленою згідно рішення №2704 від 03.11.2015 року, - на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу, отриманої згідно з постановою №94 від 29.01.2019 року; - транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, виданої відповідно по постанови НКРЕКП від 03.11.2015 №2703; - постачання теплової енергії, виданої відповідно до рішення НКРЕКП від 03.11.2015 №2703.

Згідно постанови НКРЕКП від 05.08.2025 № 1171 в редакції постанови від 19.12.2025 № 2145 зупинено ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ФІРМІ «ТЕХНОВА» () дію ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу, виданої відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 29 січня 2019 року № 94, на підставі заяви ліцензіата строком до 06 серпня 2026 року (включно).

Постановою НКРЕКП від 24.12.2024 № 2275 в редакції постанови від 23.12.2025 № 2179 зупинено ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ФІРМІ «ТЕХНОВА» () на підставі заяв ліцензіата строком до 26 червня 2026 (включно) дію ліцензій на право провадження господарської діяльності з: виробництва електричної енергії, виданої відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 25 червня 2019 року № 1212; виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, ТЕС, АЕС, когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії, виданої відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, від 05 червня 2014 року № 803, переоформленої відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 03 листопада 2015 року № 2704.

Отже, відповідач-2 наразі не може здійснювати свою статутну діяльність, оскільки ліцензії зупенено.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.01.2025 № 910/9402/23, яке набрало законної сили, стягнуто з російської федерації в особі Міністерства юстиції російської федерації на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Технова" майнову шкоду у розмірі 826149705,10 грн, що еквівалентно 20144735,52 доларів США.

При розгляді справи № 910/9402/23 судом встановлено, що в період з 28.02.2022 по 30.03.2022 внаслідок артилерійських обстрілів, нанесення ударів реактивними системами залпового вогню та невідомими вибуховими снарядами, військовим агресором було пошкоджено майно Єдиного майнового комплексу КЕП «Чернігівська ТЕЦ» (далі - ЄМК), що знаходиться за адресою м. Чернігів, вул. Ушинського, 23. Також в результаті неодноразового нанесення військовим агресором артилерійських ударів, тощо пошкоджено майно, яке безпосередньо належить ТОВ ФІРМА «ТЕХНОВА» та не відноситься до орендованого майна ЄМК КЕП «Чернігівська ТЕЦ».

В результаті таких пошкоджень ЄМК протягом певного часу не працював, а в окремий період працював частково. Періоди повної зупинки роботи ТЕЦ через значне пошкодження обладнання внаслідок артилерійських обстрілів: - з 11:40 год. 15.03.2022 по 15:45 год. 24.03.2022 року (у зв`язку з потраплянням артилерійського снаряду в ТМ-1); - з 15:04 год. 28.03.2022 по 11:30 год. 06.04.2022 року (у зв`язку з пошкодженням, внаслідок артилерійського обстрілу, газової мережі).

Періоди часткової зупинки Періоди зупинки виробництва/надання послуг з постачання теплової енергії споживачам м. Чернігова: - з 08.03.2022 по 09.03.2022 - не здійснювалось надання послуг з постачання теплової енергії/гарячої води споживачам м. Чернігова, у зв`язку зі значним пошкодженням теплової мережі внаслідок артилерійського обстрілу; - з 15.03.2022 по 14.04.2022 - не здійснювалось надання послуг з постачання теплової енергії/гарячої води споживачам м. Чернігова у зв`язку з пошкодженням Т1, ГЩК, теплових мереж та іншого устаткування необхідного для надання послуг з постачання теплової енергії/гарячої води споживачам м. Чернігів.

Періоди зупинки у виробництві/постачанні електричної енергії: - з 08.03.2022 по 12.03.2022 - виробництво/постачання електричної енергії здійснювалось тільки до енергетичної системи м. Чернігів, у зв`язку з відсутністю підключення до ОЕС України; - з 15.03.2022 по 24.03.2022 - припинено повністю виробництво/постачання електричної енергії, у зв`язку з пошкодженням Т1; - з 23.03.2022 по 28.03.2022 - за наявності технічної можливості постачання здійснювалось до ОЕС України, при відсутності можливості постачання до ОЕС України тільки до енергетичної системи м. Чернігів.

За фактами протиправних дій держави-агресора позивач звернувся до Управління Служби безпеки України в Чернігівській області із заявою від 27.04.2022 за вих. №335 про вчинення кримінального правопорушення. Листом від 09.05.2022 за вих. №74/12/10-6 СБУ повідомило, що заява Позивача долучена до матеріалів кримінального провадження №0000010 від 28.02.2022 з попередньою правовою кваліфікацією ч.2 ст.438 КК України, в рамках якого ТОВ ФІРМА «ТЕХНОВА» визнано потерпілим.

Згідно Висновку експертів № 01-05/24 від 16.07.2024 за результатами проведення комплексної судової товарознавчої та економічної експертизи у справі № 910/9402/23, загальний розмір збитків завданих ТОВ ФІРМА «ТЕХНОВА» в період з 24.02.2022 по 31.12.2023 у вигляді втрати активів та фінансових збитків на дату розрахунку - 16.07.2024 становить: - 826149705,10грн. (вісімсот двадцять шість мільйонів сто сорок дев`ять тисяч сімсот п`ять грн. 10 коп.), або - 20144735,52 доларів США (двадцять мільйонів сто сорок чотири тисячі сімсот тридцять п`ять дол. США 52 центи).

Згідно висновку експертів № 01-05/24 від 1706.2024:

- по питанню № 1: дослідженням наданих експерту документів, а саме відповідно до інвентаризаційних записів та даних бухгалтерського обліку документально підтверджується наявність матеріальних активів Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «ТЕХНОВА» (ідентифікаційний код 24100060) та їх розміщення-на Об`єкті - ЧЕРНІГІВСЬКА ТЕЦ, станом на дату втрати/пошкодження 29.03.2022 року, в ході збройної агресії рф;

- по питанню № 2: розмір прямої матеріальної шкоди (реальних збитків), заподіяної Товариству з обмеженою відповідальністю Фірма «ТЕХНОВА» (ідентифікаційний код 24100060) в період з 28 лютого 2022 року по 31.03.2023 року внаслідок втрати/пошкодження об`єктів рухомого майна, яке обліковувалось на підприємстві відповідно до інвентаризаційних записів та даних бухгалтерського обліку складає 54886,48дол.США (п`ятдесят чотири тисячі вісімсот вісімдесят шість дол. США 48 центів) за курсом визначеним Методикою;

- по питанню № 3: розмір прямої матеріальної шкоди (реальних збитків), заподіяної Товариству з обмеженою відповідальністю Фірма «ТЕХНОВА» (ідентифікаційний код 24100060) в період з 28 лютого 2022 року по 31.03.2023 року внаслідок втрати/пошкодження транспортних засобів, які обліковувались на підприємстві відповідно до інвентаризаційних записів та даних бухгалтерського обліку складає 138 033,31 доларів США;

- по питанню № 4: розмір шкоди у вигляді фінансових втрат (збитків) завданої ТОВ «ТЕХНОВА» внаслідок збройної агресії російської федерації за 2022 - 1-й квартал 2023 року розрахований експертом у відповідності до Міжнародних стандартів оцінки та Методики склав 19 951 815,73 дол. США (дев`ятнадцять мільйонів дев`ятсот п`ятдесят одна тисяча вісімсот п`ятнадцять дол. США 73 центи);

- по питанню № 5: загальний розмір матеріальної шкоди (реальних збитків) та фінансових збитків, заподіяних Товариству з обмеженою відповідальністю Фірма «ТЕХНОВА» (ідентифікаційний код 24100060) в ході збройної агресії рф в період з 28 лютого 2022 року по 31 березня 2023 року, внаслідок зменшення обсягів господарської діяльності, втрати/пошкодження матеріальних активів, які обліковувались відповідно до інвентаризаційних записів та даних бухгалтерського обліку та забезпечували господарську діяльність на дату розрахунку - 16.07.2024 становить: 826 149 705,10грн. (вісімсот двадцять шість мільйонів сто сорок дев`ять тисяч сімсот п`ять грн. 10 коп.), або 20 144 735, 52 доларів США (двадцять мільйонів сто сорок чотири тисячі сімсот тридцять п`ять дол. США 52 центи).

У даному випадку матеріалами справи № 910/9402/23 підтверджується, що саме внаслідок збройної агресії російської федерації (обстрілу) з 28.02.2022 по 30.03.2022 пошкоджено майно Єдиного майнового комплексу КЕП «Чернігівська ТЕЦ» (далі - ЄМК), що знаходиться за адресою м. Чернігів, вул. Ушинського, 23 та майно, яке безпосередньо належить ТОВ ФІРМА «ТЕХНОВА» та не відноситься до орендованого майна ЄМК КЕП «Чернігівська ТЕЦ».

Отже, судом у справі № 910/9402/23 встановлено, що в результаті неодноразового нанесення військовим агресором артилерійських ударів, тощо пошкоджено майно, яке безпосередньо належить ТОВ ФІРМА «ТЕХНОВА» та не відноситься до орендованого майна ЄМК КЕП «Чернігівська ТЕЦ».

Тобто Товариству з обмеженою відповідальністю фірма "Технова" було завдано збитків у сумі 826149705,10 грн, що підтверджено судом у справі № 910/9402/23.

Все вищезазначене підтверджує обставини перебування відповідача-2 у скрутному матеріальному становищі через збройну агресію російської федерації, а не в зв`язку з неефективним веденням господарської діяльності, на яку в заявах по суті спору посилається позивач.

Означені обставини були встановлені рішеннями судів, які знаходяться в загальному (вільному) доступі та оприлюднені в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Також матеріалами справи спростовано твердження позивача про намагання відповідача-2 уникнути компенсації позивачу його майнових витрат, взятих на себе за спірними договорами.

Умовами оспорюваного Договору переведення боргу встановлено, що сума боргу, яка переводиться на нового боржника (КП «ТКЕ») дорівнює 528731124,00 грн. (пункт 2.1.). Первісний боржник (ТОВ Фірма «Технова») та новий боржник (КП «ТКЕ») здійснюють розрахунки на суму зобов`язання, визначену пунктом 2.1. статті 2 договору, в порядку та спосіб, не заборонений законом, зокрема шляхом укладення договору про припинення зобов`язання відступлення права вимоги дебіторської заборгованості тощо (пункт 3.5.).

Отже, умовами Договору про переведення боргу прямо передбачено (пункт 3.5.) здійснення розрахунків між первісним боржником та новим в частині суми переведення боргу за договором, що встановлює отримання компенсації Позивачем наприклад шляхом укладення договору про відступлення права вимоги дебіторської заборгованості ТОВ Фірма «Технова».

З метою виконання пункту 3.5. Договору про переведення боргу, відповідач-2 неодноразово звертався до Позивача із пропозицією укладання договорів та проведення розрахунків шляхом відступлення дебіторської заборгованості ТОВ Фірма «Технова» до Позивача як компенсації за переведення боргу за поставлений газ.

Зокрема в підтвердження означених обставин до матеріалів справи долучено листи:

- №878 від 16.10.2023 року з пропозицією укласти договори відступлення дебіторської заборгованості споживачів на суму 87128000,00 грн; ДП НЕК "Укренерго" у сумі 13319500,00 грн; відшкодування погодженої різниці в тарифах у сумі 364321800,00 грн за період з 06.2021 по 06.2023; відчуження позивачу належного відповідачу-2 майна вартістю 298554300,00 грн;

- №886 від 24.10.2023 року з пропозицією відступити дебіторську заборгованість ДП "Енергоринок" у сумі 121198700,00 грн; ДП НЕК "Укренерго" у сумі 13319500,00 грн та споживачів у сумі 85636000,00 грн; погоджене відшкодування різниці в тарифах за період з 06.22021 по 06.2023 у сумі 364321800,00 грн; відчуження майна загальною вартістю 299635000,00 грн;

- №939 від 12.12.2023 р з аналогічними пропозиціями.

Докази направлення позивачу вищевказаних листів долучені до матеріалів справи.

У відповідь на пропозиції листом від 10.01.2024 № 01/70 позивач вказав про намір звернутись до суду з позовом про визнання недійсними договорів переведення боргу.

Тобто подані до справи докази свідчать про намір відповідача-2 виконати свої зобов`язання згідно договору переведення боргу та у всі можливі способи компенсувати позивачу понесені ним витрати, пов`язані з укладенням спірного договору, натомість, дії позивача свідчать про його намагання не виконувати взяті на себе договірні зобов`язання, які фактично є обов`язковими згідно приписів законодавства.

Позивач в рамках даної справи намагається довести, що тягар пов`язаний зі збройною агресією російської федерації, має покладатись на юридичних осіб приватного права, натомість, комунальні підприємства всіма засобами мають його уникнути.

Це зокрема підтверджується твердженнями позивача про неможливість отримання газу від постачальника "Останньої надії" та неможливість укладення договорів постачання газу не з відповідачем-1, а з іншими постачальниками, бо це є для нього не вигідним, в зв`язку з не отриманням компенсації різниці в тарифах. Натомість така позиція позивача додатково підтверджує наявність у нього права вибору, що нівелює твердження про тяжку обставину, як підставу для укладення спірного правочину.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» № 2479-IX суб`єктам господарювання, що здійснюють виробництво та/або транспортування, та/або постачання теплової енергії і надають послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, щодо яких запроваджено мораторій згідно з частиною першою статті 1 цього Закону, компенсується: заборгованість з різниці в тарифах на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, на теплову енергію, послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що підлягає врегулюванню на умовах та в порядку, визначених Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення"; витрати та/або втрати, понесені внаслідок воєнних дій та з метою запобігання настанню гуманітарних кризових ситуацій, до яких відносяться витрати на ремонт пошкоджених виробничих потужностей, втрати від зменшення кількості абонентів та/або обсягу наданих послуг, втрати від зниження рівня розрахунків, що утворилися (утворяться) за періоди з 1 лютого 2022 року по останнє число шостого місяця після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано. Перелік таких витрат та/або втрат, а також порядок та умови їх розрахунку, затвердження і компенсації визначаються Кабінетом Міністрів України. Кошти, сплачені споживачами на рахунки суб`єктів господарювання, що здійснюють виробництво та/або транспортування, та/або постачання теплової енергії, надають послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, операторів газорозподільних систем, постачальників природного газу як погашення заборгованості за природний газ, теплову енергію та відповідні послуги, спожиті у період, що підлягає врегулюванню згідно з цим Законом, яким відповідно до частин першої - третьої цієї статті компенсовано втрати, зумовлені зниженням рівня розрахунків за відповідний період, підлягають перерахуванню до державного бюджету в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" заборгованість, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону (далі - заборгованість), (до такої кредиторської заборгованості, зокрема, включається заборгованість, щодо якої ухвалено судове рішення про стягнення або затверджено мирову угоду): кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", суб`єктом господарювання, що здійснює функції постачальника "останньої надії", за спожитий природний газ з 1 червня 2021 року по останнє число шостого місяця після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, а також за послуги з його розподілу і транспортування;

Відповідно до ст 4 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" взаєморозрахунки або перерахування субвенції проводяться щодо врегулювання заборгованості з різниці в тарифах для погашення: кредиторської заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", суб`єктом господарювання, що здійснює функції постачальника "останньої надії", за спожитий природний газ з 1 червня 2021 року по останнє число шостого місяця після місяця, в якому припинено або скасовано воєнний стан (без урахування розміру зобов`язань із сплати неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), не погашеної на початок місяця, в якому укладається договір про організацію взаєморозрахунків, а в разі її відсутності - кредиторської заборгованості перед операторами газотранспортної чи газорозподільної системи за послуги з розподілу або транспортування природного газу. Підтвердження наявних станом на 1 червня 2021 року обсягів заборгованості з різниці в тарифах на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, теплову енергію, послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, установам і організаціям, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення, що постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, установам і організаціям, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення, що постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення населенню, а також організаціям та установам, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, населенню, а також організаціям та установам, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, здійснюється територіальними комісіями з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах, до складу яких включаються представники Державної аудиторської служби України та територіальних органів Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Типове положення про територіальну комісію з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах затверджується Кабінетом Міністрів України. Обсяг заборгованості з різниці в тарифах на послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, установам і організаціям, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, іншим споживачам та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення, що постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення населенню, організаціям та установам, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, іншим споживачам, утвореної після 1 червня 2021 року, підтверджується територіальними комісіями з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах, створеними відповідно до вимог цього Закону, станом на 1 липня 2022 року. Для проведення взаєморозрахунків на умовах, визначених цією статтею, може використовуватися заборгованість з різниці в тарифах, право вимоги на відшкодування якої набуто кредитором відповідно до законодавства.

Отже, Закон не виключає можливості отримати відшкодування різниці в тарифах, розмір якої був визначений у встановленому даним законом порядку, кредитором, який набув таке право на відповідно до законодавство, зокрема шляхом вчинення правочину.

Згідно протоколу № 13 засідання тимчасової територіальної комісії з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах від 11.05.2023 прийнято рішення про узгодження обсягу заборгованості з різниці в тарифах, розрахованого та наданого ТОВ Фірма "Технова" за період з 01.01.2023 по 31.03.2023 у сумі 116367195,00 грн.

Згідно протоколу № 41 засідання тимчасової територіальної комісії з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах від 28.11.2023 прийнято рішення про узгодження обсягу заборгованості з різниці в тарифах, розрахованого та наданого ТОВ Фірма "Технова" за період з 01.06.2021 по 30.06.2022 у сумі 227897896,00 грн.

Згідно протоколу № 42 засідання тимчасової територіальної комісії з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах від 28.11.2023 прийнято рішення про узгодження обсягу заборгованості з різниці в тарифах, розрахованого та наданого ТОВ Фірма "Технова" за період з 01.07.2022 по 30.09.2022 у сумі 11533840,00 грн.

Відповідачем-2 у встановленому законом порядку зафіксовано суму заборгованості з різниці в тарифах за загальний період з 01.06.2021 по 30.09.2022 та з 01.01.2023 по 31.03.2023 у сумі 355798931,00 грн.

Означені кошти не були відшкодовані відповідачу-2. Однак та обставина, що саме відповідачу-2 було встановлено суму різниці в тарифах для відшкодування, не обмежує право позивача набути право вимоги на ці кошти, шляхом укладення відповідного правочину.

Як зазначає сам позивач, відповідачем-2 було загалом запропоновано укладення правочинів щодо передачі прав вимоги на загальну суму 884522300,00 грн в погашення взятих за спірним договором зобов`язань.

Проте позивач відмовився від компенсації, вважаючи її не ліквідною, та в судовому засіданні зазначав, що саме відповідач-2 мав отримати безпосередньо кошти і вже в грошовому виразі погасити зобов`язання.

Суд відзначає, що позивач належним чином не міг оцінити ліквідність запропонованих дебіторських заборгованостей і відмовившись від укладення правочинів більш як на 800 мільйонів гривень, безпідставно зазначає, що укладення спірного правочину було здійснено без належної йому компенсації та під впливом тяжкої обставини.

Крім того суд враховує, що Рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2025 у справі № 910/10953/24, яке набрало законної сили постановою Верховного суду від 04.06.2025 позов задоволено та визнано недійсним Договір про переведення боргу № 23-ПБ-6523 від 03.10.2023 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю Фірма "ТехНова" (), Комунальним підприємством "Теплокомуненерго" Чернігівської міської ради (), Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (); визнано недійсним Договір про договірне списання № 3 від 09.10.2023 року, укладений між Акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" (), Комунальним підприємством "Теплокомуненерго" Чернігівської міської ради (), Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" ().

Також постановою Північного апеляційного суду від 09.09.2025 № 910/3285/25 позов задоволено; визнано недійсним договір про переведення боргу №23-ПБ-6521 від 03.10.2023, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю фірма "Технова", Комунальним підприємством "Теплокомуненерго" Чернігівської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг"; визнано недійсним договір про договірне списання №1 від 06.10.2023, укладений між Акціонерним товариством "Державний ощадний банк України", Комунальним підприємством "Теплокомуненерго" Чернігівської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг".

Отже, станом на день розгляду справи з загальної суми переведених боргів у розмірі ,07 грн зобов`язання відповідача-2 перед відповідачем-1, що залишаються переведеними на позивача становлять 528731124,00 грн, що є значно меншим від запропонованої суми компенсації.

Означене додатково підтверджує, що за спірним договором переведення позивач не є потерпілою стороною, що не має можливості відшкодувати витрати, взяті на себе за спірним договором. Оскільки, запропоновані відповідачем-2 дебіторські заборгованості загалом на більшу суму, ніж прийняв на себе зобов`язань позивач за спірним договором.

Суд також відзначає, що рішення прийняті у справах № 910/10953/24 та 910/3285/25 не мають преюдиційного характеру, оскільки, відмова в задоволенні даного позову мотивована іншими обставинами, ніж у означених справах. Зокрема, приймаючи рішення про відмову у позові в даній справі, суд керувався тим, що укладення спірного правочину було необхідною (обов`язковою) умовою для отримання ліцензії позивачем.

Оскільки особа, яка оскаржує правочин, повинна довести, що за відсутності тяжких обставин вона взагалі або на зазначених умовах не уклала б такий правочин, позивачем на противагу зазначеного не вказано за яких саме умов ним могло бути укладено спірні правочини, враховуючи, що укладення спірного правочину вчинено сторонами з урахуванням Рішення Чернігівської міської ради №34/VIII-4 від 13.09.2023 року «Про погодження укладення комунальним підприємством «Теплокомуненерго» Чернігівської міської ради договору переведення боргу за спожиті енергоносії», Розпорядження Чернігівської міської військової адміністрації Чернігівського району Чернігівської області №114 від 18.09.2023 року (які є чинними, недійсними не визнавались) та ст. 22 Закону України «Про теплопостачання» та Ліцензійних умов №308.

Суд відзначає, що згідно положень Статуту позивача, рішення засновника (Чернігівської міської ради) є для нього обов`язковими. Наразі рішення ради, про погодження укладення спірного правочину не оспорено, не скасовано та прийнято згідно діючого законодавства, а отже, позивач зобов`язаний був ним керуватись та виконувати його.

Як на ще одну підставу для визнання спірних правочинів недійсними позивач посилався на те, що нормою статті 22 Закону України «Про теплопостачання» не передбачено договірного переведення боргу, оскільки відповідач-1 стягнути борг може на підставі закону, в судовому порядку.

Проте, згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Таким чином, договір є тією основою, яка закріплює права та обов`язки сторін правочину та сторони не можуть бути обмежені в укладенні договору, а тому, ця обставина не може бути покладена в основу підстав для визнання цього договору недійсним.

Зміст правочину, в першу чергу, має відповідати вимогам актів цивільного законодавства, перелічених в статті 4 ЦК України. Втім більшість законодавчих актів носять комплексний характер, і в них поряд із цивільно-правовими можуть міститися норми різноманітної галузевої приналежності. За такої ситуації необхідно вести мову про те, що зміст правочину має не суперечити вимогам, встановленим у цивільно-правовій нормі, хоча б вона містилася в будь-якому нормативно-правовому акті, а не лише акті цивільного законодавства. Під вимогами, яким не повинен суперечити правочин, мають розумітися ті правила, що містяться в імперативних нормах (вказаної позиції притримується Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду в постанові від 17.06.2020р. в справі №281/129/17).

Як роз`яснила Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду в постанові від 05.09.2019р. у справі №638/2304/17, недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Позивач посилаючись на необхідність визнати недійсним спірного правочину про переведення боргу зазначає про можливість відповідача-1 стягнути з позивача ці кошти в судовому порядку (без необхідності укладення такого договору), що є фактичною невизначеністю позивача у викладеній ним правовій позиції, пред`явленій шляхом ініціювання спору про недійсність договору про переведення боргу з підстав викладених у позові.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги саме пред`явлені позивачем підстави для визнання недійсними Договору про переведення боргу від 03.10.2023 року №23-ПБ-6522, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, враховуючи фактичну недоведеність обставин, які позивачем покладено в основу позовних вимог.

З огляду на відсутність підстав для визнання недійсним спірного Договору про переведення боргу від 03.10.2023 року №23-ПБ-6522, відсутні, відповідно, підстави для задоволення позовної вимоги про визнання недійсним Договору про договірне списання №1 від 09.10.2023 року, яка є похідною та про стягнення коштів у розмірі 50811815,07 грн, які були сплачені саме на виконання оспорених договорів.

Стосовно інших доводів учасників справи в частині визнання договору недійсним, аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 79 Кодексу передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважаться доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

З урахуванням зазначених положень ГПК України, суд прийшов до висновку про відсутність обумовлених законом підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Згідно з пунктом 9 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року №3-рп/2003 у справі №1-12/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким, лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

В процесі розгляду справи сторони доводили суду існування різних (протилежних) обставин, які, на їх думку, мали значення для справи і на які вони посилалися як на підставу своїх вимог або заперечень.

Втім, Суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено обставин, викладених у позовній заяві, хоч йому було створено усі можливості для цього, судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору.

Враховуючи викладене вище, оцінивши надані учасниками справи доказі в їх сукупності, господарський суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів позивача та, відповідно, відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір залишається за позивачем.

Керуючись статтями 73-74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У позові Комунального підприємства "Текплокомуненерго" Чернігівської міської ради (14014, Чернігівська область, м. Чернігів, вул. Ушинського, 23, ідентифікаційний код 44819434) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, б. 1, ідентифікаційний код 42399676); Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Технова" (04071, м. Київ, вул. Предславинська, буд. 31/11, офіс 87, ідентифікаційний код 24100060); Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (01001, м. Київ, вул. Госпітальна, б. 12-Г, ідентифікаційний код 00032129) про визнання недійсним договору про переведення боргу від 03.10.2023 № 23-ПБ-6522, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю фірма "Технова" (первісний боржник), Комунальним підприємством "Текплокомуненерго" Чернігівської міської ради (новий боржник), Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (кредитор), про переведення первісним боржником на нового боржника боргу, який виник у первісного боржника перед кредитором за договором постачання природного газу від 01.06.2021 №8420-НГТ-39; про визнання недійсним договору про договірне списання № 1 від 09.10.2023, що укладений між Акціонерним товариством "Ощадбанк", Комунальним підприємством "Текплокомуненерго" Чернігівської міської ради, Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг"; про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Технова" на користь Комунального підприємства "Текплокомуненерго" Чернігівської міської ради коштів у сумі 50811815,07 грн - відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 09.03.2026

Суддя І.В.Усатенко