ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року

м. Київ

cправа № 903/1130/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Жукова С.В. - головуючого, Картере В.І., Огородніка К.М.,

за участі секретаря: Купрейчук С.П.,

за участі представників судового засідання відповідно протоколу судового засідання від 25.02.2025

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції касаційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області

на ухвалу Господарського суду Волинської області від 29.05.2025

та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.10.2025

у справі № 903/1130/23

за заявою фізичної особи ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сотік Агро"

про банкрутство,-

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини справи

1. 16.11.2023 року відкрито провадження у справі про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Сотік Агро"; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника строком на 170 календарних днів; призначено розпорядником майна ТОВ "Сотік Агро" арбітражного керуючого Мачульського О.І.

2. 17.11.2023 на офіційному веб-порталі судової влади України оприлюднено оголошення про відкриття провадження у справі № 903/1130/23 про банкрутство ТОВ "Сотік Агро".

3. Постановою Господарського суду Волинської області від 05.09.2024 у справі № 903/1130/23 припинено процедуру розпорядження майном боржника та повноваження розпорядника майна; визнано ТОВ "Сотік Агро" банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців; призначено ліквідатором ТОВ "Сотік Агро" арбітражного керуючого Білика Олександра Анатолійовича.

4. В подальшому, постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.12.2024 задоволено апеляційні скарги ТОВ "Сотік Агро" та арбітражного керуючого Мачульського О.І.; скаосвано постанову Господарського суду Волинської області від 05.09.2024; справу № 903/1130/23 направлено до суду першої інстанції на стадію розпорядження майном боржника для продовження розгляду.

5. Постановою Верховного Суду від 12.03.2025 касаційну скаргу ТОВ "Суффле Агро Україна" задоволено; постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.12.2024 скасовано, а постанову Господарського суду Волинської області від 05.09.2024 у справі № 903/1130/23 залишено в силі.

6. 23 грудня 2024 Головне управління ДПС у Волинській області звернулось до суду з заявою про визнання кредиторських вимог до боржника - ТОВ "Сотік Агро", в якій зазначило, що в порушення норм податкового законодавства за боржником рахується податкова заборгованість в сумі 1 110 226,87 грн, з яких: податковий борг в сумі 858 670,88 грн та заборгованість з ЄСВ в сумі 251 555,99 грн за наступними платежами:

- податок на прибуток підприємств, який сплачують інші підприємства становить 686 122,00 грн, податковий борг виник на підставі самостійно нарахованих податкових зобов`язань платником податків, згідно поданої декларації № від 29.02.2024 в сумі 686 122,00 грн по терміну сплати 11.03.2024;

- податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (послуг) становить 49,35 грн, податковий борг виник на підставі донарахованої контролюючим органом штрафної санкції, згідно податкового повідомлення-рішення № від 16.02.2024 в сумі 49,35 грн;

- орендна плата з юридичних осіб по Сошичненській ТГ Камінь Каширського району становить 119 777,62 грн, податковий борг виник внаслідок самостійно нарахованих податкових зобов`язань платником податків, згідно поданих декларацій № від 20.02.2023 в сумі 9236,97 грн по терміну сплати 02.01.2024, 30.01.024 в сумі 9237 грн, № від 20.02.2024 в сумі 9761,13 грн по терміну сплати 01.03.2024, 01.04.2024, 30.04.2024, 30.05.2024, 01.07.2024, 30.07.2024, 30.08.2024, 30.09.2024, 30.10.2024, 02.12.2024;

- платнику донараховано штрафну санкцію, згідно податкового повідомлення-рішення №00/20921/0406 від 04.08.2024 в сумі 3692,35 грн.;

- земельний податок з юридичних осіб по Дубівській ТГ Ковельського району становить 17 672,63 грн, податковий борг виник на підставі самостійно нарахованих податкових зобов`язань платником податків, згідно поданих декларацій № від 20.02.2023 в сумі 1369,77 грн пор терміну сплати 02.01.2024. 30.01.2024, № від 20.02.2024 в сумі 1439,63 грн по терміну сплати 01.03.2024, 01.04.2024, 30.04.2024, 30.05.2024, 01.07.2024, 30.07.2024, 30.08.2024, 30.09.2024, 30.10.2024, 02.12.2024;

- платнику донараховано штрафну санкцію, згідно податкового повідомлення-рішення № від 28.12.2023 в сумі 536,79 грн.;

- земельний податок з юридичних осіб по Ковельській ТГ Ковельського району становить 470,13 грн, податковий борг виник згідно донарахування платнику штрафних санкцій, згідно податкових повідомлень-рішень № від 28.12.2023 в сумі 413,92 грн, № від 15.10.2024 в сумі 53,56 грн;

- згідно зі ст. 129 Податкового кодексу України нараховано пеню в сумі 2,65 грн;

- єдиний податок з с/г товаровиробників, у яких частка с/г товаровиробників за попередній податковий рік дорівнює або перевищує 75% по Сошичненській ТГ Камінь-Каширського району становить 210,82 грн, податковий борг виник згідно донарахування платнику штрафної санкції, згідно податкового повідомлення-рішення № 00/14561/0406 від 30.05.2024;

- єдиний податок з с/г товаровиробників, у яких частка с/г товаровиробників за попередній податковий рік дорівнює або перевищує 75% по Дубівській ТГ Ковельського району становить 727,23 грн, податковий борг виник згідно донарахування платнику штрафної санкції, згідно податкового повідомлення-рішення № 7 від 28.12.2023 від 28.12.2023;

- податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості по Дубівській ТГ Ковельського району становить 33 641,10 грн, податковий борг виник на підставі самостійно нарахованих податкових зобов`язань платником податків, згідно поданих декларацій № від 20.02.2023 в сумі 7935,96 по терміну сплати 29.01.2024, № від 20.02.2024 в сумі 8409,78 грн по терміну сплати 29.04.2024, 29.07.2024, 29.10.2024;

- платнику донараховано штрафну санкцію, згідно податкового повідомлення-рішення № від 28.12.2023 в сумі 475,80 грн;

- єдиний внесок, нарахований роботодавцем на суму заробітної плати, винагороди. За договором ЦПХ, допомога по тимчасовій непрацездатності заборгованість становить 251 555,99 грн з врахуванням наявної переплати в сумі 870,84 грн та часткової сплати в сумі 135 333,00 грн, яка виникла на підставі самостійно нарахованих податкових зобов`язань платником податків, згідно поданих розрахунків № від 07.02.2023 в сумі 21088,69 грн по терміну сплати 09.02.2023, в сумі 16391,51 грн по терміну сплати 09.02.2023, в сумі 21255,71 грн по терміну сплати 09.02.2023, № від 09.05.2023 в сумі 19836,71 грн по терміну сплати 10.05.2023, в сумі 21456,46 грн по терміну сплати 10.05.2023, в сумі 21530,71 грн по терміну сплати 10.05.2023, № від 09.08.2023 в сумі 21739,71 грн по терміну сплати 09.08.2023, в сумі 23216,07 грн по терміну сплати 09.08.2023, в сумі 22948,29 грн по терміну сплати 09.08.2023, № від 09.11.2023 в сумі 22750,20 грн по терміну сплати 09.11.2023, в сумі 19871,95 грн по терміну сплати 09.11.2023, в сумі 18021,66 грн по терміну сплати 09.11.2023, № від 08.02.2024 в сумі 15706,51 грн по терміну сплати 09.02.2024, в сумі 14930,77 грн по терміну сплати 09.02.2024, в сумі 14126.47 грн по терміну сплати 09.02.2024, № від 07.05.2024 в сумі 13515,68 грн по терміну сплати 10.05.2024, в сумі 13322,82 грн по терміну сплати 10.05.2024, в сумі 13400,54 грн по терміну сплати 10.05.2024, № від 07.08.2024 в сумі 14936,83 грн по терміну сплати 09.08.2024, в сумі 12235,78 грн по терміну сплати 09.08.2024, в сумі 6347.00 грн по терміну сплати 09.08.2024, № від 06.11.2024 в сумі 6347,00 грн по терміну сплати 11.11.2024, в сумі 6937,92 грн по терміну сплати 11.11.2024, в сумі 5844,84 грн по терміну сплати в сумі 5844,84 грн.

-Як зазначило Головне управління ДПС у Волинській області, несплачені у встановлені законодавством строки суми податкового зобов`язання набули статусу податкового боргу (заборгованості) ТзОВ "Сотік Агро", а відтак підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів.

Короткий зміст оскаржуваних рішень

7. Ухвалою Господарського суду Волинської області від 29.05.2025 у справі № 903/1130/23 заяву Головного управління ДПС у Волинській області про визнання грошових вимог до боржника задоволено частково; визнано у встановленому порядку доведені грошові вимоги управління до ТОВ "Сотік Агро" на загальну суму 1058150, 82 грн, які підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів у наступній черговості: 6056 грн судовий збір - вимоги першої черги; 251555, 99 грн - вимоги другої черги; 712164, 47 грн - вимоги третьої черги; 88374, 36 грн - вимоги четвертої черги; у задоволенні решти вимог відмовлено.

7.1. Відмовляючи в частині заявлених вимог, місцевий господарський суд встановив, що штрафні санкції нараховані в період дії мораторію, а самостійно визначені та не сплачені боржником податкові зобов`язання припадають на період визнання боржника банкрутом. За таких обставин вимоги кредитора в розмірі 52076,05 грн задоволенню не підлягають.

8. Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.10.2025 ухвалу Господарського суду Волинської області від 29 травня 2025 року у справі №903/1130/23 змінено в мотивувальній та резолютивній частинах щодо сум грошових вимог та черговості їх задоволення. Викладено п. 2 резолютивної частини ухвали в такій редакції:

"2. Визнати у встановленому порядку доведені грошові вимоги Головного управління Державної податкової служби у Волинській області (43010, Волинська область, м. Луцьк, Київський майдан 4, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сотік Агро" (45031, Волинська область, Ковельський район, село Дубове, пров. Колгоспний, будинок 4, ) на загальну суму 1 068 162,81 грн., які підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів у наступній черговості:

- 6 056 грн. 00 коп. судовий збір - вимоги першої черги;

- 251555,99 грн. - вимоги другої черги;

- 723694,47 грн. - вимоги третьої черги;

- 86801,88 грн. - вимоги четвертої черги;

- 6110,47 грн - вимоги шостої черги."

В решті ухвалу залишено без змін.

8.1. Апеляційний господарський суд, зробивши власний перерахунок, дійшов до висновку, що кредиторські вимоги ГУ ДПС у Волинській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сотік Агро" підлягають визнанню на загальну суму 1 068 162,81 грн.

-Крім того, суд другої інстанції погодився із зауваженням апелянта про здійснення судом першої інстанції арифментичної помилки в частині відхилених вимог, оскільки при здійсненні підрахунку сума невизнаних судом кредиторських вимог складає 46392,47 грн.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

9. До Верховного Суду від Головного управління ДПС у Волинській області надійшла касаційна скарга, у якій скаржник просить Суд скасувати ухвалу Господарського суду Волинської області від 29.05.2025 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.10.2025 у справі №903/1130/23 в частині невизнання кредиторських вимог та прийняти нове рішення, яким заяву ГУ ДПС у Волинській області про визнання кредиторських вимог на суму 1 110 226,87 грн задовольнити повністю.

9.1. На виконання приписів пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України скаржник посилається на пункт 1 частини 2 статті 287 ГПК України та зазначає, що судами неправильно застосовано положення підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14, пункту 56.18 статті 56, пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України та вказує, що суди попередніх інстанцій застосували норми права без врахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах, зокрема:

- у постанові Верховного Суду від 08.08.2023 у справі № 908/1954/21, в якій зазначено, що для визначення статусу кредиторських вимог у справі про банкрутство має враховуватися насамперед момент виникнення вимоги, а не строк її виконання, відтак вимоги кредиторів, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, є конкурсними незалежно від строку виконання грошових зобов`язань боржника;

- у постанові Верховного Суду від 17.01.2024 у справі №903/51/20, в якій зазначено, що податкове зобов`язання виникає з моменту прострочення строку сплати, а не з дати винесення податкового повідомлення- рішення;

- у постанові Верховного Суду від 22.05.2024 у справі №910/13514/21, в якій зазначено, що податкова має право заявляти свої вимоги у справі про банкрутство незалежно від результату адмінспору. Таким чином, держава не втрачає частку у ліквідаційній масі навіть тоді, коли боржник паралельно оскаржує нарахування.

В уточненій касаційній скарзі також зазначено, що норми Кодексу України з процедур банкрутства не містять заборону заявляти конкурсні вимоги до боржника у ліквідаційній процедурі. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного суду від 25.07.2023 у справі № 922/5231/21, у постанові судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 14.06.2023 у справі № 904/5743/20.

Також скаржник вказує, що при винесенні оскаржуваної ухвали судом не враховано висновок, викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.10.2021 у справі № 913/479/18, від 08.08.2023 у справі № 908/1954/21 щодо застосування статей 45 - 47 КУПБ.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

10. Відзиву не надано.

Провадження у Верховному Суді

11. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №903/1130/23 визначено колегію суддів у складі: Жукова С.В. - головуючого, Картере В.І., Огородніка К.М., що підтверджується протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 07.11.2025.

12. Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.12.2025, серед іншого, відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Волинській області на ухвалу Господарського суду Волинської області від 29.05.2025 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.10.2025 у справі №903/1130/23; призначено до розгляду касаційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області у справі №903/1130/23 на 28 січня 2026 року о 12:30 год. у відкритому судовому засіданні у приміщенні Касаційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, в залі судових засідань №330; витребувано з Господарського суду Волинської області та/або Північно-західного апеляційного господарського суду матеріали справи №903/1130/23 з оригіналами оскаржуваних судових рішень.

13. Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.01.2026 відкладено розгляд касаційної скарги Головного управління ДПС у Волинській області на ухвалу Господарського суду Волинської області від 29.05.2025 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.10.2025 у справі №903/1130/23 на 25 лютого 2026 року о 12:45 у відкритому судовому засіданні у приміщенні Касаційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. О.Копиленка, 6, в залі судових засідань № 330.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

14. Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу слід частково задовольнити, з огляду на таке.

15. Відповідно статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

16. Предметом касаційного перегляду у цій справі є питання дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права під час розгляду грошових вимог Головного управління ДПС у Волинській області.

17. Статтею 1 КУзПБ визначено, що грошове зобов`язання - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. Склад і розмір грошових зобов`язань визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Кодексом; кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

18. Порядок звернення кредиторів із вимогами до боржника у справі про банкрутство (після відкриття провадження) та порядок розгляду судом відповідних заяв визначені, зокрема статтями 45, 46, 47 КУзПБ.

19. Визначення статусу вимог кредитора (конкурсні чи поточні) пов`язується безпосередньо з моментом виникнення цих вимог. При цьому набуття статусу кредитора у справі про банкрутство законодавець пов`язує з наявністю у особи (як фізичної, так і юридичної) грошових вимог до боржника, поданих у встановленому законом порядку, та прийняття судом відповідної ухвали про повне або часткове визнання її вимог. Відповідний висновок наведений Верховним Судом у постановах від 25.06.2020 у справі № 916/1965/13, від 21.09.2020 у справі № 916/2878/14, від 04.11.2020 у справі № 904/9024/16.

20. Порядок виникнення грошових зобов`язань щодо сплати податків та зборів визначений Податковим кодексом України (далі - ПК України), положеннями пунктів 1.1. та 1.3 статті 1 якого унормовано, що цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства; однак не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до пунктів 54.1 та 54.3 статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою. Контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо, зокрема, дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

21. Стаття 57 ПК України регулює строки сплати податкового зобов`язання: за загальним правилом платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (пункт 57.1 статті 57); у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу; у разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження (пункт 57.3 статті 57 ПК України).

22. За змістом підпункту 14.1.39. пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

23. Як уже зазначалось вище, судами встановлено, що заборгованість ТОВ "Сотік Агро" в сумі 1 110 226,87 грн, з яких: податковий борг в сумі 858 670,88 грн та заборгованість з ЄСВ в сумі 251 555,99 грн виникла за відповідними платежами, відповідно до заяви кредитора:

- податок на прибуток підприємств, який сплачують інші підприємства становить 686 122,00 грн, податковий борг виник на підставі самостійно нарахованих податкових зобов`язань платником податків, згідно поданої декларації № від 29.02.2024 в сумі 686 122,00 грн по терміну сплати 11.03.2024;

- податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (послуг) становить 49,35 грн, податковий борг виник на підставі донарахованої контролюючим органом штрафної санкції, згідно податкового повідомлення-рішення № від 16.02.2024 в сумі 49,35 грн;

- орендна плата з юридичних осіб по Сошичненській ТГ Камінь Каширського району становить 119 777,62 грн, податковий борг виник внаслідок самостійно нарахованих податкових зобов`язань платником податків, згідно поданих декларацій № від 20.02.2023 в сумі 9236,97 грн по терміну сплати 02.01.2024, 30.01.024 в сумі 9237 грн, № від 20.02.2024 в сумі 9761,13 грн по терміну сплати 01.03.2024, 01.04.2024, 30.04.2024, 30.05.2024, 01.07.2024, 30.07.2024, 30.08.2024, 30.09.2024, 30.10.2024, 02.12.2024;

- платнику донараховано штрафну санкцію, згідно податкового повідомлення-рішення №00/20921/0406 від 04.08.2024 в сумі 3692,35 грн.;

- земельний податок з юридичних осіб по Дубівській ТГ Ковельського району становить 17 672,63 грн, податковий борг виник на підставі самостійно нарахованих податкових зобов`язань платником податків, згідно поданих декларацій № від 20.02.2023 в сумі 1369,77 грн пор терміну сплати 02.01.2024. 30.01.2024, № від 20.02.2024 в сумі 1439,63 грн по терміну сплати 01.03.2024, 01.04.2024, 30.04.2024, 30.05.2024, 01.07.2024, 30.07.2024, 30.08.2024, 30.09.2024, 30.10.2024, 02.12.2024;

- платнику донараховано штрафну санкцію, згідно податкового повідомлення-рішення № від 28.12.2023 в сумі 536,79 грн.;

- земельний податок з юридичних осіб по Ковельській ТГ Ковельського району становить 470,13 грн, податковий борг виник згідно донарахування платнику штрафних санкцій, згідно податкових повідомлень-рішень № від 28.12.2023 в сумі 413,92 грн, № від 15.10.2024 в сумі 53,56 грн;

- згідно зі ст. 129 Податкового кодексу України нараховано пеню в сумі 2,65 грн;

- єдиний податок з с/г товаровиробників, у яких частка с/г товаровиробників за попередній податковий рік дорівнює або перевищує 75% по Сошичненській ТГ Камінь-Каширського району становить 210,82 грн, податковий борг виник згідно донарахування платнику штрафної санкції, згідно податкового повідомлення-рішення № 00/14561/0406 від 30.05.2024;

- єдиний податок з с/г товаровиробників, у яких частка с/г товаровиробників за попередній податковий рік дорівнює або перевищує 75% по Дубівській ТГ Ковельського району становить 727,23 грн, податковий борг виник згідно донарахування платнику штрафної санкції, згідно податкового повідомлення-рішення № 7 від 28.12.2023 від 28.12.2023;

- податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості по Дубівській ТГ Ковельського району становить 33 641,10 грн, податковий борг виник на підставі самостійно нарахованих податкових зобов`язань платником податків, згідно поданих декларацій № від 20.02.2023 в сумі 7935,96 по терміну сплати 29.01.2024, № від 20.02.2024 в сумі 8409,78 грн по терміну сплати 29.04.2024, 29.07.2024, 29.10.2024;

- платнику донараховано штрафну санкцію, згідно податкового повідомлення-рішення № від 28.12.2023 в сумі 475,80 грн;

- єдиний внесок, нарахований роботодавцем на суму заробітної плати, винагороди. За договором ЦПХ, допомога по тимчасовій непрацездатності заборгованість становить 251 555,99 грн з врахуванням наявної переплати в сумі 870,84 грн та часткової сплати в сумі 135 333,00 грн, яка виникла на підставі самостійно нарахованих податкових зобов`язань платником податків, згідно поданих розрахунків № від 07.02.2023 в сумі 21088,69 грн по терміну сплати 09.02.2023, в сумі 16391,51 грн по терміну сплати 09.02.2023, в сумі 21255,71 грн по терміну сплати 09.02.2023, № від 09.05.2023 в сумі 19836,71 грн по терміну сплати 10.05.2023, в сумі 21456,46 грн по терміну сплати 10.05.2023, в сумі 21530,71 грн по терміну сплати 10.05.2023, № від 09.08.2023 в сумі 21739,71 грн по терміну сплати 09.08.2023, в сумі 23216,07 грн по терміну сплати 09.08.2023, в сумі 22948,29 грн по терміну сплати 09.08.2023, № від 09.11.2023 в сумі 22750,20 грн по терміну сплати 09.11.2023, в сумі 19871,95 грн по терміну сплати 09.11.2023, в сумі 18021,66 грн по терміну сплати 09.11.2023, № від 08.02.2024 в сумі 15706,51 грн по терміну сплати 09.02.2024, в сумі 14930,77 грн по терміну сплати 09.02.2024, в сумі 14126.47 грн по терміну сплати 09.02.2024, № від 07.05.2024 в сумі 13515,68 грн по терміну сплати 10.05.2024, в сумі 13322,82 грн по терміну сплати 10.05.2024, в сумі 13400,54 грн по терміну сплати 10.05.2024, № від 07.08.2024 в сумі 14936,83 грн по терміну сплати 09.08.2024, в сумі 12235,78 грн по терміну сплати 09.08.2024, в сумі 6347.00 грн по терміну сплати 09.08.2024, № від 06.11.2024 в сумі 6347,00 грн по терміну сплати 11.11.2024, в сумі 6937,92 грн по терміну сплати 11.11.2024, в сумі 5844,84 грн по терміну сплати в сумі 5844,84 грн.

24. Оцінюючи повноту і всебічність судового розгляду у даній справі, судова колегія суду касаційної інстанції виходить з наведених норм КУзПБ у сукупності з положеннями процесуального закону та вважає за необхідне звернутися до усталених правових висновків Верховного Суду стосовно порядку розгляду кредиторських вимог у справі про банкрутство, ролі та обов`язків суду на цій стадії провадження у справі про банкрутство, за якими:

- заявник сам визначає докази, які, на його думку, підтверджують заявлені вимоги (постанови: від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, 25.06.2019 у справі №922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі №910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16);

- обов`язок здійснення правового аналізу заявлених у справі кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог покладений на господарський суд, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство (постанови: від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, від 05.03.2019 у справі №910/3353/16, від 18.04.2019 у справі № 914/1126/14, від 20.06.2019 у справі №915/535/17, від 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі №904/9024/16);

- під час розгляду заявлених грошових вимог суд користується правами та повноваженнями, наданими йому процесуальним законом; суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (постанови: від 26.02.2019 у справі №908/710/18, 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі №904/9024/16);

- господарський суд зобов`язаний перевірити та надати правову оцінку усім вимогам кредиторів до боржника незалежно від факту їх визнання чи відхилення боржником (постанови: від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18);

- завданням господарського суду є перевірка заявлених до боржника грошових вимог конкурсних кредиторів, які можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, та/або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (постанови: від 05.03.2019 у справі № 910/3353/16, від 18.04.2019 у справі № 914/1126/14, від 20.06.2019 у справі № 915/535/17, від 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16).

25. Ці висновки не втратили своєї актуальності з введенням в дію з 21.10.2019 КУзПБ (відповідно до пункту 4 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" якого з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство), оскільки чинний Кодекс (статті 45-47) містить аналогічне у відповідній частині правове регулювання порядку звернення кредиторів із заявами із вимогами до боржника у справі про банкрутство та порядку розгляду цих заяв судом.

26. Верховний Суд у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 14.06.2023 у справі №904/5743/20 дійшов висновку про те, що з огляду на положення статей 45 - 47 КУзПБ, податковий орган, так само як і інші конкурсні кредитори, повинен подати до господарського суду вимоги до боржника щодо його грошових зобов`язань по сплаті податків і зборів, що виникли до дня відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство разом з документами, що ці зобов`язання підтверджують, а господарський суд зобов`язаний розглянути всі вимоги та заперечення проти них на підставі поданих кредитором і боржником документів, оцінити правомірність цих вимог незалежно від наявності в адміністративному суді спору щодо неузгодженого податкового зобов`язання, з якого сформована кредиторська вимога податкового органу.

27. Отже, перевірці поданого кредитором розрахунку грошових вимог, мають передувати встановлення судами попередніх інстанцій правової природи і складових податкового боргу, підстав виникнення грошових зобов`язань боржника щодо сплати податкових платежів, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог (зобов`язань), перевірка відповідного розрахунку.

28. Норми КУзПБ не містять заборони кредитору заявляти конкурсні вимоги до боржника у ліквідаційній процедурі. Аналогічні правові висновки викладені в постанові судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.06.2023 року у справі №904/5743/20.

29. Слід звернути увагу, що використання формального підходу при розгляді заяви з кредиторськими вимогами та визнання кредиторських вимог без надання правового аналізу поданій заяві з кредиторськими вимогами, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог створює загрозу визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника. Наведене порушує права кредиторів у справі про банкрутство з обґрунтованими грошовими вимогами.

30. З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій, розглядаючи грошові вимоги контролюючого органу до боржника, не дослідили зміст наданих на підтвердження кредиторських вимог декларацій (розрахунків) на предмет встановлення моменту виникнення грошових зобов`язань у боржника, тобто, не здійснили правового аналізу заявлених кредиторських вимог податкового органу, насамперед стосовно моменту виникнення цих грошових вимог (зобов`язань), обмежившись формальним посиланням на дати поданих боржником декларацій.

31. Таким чином, суди обох попередніх інстанцій, не врахувавши висновки Верховного Суду щодо обов`язкового дослідження підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру та відповідності чинному законодавству, обмежились лише вказівкою про наявність самостійно поданих боржником декларацій без дослідження їх правової природи та обґрунтованості зазначених в них вимог.

32. Крім цього, зі змісту судових рішень не зрозуміло які визнані судами суми податків, обов`язкових платежів та штрафних санкцій за порушення вимог податкового законодавства до якої черги належать, тобто, при визначенні черговості грошових вимог контролюючого органу, судами не було встановлено складових податкового боргу та їх розміру стосовно віднесення відповідних вимог до певної черги задоволення кредиторських вимог.

33. Окремо слід зауважити щодо визнаних судами кредиторських вимог по орендній платі з юридичних осіб по Сошичненській ТГ Камінь Каширського району, згідно поданих боржником декларацій та донараховані штрафні санкції.

34. Приписами частини першої статті 181 ЦК України визначено, що земельна ділянка є об`єктом нерухомого майна.

35. Відповідно до частин першої, дев`ятої статті 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.

36. Положеннями статті 206 ЗК України передбачено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

37. Статтею 1 Закону України "Про оренду землі" визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

38. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 13 Закону України "Про оренду землі").

39. Нормами статті 15 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що однією з істотних умов договору оренди, згоди щодо якої має досягнути місцева рада та орендар земельної ділянки, є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

40. Відповідно до статті 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою відповідно до договору оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до ПК України).

41. Згідно з пп. 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 ПК України земельний податок це - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

42. Згідно з пп. 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 ПК України землекористувачі - це юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), які користуються земельними ділянками державної та комунальної власності: 1) на праві постійного користування; 2) на умовах оренди.

43. Разом з тим, за змістом пп. 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України орендна плата для цілей розділу XII цього Кодексу - обов`язковий платіж за користування земельною ділянкою державної або комунальної власності на умовах оренди.

44. Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (пп. 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

45. За приписами пп. 269.1.1 пункту 269.1 статті 269 ПК України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) (пп. 269.1.1.1) та землекористувачі, яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності на правах постійного користування (пп. 269.1.1.2).

46. Відповідно до пп. 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 ПК України платники орендної плати - землекористувачі (орендарі) земельних ділянок державної та комунальної власності на умовах оренди.

47. Отже, законодавцем визначено, що плата за землю може справлятися як у формі земельного податку так і у формі орендної плати. При цьому, одночасне стягнення такої плати і як земельного податку і як орендної плати зазначеною нормою закону не передбачено.

48. Відповідний правовий висновок щодо застосування положень п.п. 14.1.73 пункту 14.1 статті 14, пункту 269.1 статті 269 ПК України при поданні податковим органом грошових вимог у провадженні у справі про банкрутство, які виникли з договірних відносин між боржником та органами місцевого самоврядування, є усталеним та неодноразово викладався у постановах Верховного Суду від 05.07.2022 у справі №908/1721/21, від 26.04.2023 у справі №910/18544/21, від 27.09.2023 у справі №910/15043/21, від 04.06.2024 у справі №921/110/23, та який не було враховано судами попередніх інстанцій під час розгляду заяви Головного управління ДПС у Волинській області з грошовими вимогами до боржника.

49. Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою та справляння якого здійснюється відповідно до положень розділу XIII ПК України.

50. Нормами п.п. 270.1.2 пункту 270.1 статті 270 ПК України передбачено, що об`єктами оподаткування платою за землю, зокрема, є об`єкти оподаткування орендною платою - земельні ділянки державної та комунальної власності, надані в користування на умовах оренди.

51. Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою та справляння якого здійснюється відповідно до положень розділу XIII ПК України.

52. Статтею 288 ПК України визначено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Договір оренди земель державної і комунальної власності укладається за типовою формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

53. Типовий договір оренди землі затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 №220.

54. Отже, системний аналіз зазначених вище норм законодавства дає підстави для висновку про те, що орендна плата - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі, частиною першою статті 13, статтями 15 та 21 Закону України "Про оренду землі", абзацом першим пункту 289.1 статті 289 ПК України.

55. Крім того, аналіз зазначених положень законодавства свідчить про те, що обов`язок зі сплати орендної плати є нормативно врегульованим і не може визначатися чи змінюватися та припинятися сторонами договору за власним волевиявленням. Якщо орендар земельної ділянки не сплачує орендну плату, то згідно зі статтею 24 Закону України "Про оренду землі" місцева рада як орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

56. Надавши оцінку поданим Головним управлінням ДПС у Волинській області доказам на підтвердження грошових вимог останнього щодо орендної плати з юридичних осіб, ані судом першої інстанції, ані апеляційним судом не встановлено чи є боржник у цій справі власником земельної ділянки чи її постійним землекористувачем, що в силу наведених вище положень ПК України зумовлює обов`язок такої особи (платника) щодо сплати відповідного податку.

57. З огляду на зазначене, суди першої та апеляційної інстанцій прийняли оскаржувані судові рішення без врахування вимог статті 45, 46, 47 КУзПБ, порушенням вимог статті 86 ГПК України, без належної оцінки усієї сукупності доводів та наявним у матеріалах справи доказам, не визначили дійсний розмір вимог Головним управлінням ДПС у Волинській області

58. Суд зазначає, що завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами (рішення Європейського суду з прав людини у справі (далі - ЄСПЛ) "Ван де Гурк проти Нідерландів").

59. В рішеннях Європейського суду з прав людини наголошується про те, що правосуддя має не тільки чинитися, також має бути видно, що воно чиниться. На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість. (Рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" від 26.10.1984 та Рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" від 28.10.1998). Якщо помилка національного суду щодо питань права або факту є настільки очевидною, що її можна кваліфікувати як "явну помилку" (тобто помилку, якої б не міг припуститися розумний суд) вона може порушити справедливість провадження (Справа "Хамідов проти Росії").

60. Суд вважає, що допущені процесуальні порушення на предмет повноти дослідження обставин справи є такими помилками, які порушили принцип пропорційності господарського судочинства з метою дотримання балансу інтересів кредиторів та боржника у справі про банкрутство, яка розглядається, та, як наслідок, не забезпечили справедливого розгляду справи на даному етапі, а тому підлягають скасуванню з направленням справи у скасованій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

61. Згідно з частиною третьою статті 310 ГПК України, підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: 1) суд не дослідив зібрані у справі докази; або 2) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або 3) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

62. З огляду на зазначене та наявність порушень норм процесуального права при прийнятті ухвали місцевим судом та постанови судом апеляційної інстанції, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги Головного управління ДПС у Волинській області та направлення справи у скасованій частині на новий розгляд до місцевого господарського суду.

63. Верховний Суд звертає увагу, що відповідно до частини п`ятої статті 310 ГПК України, висновки суду касаційної інстанції щодо застосування норм права, зазначені у мотивувальної частини даної постанови, є обов`язковими для місцевого та апеляційного судів під час нового розгляду.

64. При новому розгляді суду першої інстанції слід врахувати наведене у цій постанові, вимоги ст.ст. 45, 46, 47 КУзПБ, надати належну оцінку усій сукупності доводів та наявним у матеріалах справи доказам, дослідити кредиторські вимоги та визначити дійсний розмір вимог Головного управління ДПС у Волинській області.

Розподіл судових витрат

65. Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК покладається на скаржника.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області задовольнити частково.

2. Ухвалу Господарського суду Волинської області від 29.05.2025 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.10.2025 у справі №903/1130/23 скасувати.

3. Справу №903/1130/23 направити на новий розгляд до Господарського суду Волинської області.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Жуков

Судді В.І. Картере

К.М. Огороднік