УХВАЛА

09 березня 2026 року

м. Київ

cправа № 916/5378/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є. В. - головуючого, Мачульського Г. М., Рогач Л. І.,

вирішуючи питання про самовідвід судді Верховного Суду Краснова Єгора Володимировича від участі у розгляді справи

за касаційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю "ДП Ворлд Тіс Південний" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІС Вугілля" на постанову Південно-Західного апеляційного господарського суду від 02.02.2026 у справі

за позовом Кабінету Міністрів України до відповідачів: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "ДП Ворлд Тіс Південний", 2) Державного реєстратора Лиманської районної державної адміністрації Гриба Максима Петровича, 3) Державного підприємства "Класифікаційне товариство Регістр судноплавства України", 4) Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Національного антикорупційного бюро України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача-1: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІС Вугілля", 2) Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Трансінвестсервіс", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача-4: Міністерства розвитку громад та територій України, про: усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном

ВСТАНОВИВ:

Кабінет Міністрів України звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДП Ворлд Тіс Південний", державного реєстратора Лиманської районної державної адміністрації Гриба Максима Петровича, Державного підприємства "Класифікаційне товариство Регістр судноплавства України" та Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", в якому просив суд усунути існуючі перешкоди у користуванні та розпорядженні державі в особі Кабінету Міністрів України акваторією Аджалицького лиману біля причалів № 19-22, що є частиною акваторії морського порту "Південний" та земельної ділянкою під нею.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.11.2025 провадження у справі № 916/5378/23 зупинено до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 915/268/24.

Постановою Південно-Західного апеляційного господарського суду від 02.02.2026 ухвалу Господарського суду Одеської області від 14.11.2025 про зупинення провадження у справі № 916/5378/23 скасовано, справу направлено до Господарського суду Одеської області для продовження розгляду.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДП Ворлд Тіс Південний" (далі - ТОВ "ДП Ворлд Тіс Південний") та Товариство з обмеженою відповідальністю "ТІС Вугілля" (далі - ТОВ "ТІС Вугілля") звернулися до Верховного Суду з касаційними скаргами, в яких просять постанову апеляційного суду від 02.02.2026 скасувати та залишити в силі ухвалу господарського суду від 14.11.2025 про зупинення провадження у справі.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.02.2026 та протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 25.02.2026 справу № 916/5378/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Краснова Є. В. - головуючого, Мачульського Г. М., Рогач Л. І.

Разом з тим суддя Краснов Є. В. подав заяву про самовідвід у цій справі у порядку статті 35 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Так, під час вивчення касаційної скарги та матеріалів справи, суддя Краснов Є. В. дійшов висновку, що не може брати участь у розгляді цієї справи. На обґрунтування підстав для самовідводу суддя Краснов Є. В. посилається на те, що він особисто знайомий з директором ТОВ "ТІС Вугілля" Кутателадзе Віталієм Олеговичем, з яким протягом останнього часу підтримує дружні стосунки.

Заява судді Верховного Суду Краснова Є. В. про самовідвід підлягає задоволенню з огляду на таке.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені у статтях 35, 36 ГПК України.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

З підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід (частина перша статті 38 ГПК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 39 ГПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як зазначає Європейський суд з прав людини у рішенні від 24 травня 1989 року, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, заява № 11/1987/134/188, § 48).

У світлі прецедентної практики Європейського суду з прав людини об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу (рішення від 24 травня 1989 року (Hauschildt Case), заява № 11/1987/134/188, § 46).

Згідно з пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Зважаючи на викладене та враховуючи, що суддя Краснов Є. В. має особисті дружні стосунки з директором учасника справи - ТОВ "ТІС Вугілля", з метою уникнення будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді при розгляді касаційних скарг ТОВ "ДП Ворлд Тіс Південний" та ТОВ "ТІС Вугілля" на постанову Південно-Західного апеляційного господарського суду від 02.02.2026 у справі № 916/5378/23, а також забезпечення довіри учасників справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення заяв про самовідвід судді Краснова Є. В.

Керуючись статтями 35, 39, 234 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву судді Краснова Є. В. про самовідвід у справі № 916/5378/23 задовольнити.

2. Справу № 916/5378/23 передати для здійснення повторного автоматизованого розподілу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Краснов

Суддя Г. М. Мачульський

Суддя Л. І. Рогач