ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"06" березня 2026 р.м. Одеса Справа № 916/797/26

Господарський суд Одеської області у складі судді Литвинової В.В., розглянувши заяву Державного підприємства «Інформаційно-обчислювальний центр Міністерства соціальної політики, сім`ї та єдності України» про видачу судового наказу про стягнення з Приватного багатопрофільного підприємства «ПАРІТЕТ» 1440грн заборгованості за договором про надання послуг у сфері інформатизації № 438 М/Ш-21 від 03.06.2021

встановив:

Державне підприємство «Інформаційно-обчислювальний центр Міністерства соціальної політики, сім`ї та єдності України» звернулось до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з Приватного багатопрофільного підприємства «ПАРІТЕТ» 1440грн заборгованості за надані йому послуги за договором про надання послуг у сфері інформатизації № 438 М/Ш-21 від 03.06.2021

Розглянувши заяву, суд дійшов наступних висновків

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ГПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Порядок розгляду вимог у наказному провадженні унормований Розділом ІІ Наказне провадження Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.

Згідно з ч. 1 ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір (ч. 2 ст. 148 ГПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ГПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст. 148 ГПК України.

За змістом ст.ст. 524, 533-535, 625 ЦК України, грошовим зобов`язанням є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Таким чином, в порядку наказного провадження може бути стягнута неоспорювана грошова заборгованість за письмовим договором, яка не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Звідси, наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у господарському судочинстві, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги (частина 2 статті 147 Господарського процесуального кодексу України).

Заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником (частина 1 статті 150 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з п.8 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Зі змісту заяви про видачу судового наказу та доданих до неї документів вбачається, що акти здачі-приймання наданих послуг до договору № 287 від 30.06.2021, № 797 від 30.09.2021, № 1129 від 31.12.2021 не підписані боржником. Також відсутні докази направлення цих актів Замовнику (Боржнику).

Отже, із поданої Заявником заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Зважаючи на викладені обставини, суд вбачає підстави для відмови у видачі судового наказу.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України суд відмовляє у видачі наказу, якщо наявні обставини, зазначені у частині 1 статті 175 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 153 ГПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини 1 ст. 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст., ст. 148, 150, 152, 153, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Відмовити Державному підприємству «Інформаційно-обчислювальний центр Міністерства соціальної політики, сім`ї та єдності України» у видачі судового наказу.

Ухвалу підписано 06.03.2026

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена протягом 10 днів до Південно-західного апеляційного господарського суду.

Суддя В.В. Литвинова