ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2026м. ДніпроСправа № 904/6870/25 (904/7020/25)

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Соловйової А.Є., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

За позовом Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю, м. Миколаїв

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг", м. Дніпро

про стягнення 8 640,00 грн

Без виклику учасників справи

СУТЬ СПОРУ:

Миколаївське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою (вх.№6526/25 від 11.12.2025) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" про стягнення 8 640 грн 00 коп. - коштів, сплачених за товар, що не був поставлений за договором від 22.03.2021 №2025/16з.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача 2 422 грн 40 коп. - судового збору.

Крім того, позивач у заяві (вх.№54681/25 від11.12.2025) просить долучити до матеріалів справи платіжну інструкцію від 09.12.2025 №1331.

Позовну заяву було подано без додержання вимог, встановлених статтею 162 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2025 про залишення позовної заяви без руху позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків - 7 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У подальшому, позивачем подано заяву (вх.№55788/25 від 18.12.2025), відповідно до якої позивачем було виправлено недоліки позовної заяви та виконано вимоги суду, зазначені в ухвалі суду від 16.12.2025.

Враховуючи вищевикладене, позивач усунув недоліки позовної заяви, визначені ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2025 про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.12.2025 (суддя Загинайко Т.В.) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до відомостей автоматизованої системи "Діловодство спеціалізованого суду" (ДСС) ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області (суддя Соловйова А.Є.) від 23.12.2025 відкрито провадження у справі №904/6870/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" (ідентифікаційний код 41449359). Також на офіційному вебпорталі Верховного Суду України 26.12.2025 опубліковано повідомлення про порушення справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг".

Ухвалою суду від 07.01.2026 постановлено передати матеріали справи №904/7020/25 за позовом Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (54005, м. Миколаїв, вул. Кропивницького Марка, буд. 17; ідентифікаційний код 20917114) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" (49000, м. Дніпро, вул. Мандриківська, буд. 47, оф. 503; ідентифікаційний код 41449359) про стягнення 8 640 грн 00 коп. до Господарського суду Дніпропетровської області, в провадженні якого перебуває справа №904/6870/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" (ідентифікаційний код 41449359), для розгляду спору по суті в межах цієї справи.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником.

21.10.2019 набув чинності Кодекс України з процедур банкрутства. Однією з ключових новел Кодексу є повна концентрація майнових спорів за участю боржника саме у справі про банкрутство за правилами ГПК України.

Так, відповідно до частин 1, 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 09.01.2026, на підставі положень частини 3 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства матеріали справи №904/6870/25(904/7020/25) передані до розгляду судді Соловйовій А.Є.

Ухвалою суду від 14.01.2026 прийняті матеріали справи №904/6870/25(904/7020/25) до свого провадження. Розгляд справи постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Також, у частині 7 статті 6 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Так, судом встановлено, що ухвалою суду від 14.01.2026 зокрема, було роз`яснено відповідачу, що відповідно до ст. 178 ГПК України він має право надати відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 165 ГПК України протягом 15 днів з дня отримання ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі. У разі ненадання відзиву на позовну заяву, додаткових доказів у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За змістом пункту 2 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Враховуючи вказане, з урахуванням положень частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України ухвала суду від 14.01.2026 була отримана відповідачем 14.01.2026, що підтверджується Довідкою Господарського суду Дніпропетровської області про доставку електронного листа до електронного кабінету ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЛІВАЙН ТОРГ".

Станом на 02.03.2026 відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України 02.03.2026 судом прийнято рішення у справі.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лівайн Торг» (далі - Постачальник, Відповідач) та Миколаївським обласним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (далі - Покупець, Позивач) був укладений Договір № 2025/16з від 22.03.2021, згідно умов якого Відповідач зобов`язаний був передати у власність Позивача бензин А-92 Епегду (далі - Товар), а Позивач зобов`язався прийняти Товар та своєчасно оплатити його на умовах, які вказані в даному Договорі (пункти 1.1, 1.2. Договору).

Ціна договору складала 8 542,50 грн (вісім тисяч п`ятсот сорок дві грн 50 коп.) (пункт 3.2 Договору).

Відповідно до додаткової угоди № 1 від 16.09.2021 ціна договору була збільшена на 5 940,00 грн. Відповідно до додаткової угоди № 2 від 16.11.2021 ціна договору була збільшена на 7 830,00 грн. Всього Постачальник повинен був поставити Товар у кількості 825 літрів на загальну суму 22 312,50 грн (двадцять дві тисячі триста дванадцять грн 50 коп).

Відповідно до пункту 1.5. Договору відпуск Товару з АЗС здійснюється за довірчими документами (скретч-карти) на отримання товару відповідно до «Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20.12.1997 року.

Пунктом 4.1. договору встановлено, що оплата Товару здійснюється Покупцем в національній валюті України в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок Постачальника згідно з наданим рахунком.

Покупець зобов`язаний сплатити вартість Товару протягом 7 банківських днів з моменту отримання видаткової накладної (п. 4.2).

Відповідно до п.5.1 Договору, строк поставки товарів до закінчення дії терміну довірчого документу, проте у скретч-картках, що отримані Покупцем відповідно до умов договору, термін дії скретч-карток не зазначений.

У пункті 5.2. сторони дійшли згоди, що місце поставки (передачі) товарів є:

-передача Покупцю товару на АЗС шляхом заправки автомобілів Покупця при пред`явленні довіреними особами покупця скретч-карт (пп.5.2.1.);

- скретч-карта є підставою для видачі (заправки) з АЗС вказаного у карті об`єму і марки товару, після чого всі обов`язки сторін по погашених скретч-картах

вважаються виконаними, при цьому учасник не може передати покупцю товар іншої

марки чи в кількості меншій, ніж зазначено в скретч-карті (пп.5.2.2.).

Умови постачання Товару - самовивезення (пункт 5.3 Договору).

Відповідно до пунктів 10.1, 10.2 договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та скріплення печатками, діє до 31 грудня 2021р.

Товар на суму 8 542,50 грн на придбання 335 літрів бензину був отриманий у повному обсязі.

У відповідності до умов договору Позивачем була здійснена оплата Товару, що підтверджується платіжним дорученням № 408 від 17.09.2021 на суму 5 940,00 грн.

На виконання умов договору сторонами були підписана видаткова накладна № 0108/0003470 від 22.09.2021 на придбання 220 литрів бензіну А-92.

Скретч-картки, отримані згідно з цією накладної обмінені на бензин у кількості 190 литрів. Не обміненим залишився Товар за скретч-картками на 30 литрів (2 по 15 л) на суму 810 грн.

Також Позивачем було здійснено оплату Товару, що підтверджується платіжним дорученням № 603 від 17.11.2021р. на суму 7 830,00 грн.

На виконання умов договору сторонами були підписана видаткова накладна № 0108/0004362 від 24.11.2021 на придбання 270 литрів бензіну А-92. Скретч-картки, отримані згідно з цією накладної, на Товар не обмінені.

Загальна кількість необмінених скретч-карток складає 20 штук по 15 л кожна, всього на 300 л на суму 8 640,00 грн.

Отже, свої зобов`язання стосовно оплати Товару Покупцем виконані у повному обсязі, Постачальнику перераховано 22 312,50 грн, проте Покупець не отримав Товар у належної кількості.

11.11.2025 року Покупець намагався здійснити обмін придбаних за договором скретч-карток проте не міг це здійснити у зв`язку з відсутністю мережі АЗС «Авіас» в місті Миколаєві, що мають можливість обмінювати скретч-картки «Авіас» на бензин.

З метою досудового врегулювання спору, у відповідності до пункту 9.1 Договору 12 листопада 2025 Позивачем було направлено Відповідачу претензію з пропозицією повернути кошти або здійснити обмін скретч-карток на бензин, яка була вручена Відповідачу 19.11.2025. Про те на час подання позовної заяви відповідь на претензію не надходила.

На даний час, ані грошових коштів, ані відповіді на претензію про повернення коштів, Миколаївським обласним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю від ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» не отримано.

Під час розгляду справи Відповідач доказів повернення передоплати не надав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з таких підстав.

Частиною 1 статті 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з частиною 1 статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Частиною 2 статті 693 ЦК України передбачено: якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до частини 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20.12.1997 затверджені Правила роздрібної торгівлі нафтопродуктами, як визначають порядок роздрібної торгівлі пальним, оливами, мастилами (далі - нафтопродукти) (далі -Правила № 1442) (у редакції, чинній на час існування спірних відносин).

Торгівля нафтопродуктами, призначеними для відпуску споживачам, здійснюється через мережу автозаправних станцій, автогазозаправних станцій та автогазозаправних пунктів, (абз. 2 п. З Правил № 1442).

Розрахунки за реалізовані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із використанням електронних платіжних засобів, паливних карток, талонів, відомостей на відпуск пального тощо) в установленому законодавством порядку. Разом з продукцією споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару (пункт 9 Правил № 1442).

Спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2018 № 281/171/578/155, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.09.2008 за № 805/15496, затверджена Інструкція про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (далі - Інструкція).

Відповідно до пункту 3 Інструкції талон - спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.

У пунктах 10.3.3.1,10.3.3.2 Інструкції визначено, що форму, зміст та ступінь захисту бланків талонів установлює емітент талона. При цьому необхідними елементами змісту талона є його серійний та порядковий номери. Заправлення за талонами відображається у змінному звіті АЗС за формою № 17-НП.

Враховуючи вказане, талон є документом, який засвідчує право його власника отримати пальне на АЗС, а тому підписання сторонами видаткової накладної не свідчить про передання постачальником покупцеві товару За договором, а лише підтверджує факт передачі талонів, які надавали право покупцеві на отримання відповідної кількості товару (палива) за договором в майбутньому.

У разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу (ч. 1 ст. 665 Цивільного кодексу України).

Якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми (ч. 1 ст. 670 Цивільного кодексу України).

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України).

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання щодо своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог Миколаївським обласним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІВАЙН ТОРГ" заборгованості за Договором поставки №2025/16з від 22.03.2021 в розмірі 8 640,00 грн.

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

Відповідно до частини першої статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина друга статі 2 ГПК України).

Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1 рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004).

Щодо надання оцінки доводам кожної зі сторін, суд зазначає, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, суди мають також враховувати практику Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, у справах "Проніна проти України" (рішення від 18.07.2006), "Трофимчук проти України" (рішення від 28.10.2010), де Суд зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, понесені позивачем судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 252, 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (54005, Миколаївська область, місто Миколаїв, вул. Кропивницького Марка, будинок 17, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІВАЙН ТОРГ» (49000, м. Дніпро, вул. Мандриківська, будинок 47, офіс 503., ) про стягнення 8 640,00 грн задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІВАЙН ТОРГ» (49000, м. Дніпро, вул. Мандриківська, будинок 47, офіс 503., ) на користь Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (54005, Миколаївська область, місто Миколаїв, вул. Кропивницького Марка, будинок 17, ) 8 640,00 грн - вартість недопоставленого товару за договором поставки №2025/16з від 22.03.2021 та 2 422,40 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядки та строки, встановлені ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено - 02.03.2026.

Суддя А.Є. Соловйова