ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2026м. ДніпроСправа № 904/4880/25

За позовом керівника Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області (49051, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Осіння, буд. 8) в інтересах держави в особі

позивача: Дніпровської міської ради (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, просп.Дмитра Яворницького, буд. 75, )

до відповідача: Приватного підприємства «ЛСД і К» (49127, Дніпропетровська область, м.Дніпро, вул. 20-річчя Перемоги, буд. 22, )

про стягнення 258 330,93 грн безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки

Суддя Дичко В.О.

Секретар судового засідання Пилипенко В.Р.

Представники:

від прокуратури: Щербина С.О. (службове посвідчення № 082806 від 06.10.2025)

від позивача: Сергієнко М.О. (виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань)

від відповідача: Котович М.О., адвокат (ордер серії АЕ № 1438497 від 27.10.2025)

СУТЬ СПОРУ:

Керівник Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Приватного підприємства «ЛСД і К» про стягнення безпідставно збережених коштів у сумі 258 330,93 гривень.

Витрати зі сплати судового збору просить покласти на відповідача.

В обґрунтування позову прокурор зазначає, що за період з 01.01.2022 до 20.02.2025 Приватне підприємство «ЛСД і К» зберегло в себе 258 330,93 грн за рахунок Дніпровської міської ради внаслідок використання без достатньої правової підстави земельної ділянки площею 0,2234 га з кадастровим номером :09:090:0003 за адресою: м. Дніпро, вул. 20-річчя Перемоги, 22.

Разом із позовом прокуратура подала заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на грошові кошти, що належать відповідачу, знаходяться на всіх відкритих рахунках та на тих, які будуть відкриті після постановлення ухвали суду, в усіх банківських та інших кредитно-фінансових установах, та на майно, яке належить на праві власності Приватному підприємству «ЛСД і К», у межах ціни позову в сумі 258 330,93 гривень.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 01.09.2025 частково задоволено заяву керівника Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області про забезпечення позову. Накладено арешт на грошові кошти в національній валюті України (гривня), що належать Приватному підприємству «ЛСД і К», які знаходяться на всіх відкритих рахунках Приватного підприємства «ЛСД і К» та на рахунках Приватного підприємства «ЛСД і К», які будуть відкриті після постановлення ухвали суду про часткове забезпечення позову, в усіх банківських та інших кредитно-фінансових установах, у межах ціни позову в сумі 258 330,93 грн. У задоволенні решти заяви про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.09.2025 позовну заяву залишено без руху. Прокурору запропоновано протягом 5 днів з дня вручення ухвали суду усунути недолік позовної заяви, а саме: надати доказ доплати судового збору в сумі 0,01 гривень.

08 вересня 2025 року через підсистему «Електронний суд» до Господарського суду Дніпропетровської області від Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області надійшла заява, до якої долучена платіжна інструкція № 2703 від 05.09.2025 про доплату судового збору в сумі 0,01 гривень.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 904/4880/25 та призначено підготовче засідання на 02.10.2025 об 11:30 год.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.10.2025 відкладено підготовче засідання у справі № 904/4880/25 на 28.10.2025 о 10:00 год.

Протокольною ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 28.10.2025 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 18.11.2025 о 10:00 год.

12 листопада 2025 року через підсистему «Електронний суд» до Господарського суду Дніпропетровської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Приватне підприємство «ЛСД і К» у відзиві заявило клопотання про поновлення строку на подачу відзиву та долучення відзиву до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.11.2025 за клопотанням відповідача поновлено строк на подання відзиву на позовну заяву та прийнято відзив Приватного підприємства «ЛСД і К» до розгляду.

У підготовчому засіданні 18.11.2025 оголошено перерву до 02.12.2025 о 12:30 год.

21 листопада 2025 року через підсистему «Електронний суд» до Господарського суду Дніпропетровської області від Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області надійшла відповідь на відзив.

01 грудня 2025 року через підсистему «Електронний суд» до Господарського суду Дніпропетровської області від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив.

Господарським судом Дніпропетровської області 02.12.2025 ухвалено провести підготовче провадження впродовж розумного строку та оголошено перерву до 18.12.2025 об 11:30 год.

02 грудня 2025 року до Господарського суду Дніпропетровської області від Приватного підприємства «ЛСД і К» надійшло клопотання про долучення доказу, а саме: нотаріально посвідченої заяви свідка ОСОБА_1 від 01.12.2025 року.

17 грудня 2025 року через підсистему «Електронний суд» до Господарського суду Дніпропетровської області від Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області надійшли пояснення.

Протокольною ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.12.2025 за усним клопотанням представника відповідача поновлено строк для подання доказу та за клопотанням Приватного підприємства «ЛСД і К» від 02.12.2025 долучено доказ, а саме: нотаріально посвідчену заяву свідка ОСОБА_1 від 01.12.2025 року.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.12.2025 закрито підготовче провадження у справі № 904/4880/25 та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні на 22.01.2026 об 11:00 год.

22 січня 2026 року через підсистему «Електронний суд» до Господарського суду Дніпропетровської області від Дніпропетровської обласної прокуратури надійшли додаткові пояснення, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 03.12.2025 № 6-р(ІІ)/2025.

У судовому засіданні 22.01.2026 заслухано вступні слова прокурора, представників позивача і відповідача, присутніх у залі суду, оголошено перерву до 05.03.2026 о 10:00 год.

У судовому засіданні 05.03.2026 прокурор та представник Дніпровської міської ради, присутні в залі суду, підтримали позов та просили його задовольнити.

Представник Приватного підприємства «ЛСД і К», присутній у залі суду, заперечував проти позовної заяви та просив відмовити в її задоволенні.

Ураховуючи предмет та підстави позову в даній справі, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо доказів, необхідних для вирішення спору по суті та ухвалення обґрунтованого рішення.

У порядку абз. 1 ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 05.03.2026 проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.

Дослідивши подані документи, заслухавши пояснення прокурора, представників позивача та відповідача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Щодо представництва прокурором інтересів держави в суді необхідно вказати таке.

Згідно з абз. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Прокурор може підтвердити наявність підстав для представництва інтересів держави в суді шляхом надання належного обґрунтування, підтвердженого достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленнями прокурора на адреси відповідних суб`єктів владних повноважень про звернення до суду, запитами, а також іншими документами, що свідчать про наявність підстав для представництва інтересів держави в суді.

Представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється в разі, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює відповідний орган. При цьому прокурор не зобов`язаний установлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів у суді.

Керівник Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області, звертаючись із позовом в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради, вказав підставою для звернення прокурора до суду з даною позовною заявою та представництва інтересів держави те, що позивачем, як органом, уповноваженим на здійснення функцій держави у спірних правовідносинах, не вжито заходів щодо усунення порушень у межах своїх повноважень шляхом звернення до суду. Прокурор таку поведінку Дніпровської міської ради розцінив як неналежне здійснення уповноваженим органом захисту інтересів держави, а тому у прокурора виникли підстави для звернення до суду з метою захисту інтересів держави.

За правовим висновком, викладеним у п. 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Отже, у справі № 904/4880/25 прокуратура, звертаючись із позовною заявою до суду, дотрималась передбачених чинним законодавством вимог для представництва інтересів держави.

Предметом доказування в даній справі є обставини фактичного користування земельною ділянкою, сума, яку мав би отримати власник земельної ділянки за звичайних умов, що залежить від вартості цієї ділянки (її нормативної грошової оцінки), період користування земельною ділянкою комунальної власності без належних правових підстав.

Земельна ділянка площею 0,2234 га з кадастровим номером :09:090:0003 за місцезнаходженням: Дніпропетровська область, м. Дніпро (Дніпропетровськ), вул. 20-річчя Перемоги, 22 є сформованою з 21.03.2006, що підтверджується витягом № НВ-024 від 25.12.2024 (а.с. 43-48) з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та відомостями NKS 1.14.8.24.07.2025 щодо земельної ділянки (а.с. 78).

Згідно з інформаційною довідкою № 405712792 від 28.11.2024 (а.с. 49, 109) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за Приватним підприємством «ЛСД і К» 07.02.2017 зареєстровано право власності на будівлі та споруди автостоянки загальною площею 14,7 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), що мають такі складові частини: сторожка літ. В-2, перший поверх - комора площею 8,9 кв.м, другий поверх - приміщення площею 5,8 кв.м; навіс літ. Ф: замощення ІІ, огорожа 1/3 ч. № 3, 4, 2/3 ч. № 5, № 6, № 7, № 9; загальна площа земельної ділянки 2612 кв.м, за фактичним використанням.

21 лютого 2025 року між Приватним підприємством «ЛСД і К» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрпроектекспертиза» укладено посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Сусловою Н.Б. договір купівлі-продажу нерухомого майна (а.с. 77) - будівель та споруд автостоянки за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. 20-річчя Перемоги, буд. № 22 (далі - майно). Майно розташоване на земельній ділянці комунальної власності загальною площею 0,2234 га, кадастровий номер :09:090:0003.

Відповідно до інформаційної довідки № 438469424 від 06.08.2025 (а.с. 69-70, 122-123) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрпроектекспертиза» 21.02.2025 зареєстровано право власності на будівлі та споруди автостоянки загальною площею 14,7 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), що мають такі складові частини: сторожка літ. В-2, перший поверх - комора площею 8,9 кв.м, другий поверх - приміщення площею 5,8 кв.м; навіс літ. Ф: замощення ІІ, огорожа 1/3 ч. № 3, 4, 2/3 ч. № 5, № 6, № 7, № 9; загальна площа земельної ділянки 2 612 кв.м, за фактичним використанням.

До матеріалів справи долучено копію акта обстеження земельної ділянки № 22/07/24-КР-5 від 22.07.2024 (з додатками, а.с. 33-36), складеного Інспекцією з державного контролю за використанням та охороною земель Дніпровської міської ради. За цим актом доступ до земельної ділянки площею 0,2234 га з кадастровим номером :09:090:0003 по вул. 20-річчя Перемоги, 22 у м. Дніпро обмежений. Територія земельної ділянки використовується як автостоянка, по периметру огороджена секційними бетонними плитами. На територію автостоянки заїзд здійснюється зі сторони вул. 20-річчя Перемоги. Територія земельної ділянки вкрита асфальтом, ліворуч розміщена двоповерхова сторожка охоронця. Ліворуч та праворуч від виїзду на території земельної ділянки, вздовж паркану встановлені навіси з шиферу для розміщення під ними автомобілів. По центру земельної ділянки наявна розмітка для паркування. Автомобілі розміщуються як під навісами, так і посеред автостоянки. Згідно з даними Державного реєстру речових прав, вказано площу земельної ділянки 2 612 кв.м за фактичним використанням. У свою чергу, площа земельної ділянки з кадастровим номером :09:090:0003 за адресою розташування: вул. 20-річчя Перемоги у м. Дніпро складає 0,2234 га.

На підставі витягу № НВ-024 від 25.12.2024 (а.с. 43-48) з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та відомостей NKS 1.14.8.24.07.2025 щодо земельної ділянки (а.с.78) категорія земельної ділянки з кадастровим номером :09:090:0003 за місцезнаходженням: Дніпропетровська область, м. Дніпро (Дніпропетровськ), вул. 20-річчя Перемоги, 22 - землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення, цільове призначення - 1.14.2.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.07.2021 № 821 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» введено в дію Класифікатор видів цільового призначення земельних ділянок (далі - Класифікатор), у зв`язку з чим припинена чинність Українського класифікатора цільового використання землі, затвердженого листом Державного комітету по земельних ресурсах від 24.04.1998 № 14-1-7/1205 (далі - УКЦВЗ), та Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 № 548 (далі - КВЦПЗ).

Відповідність кодів цільового призначення, присвоєних згідно з УКЦВЗ, певним кодам Класифікатора наведено у додатку 59 до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 (з наступними змінами та доповненнями, далі - Порядок).

Відповідність кодів цільового призначення земельних ділянок, присвоєних відповідно до КВЦПЗ, певним кодам Класифікатора наведено у додатку 59 до Порядку.

На підставі додатка 59 до Порядку код цільового призначення 1.14.2, присвоєний згідно з УКЦВЗ, відповідає коду цільового призначення 12.04 Для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства, присвоєному Класифікатором.

Рішенням Дніпровської міської ради від 06.12.2017 № 13/27 «Про ставки земельного податку, розмір орендної плати за землю, пільги зі сплати земельного податку на території міста» для такого цільового призначення встановлена ставка орендної плати в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Ураховуючи приписи статей 12, 80, 83 Земельного кодексу України, земельна ділянка площею 0,2234 га з кадастровим номером :09:090:0003 перебуває у власності територіальної громади м. Дніпро в особі Дніпровської міської ради.

Відповідач, набувши право власності на об`єкт нерухомості, розташований на земельній ділянці комунальної форми власності, належним чином у встановленому законодавством порядку не оформив речові права на вказану земельну ділянку.

З огляду на вищевикладене, прокурор зазначає, що Приватне підприємство «ЛСД і К» у період з 01.01.2022 до 20.02.2025 не сплачувало за користування земельною ділянкою по вул. 20-річчя Перемоги, 22 у м. Дніпро плату за землю в установленому законодавчими актами розмірі, внаслідок чого зберегло за рахунок Дніпровської міської ради, як власника земельної ділянки, кошти в розмірі орендної плати за землю в сумі 258 330,93 гривень

Відповідач не погоджується з доводами прокуратури, наведеними в позові, просить залишити без задоволення позовну заяву керівника Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради про стягнення безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки.

Приватне підприємство «ЛСД і К» повідомляє, що після спливу строку дії договору оренди № 7 від 30.01.2006, укладеного з Дніпропетровською міською радою, використовувало лише частину спірної земельної ділянки площею 14,7 кв.м під будівлями та спорудами автостоянки, призначеними для охорони території автостоянки і розміщеного на ній майна, з метою збереження її цілісності.

21 лютого 2025 року право власності на об`єкт нерухомого майна - будівлі та споруди автостоянки, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, Самарський район, вул. 20-річчя Перемоги, в районі буд. 22, зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрпроектекспертиза» на підставі договору купівлі-продажу від 21.02.2025, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Сусловою Н.Б., тобто після 21.02.2025 відповідач перестав бути власником автостоянки та користуватись як майном, так і земельною ділянкою, на якій це майно розташовано.

Таким чином, Приватне підприємство «ЛСД і К» не погоджується з тим, що розрахунок збитків проведено за користування всією площею (0,2234 га) земельної ділянки з кадастровим номером :09:090:0003 за адресою: м. Дніпро, Самарський район, вул. 20-річчя Перемоги, в районі буд. 22, а не її частиною, що становить площу 14,7 кв.м, яка фактично використовувалась відповідачем.

Також Приватне підприємство «ЛСД і К» не погоджується з періодом, за який нараховано збитки, а саме: з 01.01.2022 до 20.03.2025, оскільки з 21.02.2025 право власності на об`єкт нерухомого майна - будівлі та споруди автостоянки, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, Самарський район, вул. 20-річчя Перемоги, в районі буд. 22, зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрпроектекспертиза».

Отже, після продажу автостоянки відповідач перестав використовувати земельну ділянку з кадастровим номером :09:090:0003 і втратив до неї будь-який доступ.

Крім того, Приватне підприємство «ЛСД і К» вважає, що позов пред`явлено із пропущенням строку позовної давності, а тому наявні підстави для відмови в задоволенні позовної заяви в частині стягнення коштів за період з 01.01.2022 до 29.08.2022 року.

Прокурор зауважує, що оскільки з 21.02.2025 відповідач не є власником спірного нерухомого майна, правильним є період користування Приватним підприємством «ЛСД і К» спірною земельною ділянкою з 01.01.2022 до 20.02.2025, тому розмір плати за користування земельною ділянкою становить 258 330,93 гривень.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, об`єктивному та повному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов суд дійшов таких висновків.

Верховний Суд, розглядаючи спори в подібних правовідносинах, у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що предметом регулювання глави 83 «Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави» Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

На підставі ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Згідно з пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до п. «в» ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Згідно з ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час набуття відповідачем права власності на нерухоме майно, що розташоване на земельній ділянці) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Верховний Суд, розглядаючи спори в подібних правовідносинах, у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що виникнення права власності на жилий будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику.

Водночас Велика Палата Верховного Суду в п. 38 постанови від 22.06.2021 у справі №200/606/18 звернула увагу, що принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди відомий ще за часів Давнього Риму (лат. superficies solo cedit - збудоване приростає до землі). Цей принцип має фундаментальне значення та глибокий зміст, він продиктований як потребами обороту, так і загалом самою природою речей, невіддільністю об`єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований. Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація - будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Таким чином, об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності.

З огляду на вищевикладене, власник нерухомого майна має право на користування земельною ділянкою, на якій воно розташоване. Ніхто інший, окрім власника об`єкта нерухомості, не може претендувати на земельну ділянку, оскільки вона зайнята об`єктом нерухомого майна.

Аналогічну правову позицію викладено в п. 66 постанови Верховного Суду від 15.12.2021 у справі № 924/856/20.

Отже, положення глави 15, статей 120, 125 Земельного кодексу України, статті 1212 Цивільного кодексу України дають підстави вважати, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, ураховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, особа, яка придбала такий об`єкт, стає фактичним користувачем тієї земельної ділянки, на якій такий об`єкт нерухомого майна розташований, а відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформлення прав на цю ділянку (без укладення договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Таким чином, фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг (заощадив) у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути такі кошти власникові земельної ділянки на підставі положень ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Подібний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17, у постановах Верховного Суду від 14.01.2019 у справі № 912/1188/17, від 21.01.2019 у справі № 902/794/17, від 12.03.2019 у справі № 916/2948/17, від 17.03.2020 у справі №922/2413/19, від 09.04.2019 у справі № 922/652/18, від 21.05.2019 у справі № 924/552/18.

Як установлено матеріалами справи № 904/4880/25 (відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно), за відповідачем з 07.02.2017 до 20.02.2025 на праві власності були зареєстровані будівлі та споруди автостоянки загальною площею 14,7 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), що мають такі складові частини: сторожка літ. В-2, перший поверх - комора площею 8,9 кв.м, другий поверх - приміщення площею 5,8 кв.м; навіс літ. Ф: замощення ІІ, огорожа 1/3 ч. № 3, 4, 2/3 ч. № 5, № 6, № 7, № 9; загальна площа земельної ділянки 2 612 кв.м, за фактичним використанням.

При цьому в період часу з 01.01.2022 до 20.02.2025 між Дніпровською міською радою та Приватним підприємством «ЛСД і К» не існували договірні правовідносини щодо земельної ділянки з кадастровим номером :09:090:0003.

Установлені обставини свідчать, що відповідач, як власник будівель та споруд автостоянки, в указаний період часу користувався зазначеною земельною ділянкою, на якій розташоване вказане нерухоме майно, за відсутності оформлених на підставі вимог чинного законодавства прав користування земельною ділянкою, не сплачуючи за користування нею грошові кошти.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово наводив таку правову позицію: у випадку використання землекористувачем сформованої земельної ділянки комунальної власності, якій присвоєно окремий кадастровий номер, без оформлення договору оренди власник такої земельної ділянки (орган місцевого самоврядування, який представляє інтереси територіальної громади) може захистити своє право на компенсацію йому вартості неотриманої орендної плати в порядку статті 1212 Цивільного кодексу України (п. 7.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 905/1680/20, п. 27 постанови Верховного Суду від 09.02.2022 у справі №910/8770/19).

Приватне підприємство «ЛСД і К» не є власником та постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому єдино можливою формою здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата.

Податковим кодексом України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а її розмір визначається на підставі рішень органів місцевого самоврядування (пп. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14, абз. 1 п. 284.1 ст. 284 Податкового кодексу України).

Отже, відповідач, не сплачуючи в період з 01.01.2022 до 20.02.2025 плату за користування земельною ділянкою площею 0,2234 га, фактично збільшив свої доходи, а позивач втратив належні йому грошові кошти.

Таким чином, Дніпровська міська рада, як власник сформованої земельної ділянки комунальної власності, якій присвоєно окремий кадастровий номер, внаслідок користування Приватним підприємством «ЛСД і К» такою земельною ділянкою без оформлення договору оренди, має право на компенсацію вартості неотриманої орендної плати в порядку ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Відповідно до листа Інспекції з державного контролю за використанням та охороною земель Дніпровської міської ради від 03.01.2025 № 4/3-3 (а.с. 66) нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :09:090:0003, здійснена на підставі розрахунків Комунального підприємства «Муніципальний землевпорядний офіс» Дніпровської міської ради, у 2022 році становила 2 427 149,83 грн, у 2023 році - 2 791 222,30 грн, у 2024 році - 2 933 574,64 грн (а.с. 39).

Згідно з листом Інспекції з державного контролю за використанням та охороною земель Дніпровської міської ради від 17.01.2025 № 4/3-34 (а.с. 67) нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :09:090:0003, здійснена на підставі розрахунку Комунального підприємства «Муніципальний землевпорядний офіс» Дніпровської міської ради у 2025 році становила 3 285 603,60 гривень.

Відповідно до листа Департаменту економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради від 18.04.2025 № 3/13-104 (а.с. 20) у 2023-2024 роках та станом на 16.04.2025 до бюджету Дніпровської міської територіальної громади від Приватного підприємства «ЛСД і К» не надходили кошти по коду бюджетної класифікації доходів 24062200 «Кошти за шкоду, що заподіяна на земельних ділянках державної та комунальної форми власності, які не надані у користування та не передані у власність, внаслідок їх самовільного зайняття, використання не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу; відшкодування збитків за погіршення якості ґрунтового покриву тощо та за неодержання доходів у зв`язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок».

Згідно з розрахунками Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області (а.с. 9, 219) та Дніпровської міської ради (а.с. 30) за період з 01.01.2022 до 20.02.2025 загальна сума коштів, яка підлягає сплаті Приватним підприємством «ЛСД і К» за користування без достатньої правової підстави земельною ділянкою з кадастровим номером :09:090:0003, становить 258 330,93 грн, у тому числі за період з 01.01.2022 до 31.12.2022 - 72 814,49 грн, за період з 01.01.2023 до 31.12.2023 - 83 736,67 грн, за період з 01.01.2024 до 31.12.2024 - 88 007,24 грн, за період з 01.01.2025 до 20.02.2025 - 13 772,53 гривень.

За результатом перевірки судом зазначеного розрахунку прокурора (а.с. 9, 219) арифметичних помилок не виявлено.

02 квітня 2025 року Дніпровська міська рада звернулась до Приватного підприємства «ЛСД і К» із вимогою від 01.04.2025 № 1/5-109 (а.с. 31-32) щодо сплати коштів, які зберіг у себе землекористувач земельної ділянки за рахунок власника цієї ділянки внаслідок користування землею без достатньої правової підстави. Указана вимога направлялась засобами поштового зв`язку на юридичну адресу відповідача. Відповідь на зазначену вимогу не надходила.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 73, ч.ч. 1, 3 ст. 74, ст. 76, ч. 1 ст. 77, ст.ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену у процесуальному законодавстві міру належної поведінки особи, яка бере участь у судовому процесі, зі збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає у правовідносинах, у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, що мають значення для справи.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Приватне підприємство «ЛСД і К» не надало до суду докази на спростування нарахувань, здійснених Дніпровською міською радою, з урахуванням уточнення Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області.

За правовим висновком, викладеним у постанові судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.08.2022 у справі № 922/2060/20, твердження скаржника про користування меншою площею земельної ділянки, а саме лише тією, на якій розташована нежитлова будівля, колегія суддів вважає недоречними, оскільки, по-перше, спір стосується користування вже сформованою земельною ділянкою, по-друге, відповідач не надав доказів на підтвердження формування за спірною адресою земельної ділянки меншої чи більшої площі для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі. Таким чином, розмір земельної ділянки, якою користується відповідач, доведений, обґрунтований і підтверджений достатніми доказами.

З приводу нотаріально посвідченої заяви свідка ОСОБА_1 від 01.12.2025 (а.с. 236, 247) суд указує таке.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 87 Господарського процесуального кодексу України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини, або які ґрунтуються на повідомленнях інших осіб.

На підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах. Законом можуть бути визначені інші обставини, які не можуть встановлюватися на підставі показань свідків.

З огляду на це, судом не береться до уваги нотаріально посвідчена заява свідка ОСОБА_1 від 01.12.2025 року.

Щодо заяви Приватного підприємства «ЛСД і К», викладеної у відзиві на позов, про застосування позовної давності до вимоги Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради в частині стягнення коштів за період з 01.01.2022 до 29.08.2022 суд звертає увагу на таке.

Згідно зі ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч.ч. 2-4 ст. 267 Цивільного кодексу України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено п. 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.».

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12.03.2020 на всій території України карантин, строк дії якого неодноразово продовжувався.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відмінено з 24години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Оскільки в Україні постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено карантин, який скасовано 30.06.2023, з урахуванням п. 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, 3-річний строк загальної позовної давності (ст. 257 Цивільного кодексу України) продовжено на строк дії такого карантину, який в Україні безперервно тривав до 30.06.2023року.

Крім того, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено п. 19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.».

Законом України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» від 08.11.2023 п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України викладено в новій редакції, відповідно до якої в період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, введено в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року воєнний стан, строк дії якого неодноразово продовжувався та який безперервно триває до теперішнього часу.

Законом України «Про внесення змін до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» від 14.05.2025 виключено п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України. Указаний закон набрав чинності 04.09.2025 року.

Як убачається з матеріалів справи, позов сформовано прокурором, пред`явлено до суду через підсистему «Електронний суд» та зареєстровано в Господарському суді Дніпропетровської області 29.08.2025 за вх. № 4646/25 (а.с. 1).

Отже, позовна давність за вимогою Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради в частині стягнення коштів за період з 01.01.2022 до 29.08.2022 не спливла.

Ураховуючи встановлені судом обставини, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, позов керівника Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до Приватного підприємства «ЛСД і К» про стягнення безпідставно збережених коштів у сумі 258 330,93 грн за використання земельної ділянки площею 0,2234 га з кадастровим номером :09:090:0003 за період з 01.01.2022 до 20.02.2025 року.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору в сумі 3 099,97 грн покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву керівника Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області (49051, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Осіння, буд. 8) в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, буд. 75, ) до Приватного підприємства «ЛСД і К» (49127, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. 20-річчя Перемоги, буд. 22, ) про стягнення 258 330,93 грн безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки - задовольнити.

2. Стягнути з Приватного підприємства «ЛСД і К» (49127, Дніпропетровська область, м.Дніпро, вул. 20-річчя Перемоги, буд. 22, ) на користь Дніпровської міської ради (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, буд. 75, ) безпідставно збережені кошти в сумі 258 330,93 грн (двісті п`ятдесят вісім тисяч триста тридцять гривень 93 копійки) за використання земельної ділянки площею 0,2234 га з кадастровим номером :09:090:0003 за період з 01.01.2022 до 20.02.2025року.

3. Стягнути з Приватного підприємства «ЛСД і К» (49127, Дніпропетровська область, м.Дніпро, вул. 20-річчя Перемоги, буд. 22, ) на користь Дніпропетровської обласної прокуратури (49044, Дніпропетровська область, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, буд. 38, , МФО 820172, р/р № UA0000291 у ДКСУ в м. Київ) судовий збір у сумі 3 099,97 грн (три тисячі дев`яносто дев`ять гривень 97 копійок).

Накази видати після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або ухвалення постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 16.03.2026.

Суддя В.О. Дичко