ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2026 р. Справа №910/11733/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Шапрана В.В.

Буравльова С.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі"

на рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2025 (повний текст складено 25.11.2025)

та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2025

у справі №910/11733/25 (суддя Трофименко Т.Ю.)

за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Глорія Парк"

до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі"

про стягнення 47 916,40 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рух справи в суді першої інстанції

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Глорія Парк" (далі - ОСББ "Глорія Парк") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" (далі - ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі") заборгованості у розмірі 51 323,62 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.09.2025 відкрито провадження у справі №910/11733/25 та вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В процесі розгляду справи позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог до 47 916,40 грн. Вказана заява прийнята судом до розгляду.

Також, до Господарського суду міста Києва надійшли заява позивача про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 21 000,00 грн.

Короткий зміст рішення та додаткового рішення місцевого господарського суду та мотиви їх ухвалення

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.11.2025 у справі №910/11733/25 позов задоволено.

Стягнуто з ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" на користь ОСББ "Глорія Парк" 47 916,40 грн заборгованості, 2 422,40 грн судового збору та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Повернуто ОСББ "Глорія Парк" зі спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 605,60 грн, сплачений відповідно до платіжної інструкції від 15.09.2025 №1663.

Ухвалюючи вказане рішення суд першої інстанції, перевіривши розрахунок позивача, встановив, що наведена вище сума заборгованості розрахована позивачем правильно, відповідно до встановлених тарифів та пропорційно площі нежитлових приміщень, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення заборгованості в розмірі 47 916,40 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 04.12.2025 у справі №910/11733/25 заяву ОСББ "Глорія Парк" про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" на користь ОСББ "Глорія Парк" 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. В решті вимог заяви відмовлено.

Ухвалюючи додаткове рішення місцевий господарський суд, керуючись своїм внутрішнім переконанням, беручи до уваги заперечення відповідача, з урахуванням принципів розумності, справедливості та пропорційності, дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн, тоді як у решті заявленої позивачем до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити, що відповідає висновку, викладеному у пункті 6.1 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням та додатковим рішенням місцевого господарського суду, ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2025 та додаткове рішення від 04.12.2025 у справі №910/11733/25 та ухвалити нові судові рішення, якими відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувані рішення суду першої інстанції є незаконними, необґрунтованими та такими, що ухвалені з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Так, на переконання скаржника, суд першої інстанції при розгляді справи не з`ясував фактичні обставини, які мають значення для справи, і які підтверджують відсутність підстав для сплати відповідачем щомісячних внесків, що і призвело до помилкових висновків, викладених у рішенні суду.

Також, апелянт зазначає, що в порушення положень чинного законодавства, а також статуту ОСББ, відповідач не був повідомлений ОСББ належним чином про дату та місце проведення зборів співвласників, не приймав участі в голосуванні на загальних зборах, а також не отримував листів від ОСББ для прийняття участі в письмовому опитуванні щодо встановлення тарифів на щомісячні внески за утримання будинку та прибудинкової території, внески до резервного та ремонтного фондів ОСББ. Крім того, відповідач не був ознайомлений з рішеннями загальних зборів ОСББ про затверджені тарифи у період з квітня 2019 року до грудня 2024 року. Отже, на переконання апелянта, тарифи, затверджені рішеннями загальних зборів ОСББ "Глорія Парк", на які посилається позивач в обґрунтування своїх вимог, є такими, що прийняті в порушення приписів статей 10, 16, 21 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" та статті 10 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку".

Відповідач вказує, що він не користується всіма послугами, витрати на які включаються до складу витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території ОСББ.

Крім того, на думку відповідача, витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 10 000,00 грн є явно завищеними та взагалі не підлягали відшкодуванню за рахунок відповідача.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.12.2025 апеляційну скаргу ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" у справі №910/11733/25 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Шапран В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.12.2025 апеляційну скаргу ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2025 у справі №910/11733/25 залишено без руху.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2025 у справі №910/11733/25. Розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/11733/25. Сторонам встановлено строк на подання відзиву, заяв, пояснень, клопотань до 07.01.2026.

31.12.2025, через систему "Електронний суд", скаржником подано клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги.

Судді Сітайло Л.Г. та Буравльов С.І. перебували у відпустці з 29.12.2025 до 09.01.2026.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2025 у справі №910/11733/25. Об`єднано апеляційні скарги ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2025 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2025 у справі №910/11733/25 в одне провадження. Розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Сторонам встановлено строк на подання відзиву, заяв, пояснень, клопотань, заперечень до 03.02.2026.

15.01.2026 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/11733/25.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Позивач, у порядку статті 263 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) своїм правом не скористався, до Північного апеляційного господарського суду відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.08.2025 №440981558 ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" є власником нежитлового приміщення, групи нежитлових приміщень №7, вбудованого приміщення розподільчого пункту №7 (Розподільчий пункт), загальною площею 109,9 кв.м, за адресою: м. Київ, вул. Невська, буд. 2-Л, приміщення 7 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 391); право власності зареєстровано 05.11.2018 (номер відомостей про речове право: 28798743).

ОСББ "Глорія Парк" здійснює управління, зокрема, житловим будинком №2-Л по вул. Нивській (Невській) в м. Києві на підставі статуту, затвердженого установчими зборами ОСББ (протокол №1 від 05.02.2019).

Згідно з пунктом 1 розділу ІІ статуту метою створення ОСББ є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим статутом.

ОСББ має право, відповідно до законодавства та цього Статуту, зокрема, встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів (пункт 4 розділу ІІ статуту).

До виключної компетенції Загальних зборів ОСББ належить визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників (пункт 3 розділу ІІІ статуту).

Відповідно до пункту 11 розділу ІІІ статуту рішення Загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для співвласників.

Пунктом 2 розділу IV статуту встановлено, що сплата встановлених загальними зборами об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до ремонтного, резервного та інших фондів у розмірах і в строки, що встановлені загальними зборами об`єднання, є обов`язковою для всіх співвласників. Частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного, ремонтного фондів, встановлюються загальними зборами об`єднання, відповідно до законодавства та статуту.

Співвласник, згідно з пунктом 4 розділу V статуту зобов`язаний, з-поміж іншого, сплачувати своєчасно і в повному обсязі належні внески і платежі.

Так, 19.09.2021 проведено Загальні збори ОСББ, на яких, згідно з витягом з протоколу від 19.09.2021, затверджено:

- розмір базового щомісячного внеску на управління (утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території) за адресою: вул. Нивська (Невська), 2-Л в місті Києві з 01.01.2022 в розмірі 9,00 грн/м2 для власників/співвласників квартир та 11,00 грн/м2 для власників/співвласників нежитлових приміщень;

- для власників/співвласників квартир та нежитлових приміщень розмір внеску в резервний фонд 0,50 грн/м2 та в ремонтний фонд 0,50 грн/м2.

Встановлено, що внесок на управління багатоквартирним будинком та всі інші внески або платежі, які затверджені загальними зборами співвласників ОСББ повинні сплачуватись співвласниками до 20-го числа розрахункового місця (включно).

16.11.2024 відбулися Загальні збори ОСББ, на яких, згідно з витягом з протоколу від 16.11.2024, затверджено:

- розмір щомісячного внеску на управління (утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території) за адресою: вул. Нивська (Невська), 2-Л в місті Києві з 01.01.2025 в розмірі 11,00 грн/м2 для власників/співвласників квартир та 13,00 грн/м2 для власників/співвласників нежитлових приміщень;

- розмір внеску в резервний фонд 1,00 грн/м2 та в ремонтний фонд 1,00 грн/м2 з 01.01.2025 для власників/співвласників квартир та нежитлових приміщень.

Встановлено, що внесок на управління багатоквартирним будинком та всі інші внески або платежі, які затверджені загальними зборами співвласників ОСББ повинні сплачуватись співвласниками до 20-го числа розрахункового місця (включно).

Крім того, рішеннями Загальних зборів ОСББ від 16.11.2024 затверджено для власників/співвласників квартир та нежитлових приміщень в будинках ОСББ разовий цільовий внесок у розмірі 40,00 грн/м2. Встановлено, що даний внесок сплачується співвласниками до 20.01.2025.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначив, що відповідач не виконує свої обов`язки щодо сплати відповідних внесків та платежів, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість за період з лютого 2023 року до серпня 2025 року у загальному розмірі 47 916,40 грн, яка складається із заборгованості по внескам на управління та утримання будинку та прибудинкової території, заборгованості по внескам у ремонтний і резервний фонд та заборгованості зі сплати одноразового цільового внеску.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач посилається на те, що його не було повідомлено про дату та місце проведення загальних зборів ОСББ, на яких приймались відповідні рішення про затвердження тарифів на щомісячні внески за утримання будинку та прибудинкової території, внески до резервного та ремонтного фондів та з відповідними рішеннями про затверджені тарифи у період з квітня 2019 року до грудня 2024 року відповідач не був ознайомлений. Крім того, відповідач зазначав, що належний йому об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: вул. Невська, 2-Л, м. Київ, за своїми характеристиками є технічним, у приміщеннях якого не перебуває персонал ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі", а відтак, відповідач не користується усіма послугами, витрати за які включено до складу витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території ОСББ. До того ж, за доводами відповідача, позивач, як управитель, всупереч частині 3 статті 10 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" жодного разу не інформував його про здійснені фактичні витрати та виконані роботи.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови та оцінка аргументів учасників справи

Відповідно до частини 1 статті 270 ГПК України в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження, з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Частиною 4 статті 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України).

Частиною 2 статті 382 ЦК України встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку.

Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку".

Відповідно до статей 4, 12 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання через свої органи управління. Об`єднання самостійно визначає порядок управління багатоквартирним будинком та може змінити його у порядку, встановленому цим Законом та статутом об`єднання.

Вищим органом управління об`єднання є загальні збори. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. До виключної компетенції загальних зборів об`єднання відноситься, зокрема, визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників (стаття 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку").

За приписами статті 21 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів, встановлюються загальними зборами об`єднання, відповідно до законодавства та статуту об`єднання.

У статті 15 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" унормовано, що співвласник зобов`язаний, зокрема виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

Згідно зі статтею 20 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності.

Частка участі співвласника квартири та/або нежитлового приміщення визначається, відповідно до його частки як співвласника квартири та/або нежитлового приміщення.

Об`єднання має право, відповідно до законодавства та статуту об`єднання, зокрема: приймати рішення про надходження та витрати коштів об`єднання; визначати порядок користування спільним майном відповідно до статуту об`єднання; встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів (стаття 16 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку").

Відповідно до статті 17 вказаного Закону для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право, зокрема: вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів.

Частиною 3 статті 23 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" передбачено, що внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів.

Згідно з частиною 2 статті 7 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.

Відповідно до частин 2, 3 статті 12 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. Невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком.

За приписами статті 360 ЦК України співвласник, відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності, зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З аналізу наведених положень ЦК України та законів України в їх системному взаємозв`язку суд вбачає, що кожний власник квартири (нежитлового приміщення) у багатоквартирному будинку є одночасно співвласником спільного майна такого будинку, зокрема, приміщень загального користування та прибудинкової території.

Обов`язок утримання зазначеного майна виникає у співвласників багатоквартирного будинку безпосередньо з актів цивільного законодавства, зокрема, статті 322 ЦК України та частини 2 статті 7 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку".

Проаналізувавши наведені норми законодавства, положення статуту ОСББ, а також надавши оцінку рішенням загальних зборів ОСББ від 19.09.2021 та від 16.11.2024, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обов`язковість сплати платежів (внесків), встановлених такими рішеннями загальних зборів.

При цьому, місцевим господарським судом не встановлено оскарження та визнання недійсними рішень позивача, оформлених зазначеними протоколами, у зв`язку з чим відповідні доводи відповідача щодо затвердження тарифів з порушенням вимог Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" правомірно відхилені.

Крім того, необізнаність відповідача з рішеннями загальних зборів ОСББ не звільняє його від обов`язку виконувати рішення, які є чинними.

Та обставина, що відповідач, як він зазначає, не користується усіма послугами, витрати за які включаються до складу витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території ОСББ не визначена чинним законодавством як підстава для невиконання спірного обов`язку.

Як зазначав Верховний Суд у постанові від 06.07.2018 у справі №910/582/17, обов`язок утримання зазначеного майна виникає у співвласників багатоквартирного будинку безпосередньо з актів цивільного законодавства. При цьому, витрати на утримання спільного майна у багатоквартирному будинку розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, незалежно від факту використання ними належного їм нежитлового приміщення та спільного майна, а також членства в об`єднанні співвласників багатоквартирного будинку.

З огляду на наведене, судова колегія вважає вірними висновки суду першої інстанції, що будучи співвласником нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку № 2-Л по вул. Невській (Нивській) у м. Києві, відповідач наділений обов`язком утримувати належне йому майно, у тому числі, шляхом сплати платежів (внесків), встановлених рішеннями загальних зборів ОСББ.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, позивач просить стягнути заборгованість пропорційно площі належному відповідачу нежитловому приміщенню по сплаті внесків на управління багатоквартирним будинком та прибудинкової території - по 1 208,90 грн щомісячно з лютого 2023 року до грудня 2024 року та по 1 428,70 грн щомісячно з січня 2025 року до серпня 2025 року; по сплаті щомісячного внеску в резервний фонд - по 54,95 грн щомісячно з лютого 2023 року до грудня 2024 року та по 109,90 грн щомісячно з січня 2025 року до серпня 2025 року; по сплаті щомісячного внеску в ремонтний фонд - по 54,95 грн щомісячно з лютого 2023 року до грудня 2024 року та по 109,90 грн щомісячно з січня 2025 року до серпня 2025 року; по сплаті одноразового внеску в ремонтний фонд (разовий цільовий внесок) у розмірі 4 396,00 грн.

Отже, позивачем нараховано до стягнення з відповідача вказані вище внески (пропорційно до площі належного відповідачу нерухомого майна) за загальний період з лютого 2023 року до серпня 2025 року на загальну суму 47 916,40 грн.

Колегія суддів погоджується з місцевим господарським судом, що вказана сума заборгованості розрахована позивачем правильно, відповідно до встановлених тарифів та пропорційно площі нежитлових приміщень, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення заборгованості в розмірі 47 916,40 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також, позивач у позовній заяві просив стягнути з відповідача на свою користь понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн за підготовку та подання позовної заяви.

Статтею 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами 1, 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 ГПК України).

Так, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу з підготовки та подання позовної заяви до суду позивачем надано: договір про надання правничої допомоги від 01.06.2022 №01/06, укладений між ОСББ "Глорія Парк" та адвокатом Халупним Андрієм Вадимовичем; додаткову угоду від 20.08.2025 №20/08/25 до договору про надання правничої допомоги від 01.06.2022 №01/06; акт прийому-передачі наданих послуг від 31.08.2025 №31/08 до договору про надання правничої допомоги №01/06.

Відповідно до пункту 6.2 договору про надання правничої допомоги від 01.06.2022 №01/06 розмір винагороди визначається сторонами, зокрема, у додатках (додаткових угодах) до цього договору.

Додатковою угодою від 20.08.2025 №20/08/25 до договору про надання правничої допомоги від 01.06.2022 №01/06 встановлено, що предметом вказаного договору є надання адвокатом позивачу юридичних послуг і правової допомоги, що полягають у представництві інтересів позивача в Господарському суді міста Києва у справі щодо стягнення заборгованості з власника нежитлового приміщення, групи нежитлових приміщень №7, вбудоване приміщення розподільчого пункту №7 (Розподільчий пункт 537) в будинку № 2-Л по вул. Невській (вулиця Нивська) в м. Києві.

Згідно з пунктом 2 вказаної додаткової угоди сторони визначили, що розмір винагороди адвоката за підготовку та подання позовної заяви становить 5 000,00 грн. Доказом надання правової допомоги адвокатом є підписаний акт приймання-передачі наданих послуг.

31.08.2025 між позивачем та адвокатом Халупним А.В. підписано, шляхом скріплення електронними підписами у сервісі "Вчасно", акт прийому-передачі наданих послуг №31/08 до договору про надання правничої допомоги №01/06, яким підтверджується надання адвокатом позивачу послуг за цим договором з підготовки та подання даного позову, вартістю 5 000,00 грн.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України. Проте, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

За приписами частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 ГПК України).

Таким чином, за змістом положень частини 5 статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Відповідач, в свою чергу, щодо визначеного позивачем розміру витрат за професійну правничу допомогу за підготовку та подання позовної заяви у даній справі заперечень не навів та жодних клопотань про зменшення розміру даних витрат не заявив.

Як зазначає Верховний Суд у численних постановах, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги підтверджений матеріалами справи факт надання професійної правничої допомоги, приймаючи до уваги узгодження між позивачем та адвокатом розміру вартості правничої допомоги щодо підготовки та подання позовної заяви, а також враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат на професійну правничу допомогу, ціну позову, рівень складності, характер спору та юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, а також їх значення для спору, з огляду на задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку, з яким погоджується судова колегія, що заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн мають бути покладені на відповідача.

Щодо додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2025 у справі №910/11733/25 колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Так, у рішенні від 12.11.2025 вирішено питання щодо розподілу понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. У той же час, як вказувалось у позовній заяві, ним протягом п`яти днів після ухвалення рішення по суті спору будуть подані докази понесення решти витрат на професійну правничу допомогу.

На підтвердження здійснених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 21 000,00 грн до заяви про ухвалення додаткового рішення долучено: додаткову угоду від 12.11.2025 №12/11/25 до договору про надання правничої допомоги від 01.06.2022 №01/06; додаткову угоду від 29.10.2025 №29/10/25 до договору про надання правничої допомоги від 01.06.2022 №01/06; платіжні інструкції від 14.10.2025 №1677, від 12.11.2025 №1698, від 14.11.2025 №1701; акти прийому-передачі наданих послуг від 14.10.2025 №14/10, від 31.10.2025 №31/10 та від 12.11.2025 №12/11 до договору про надання правничої допомоги №01/06.

Так, згідно з детальним описом наданих юридичних послуг та їх вартості, заявлені позивачем до стягнення з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 21 000,00 грн складаються з:

1) 5 000,00 грн за підготовку та подання позовної заяви (згідно з актом прийому-передачі наданих послуг №31/08);

2) 3 500,00 грн за підготовку і подання відповіді на відзив (згідно з актом прийому-передачі наданих послуг №14/10);

3) 3 000,00 грн за представництво інтересів позивача у судовому засіданні (згідно з актом прийому-передачі наданих послуг №31/10);

4) 3 500,00 грн за підготовку і подання заяви про зміну позовних вимог (згідно з актом прийому-передачі наданих послуг №31/10);

5) 3 000,00 грн за представництво інтересів позивача у судовому засіданні (згідно з актом прийому-передачі наданих послуг №12/11);

6) 3 000,00 грн за підготовку і подання клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу (згідно з актом прийому-передачі наданих послуг №12/11).

Відповідач, у свою чергу, заперечував щодо задоволення заяви позивача про ухвалення додаткового рішення, вказуючи, що заявлений останнім розмір витрат на правничу допомогу є завищеним та не співмірним зі складністю даної справи. Крім того, відповідач звертав увагу, що позивач вже звертався з ідентичним позовом до суду (справа №910/1328/23) про стягнення заборгованості за попередній період, зв`язку з чим вважає, що представником позивача не потребувалось багато часу та зусиль для підготовки документів у даній справі. Також відповідач зазначав, що його першочерговим завданням є забезпечення безперебійного електропостачання до споживачів міста Києва та відновлення енергетичної інфраструктури, а відтак, отримані від його господарської діяльності кошти в першу чергу скеровуються на зазначені завдання, а не на погашення явно завищених витрат позивача на правничу допомогу.

Згідно з частинами 1, 2 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 дійшла висновку, що у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Крім того, Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом, у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони, на підставі положень частини 4 статті 126 ГПК України, можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України (постанова Верховного Суду від 01.09.2021 у справі №910/13034/20).

Як встановлено судом першої інстанції, додатковою угодою від 20.08.2025 №20/08/25 до договору про надання правничої допомоги від 01.06.2022 №01/06 визначено, що предметом вказаного договору є надання адвокатом позивачу юридичних послуг і правової допомоги, що полягають у представництві інтересів позивача в Господарському суді міста Києва у справі щодо стягнення заборгованості з власника нежитлового приміщення, групи нежитлових приміщень №7, вбудоване приміщення розподільчого пункту №7 (Розподільчий пункт 537) в будинку №2-Л по вул. Невській (вулиця Нивська) в м. Києві.

Вказаною додатковою угодою також погоджено розмір винагороди адвоката за підготовку та подання позовної заяви (5 000,00 грн), а також розмір винагороди за представництво інтересів позивача у судовому засіданні (3 000,00 грн).

Додатковою угодою від 29.10.2025 №29/10/25 до договору про надання правничої допомоги від 01.06.2022 №01/06 узгоджено розмір винагороди адвоката за підготовку і подання заяви про зміну позовних вимог (3 500,00 грн), а додатковою угодою від 12.11.2025 №12/11/25 до вказаного договору погоджено розмір винагороди за підготовку і подання клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу (3 000,00 грн).

Як вбачається з матеріалів справи, адвокатом Халупним А.В., в ході представництва інтересів ОСББ "Глорія Парк" під час розгляду справи №910/11733/25 підготовлено та подано до суду позовну заяву, відповідь на відзив, заяву про уточнення позовних вимог (зменшення розміру позовних вимог), а також забезпечено участь у судовому засіданні 12.11.2025 з розгляду справи по суті.

Дослідивши надані позивачем докази на підтвердження заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 21 000,00 грн, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність включення позивачем до вказаної суми витрат 5 000,00 грн за підготовку та подання позовної заяви, оскільки такі витрати вже були розподілені за рішенням суду від 12.11.2025 та покладені на відповідача.

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість вимоги щодо покладення на відповідача 3 000,00 грн за представництво інтересів позивача у судовому засіданні, яке відбулось 20.10.2025, оскільки у вказаному підготовчому засіданні представництво інтересів позивача здійснювалось адвокатом Дуднік М.А. за іншим договором про надання правничої допомоги, який у матеріалах справи відсутній. При цьому, позивачем не надано доказів того, що адвокат Дуднік М.А. залучена до виконання укладеного позивачем з адвокатом Халупним А.В. договору про надання правничої допомоги №01/06.

Водночас, місцевий господарський суд встановив, що до розрахунку розміру витрат на правничу допомогу включено підготовку клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, яке фактично є клопотанням про подання доказів щодо таких витрат, а тому витрати за підготовку такого клопотання не підлягають відшкодуванню. Відповідний правовий висновок викладено у додатковій постанові Верховного Суду від 31.07.2024 у справі №758/11022/21.

З урахуванням вищевказаного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем до суми витрат на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 21 000,00 грн безпідставно включено витрати в сумі 11 000,00 грн (за подання позову 5 000,00 грн, за представництво у судовому засіданні 20.10.2025 - 3 000,00 грн та за подання заяви про відшкодування судових витрат 3 000,00 грн), у зв`язку з чим зазначений розміру витрат на правничу допомогу не підлягає задоволенню.

Щодо решти витрат у розмірі 10 000,00 грн (за подання відповіді на відзив, заяви про уточнення позовних вимог та участь у судовому засіданні 12.11.2025) судом першої інстанції враховано, що відповідні суми винагороди адвоката за надання вказаних послуг є фіксованими та не залежать від витраченого адвокатом часу на надання правової допомоги.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7 та 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", рішення у справі "Баришевський проти України", рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України", рішення у справі "Двойних проти України", рішення у справі "Меріт проти України").

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи та витрачений адвокатом час.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічна правова позиція щодо застосування норми права викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.

При цьому, надані акти прийому передачі наданих послуг не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному у них розмірі з іншої сторони. Суд виходить з того, що розмір таких витрат має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Приймаючи до уваги наведене вище в сукупності, з огляду на спірні правовідносини, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обґрунтованість поданих адвокатом позивача до суду документів, з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, суд дійшов висновку, з яким погоджується судова колегія, що стягнення з відповідача решти доведених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн є надмірним та неспіврозмірним зі складністю справи.

Враховуючи вищевикладене, на переконання колегії суддів, місцевий господарський суд, з урахуванням принципів розумності, справедливості та пропорційності, дійшов обґрунтованого висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Доводи скаржника про те, що витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 10 000,00 грн є явно завищеними та взагалі не підлягали відшкодуванню за рахунок відповідача, відхиляються колегією суддів, оскільки останній не наводить власної позиції, яка, на його думку, сума понесених позивачем витрат на правову допомогу є розумною та виправданою.

Інші доводи апеляційної скарги взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.

Згідно з частиною 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

При ухваленні даної постанови судом апеляційної інстанції надані вичерпні відповіді на доводи апелянта, з посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 2 статті 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи з фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення позову та часткове задоволення заяви ОСББ "Глорія Парк" про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Частиною 1 статті 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2025 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2025 у справі №910/11733/25 ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а витрати, пов`язані з розглядом апеляційної скарги, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються на ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі".

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2025 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2025 у справі №910/11733/25 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2025 у справі №910/11733/25 залишити без змін.

3. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2025 у справі №910/11733/25 залишити без змін.

4. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Київські електромережі".

5. Матеріали справи №910/11733/25 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, що визначені в частині 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді В.В. Шапран

С.І. Буравльов