ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

про затвердження мирової угоди

та закриття провадження у справі

04.03.2026 м. Дніпро Справа № 904/6725/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Фещенко Ю.В. (доповідач),

суддів: Мартинюка С.В., Соп`яненко О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Янкіної Г.Д.

та представників:

від скаржника (позивача): Уланівський С.Є.;

від відповідача: Дубина А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

спільну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Прібіс" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Дніпроагро"

про затвердження мирової угоди від 27.02.2026

під час розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Прібіс"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.12.2025 (ухваленого суддею Новіковою Р.Г. у м. Дніпрі, повне рішення складене 29.12.2025) у справі №904/6725/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Прібіс" (м. Дніпро)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Дніпроагро" (м.Дніпро)

про стягнення штрафу у розмірі 8 504 306 грн 88 коп.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Прібіс" (далі по тексту - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просило суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Дніпроагро" (далі по тексту - відповідач) штрафу у розмірі 8 504 306 грн 88 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань зі сплати попередньої оплати та прийняття товару за договором поставки товару від 14.04.2023 №1046-140423.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 22.12.2025 у справі №904/6725/23 відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Рішення суду обґрунтоване, зокрема, тим, що в матеріалах справи відсутні докази поставки позивачем до складу покупця товару на суму 28 347 689 грн 60 коп. і відмови відповідача від прийняття цього товару. Отже, суд прийшов до висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність підстав для застосування штрафу, передбаченого пунктом 6.12. договору.

Не погодившись з вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Прібіс" за допомогою системи "Електронний суд" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (вх. № суду 48494 від 20.01.2026), в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.12.2025 у справі № 904/6725/23 та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Дніпроагро" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Прібіс" штраф у розмірі 8 504 306 грн 88 коп. за договором поставки товару № 1046-140423 від 14.04.2023 та судові витрати по справі.

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

- з системного аналізу статей 546, 549, 624, 625 Цивільного кодексу України та статті 230 Господарського кодексу України (який був чинний на момент укладення договору) вбачається, що штрафні санкції можуть бути стягнуті лише у тому випадку, коли основне зобов`язання прямо забезпечено неустойкою (пеня, штраф) у чинному договорі, а також ним встановлено її розмір. Суд першої інстанції необґрунтовано не застосував до спірних правовідносин положення вказаних норм матеріального права;

- підписавши договір, відповідач погодився з умовами, викладеними в пункті 6.12. договору, та прийняв їх. Отже, позивач вважає, що нарахована штрафна санкція не суперечить ні умовам договору, ні чинному законодавству, та не потребує додаткових доказувань;

- в оскаржуваному рішенні суд дійшов висновку, що в матеріалах справи відсутні докази поставки позивачем до складу покупця товару на суму 28 347 689 грн 60 коп. і відмови відповідача від прийняття цього товару; позивач не довів належними та допустимими доказами наявність підстав для застосування штрафу, передбаченого пунктом 6.12 договору. Вказані висновки суду, на думку скаржника, не відповідають обставинам справи і спростовуються наступним;

- сторони спору у договорі поставки товару № 1046-140423 від 14.04.2023 визначили у різних його розділах такі документи, як специфікація та заявка покупця. Специфікація є невід`ємною частинною договору (пункти 1.1., 2.1. договору), підписується обома сторонами договору та визначає його істотні умови, а саме: найменування товару, код УКД ЗЕД, одиниця виміру, кількість товару та ціна, вид упаковки. Тобто, специфікація по своїй правовій природі є правочином сторін, в якому сторонами узгоджуються істотні умови поставки товару. В той же час, заявка покупця (пункти 3.2., 3.3., 3.5., 3.6.) є документом, який підписується лише покупцем, і визначає порядок виконання продавцем зобов`язань протягом строку дії договору щодо поставки товару, визначеного сторонами у специфікаціях. Відповідно до пункту 3.5. договору заявка покупця є невід`ємною частиною договору і документом, що підтверджує наміри покупця у отриманні партії товару, зазначеного у кожній окремій специфікації. Таким чином, зобов`язання покупця щодо купівлі певної кількості товару по узгодженій сторонами ціні, умови та строк оплати і поставки партії товару узгоджені сторонами в специфікації, як невід`ємній частині договору поставки. Саме специфікація як двосторонній правочин, підписаний сторонами, визначає зобов`язання покупця щодо купівлі визначеної у ній кількості товару. Заявка ж не є правочином, і не встановлює умов договору. Заявка подається покупцем постачальнику в процесі виконання умов договору, визначених в тому числі специфікацією. Оскільки договором визначено великий обсяг товару, який поставлятиметься постачальником великою кількістю автомобілів неодноразово за різними адресами, то для того, щоб постачальник розумів, яку саме кількість товару в рамках узгодженої у специфікації, адресу місця призначення, куди має бути поставлено певна кількість товару та інші нюанси поставки, покупець їх зазначає у заявці. Покупець взяв на себе обов`язок купити певну кількість товару, підписавши договір та специфікацію до договору;

- відповідно до пункту 5.3. договору поставки покупець здійснює оплату за товар на умовах 100% попередньої оплати на підставі виставленого постачальником рахунку (ів) у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 3-х банківських днів з моменту отримання відповідного рахунку постачальника. Специфікацією сторони можуть визначити інший порядок, строк, умови оплати відповідної партії товару. Специфікацією сторони визначали строк оплати до 17.04.2023 включно. Оскільки покупець оплатив лише частину товару, визначеного Специфікацією, з метою недопущення негативних фінансових наслідків для обох сторін договору поставки та досудового врегулювання спору, постачальник звернувся до покупця з претензією вих. № 3105-1 від 31.05.2023, в якій запропонував протягом 3-х робочих днів з моменту отримання цієї претензії оплатити прострочену заборгованість за товар в розмірі 28 347 689 грн 60 коп. на банківські реквізити постачальника, вказані в договорі та надіслати заявку на отримання оплаченого товару у відповідності до вимог пунктів 3.2., 3.3., 3.5., 3.6. договору. В претензії було повідомлено, що після вчинення покупцем вказаних дій постачальник поновить виконання своїх обов`язків за договором та поставить товар у відповідності до умов договору та заявки покупця. Відсутність у вказаний вище строк оплати простроченої заборгованості за товар в розмірі 28 347 689 грн 60 коп. та заявки покупця на отримання оплаченого товару кваліфікується постачальником як відмова покупця прийняти та оплатити товар, що є у відповідності до пункту 6.12. договору поставки є підставою для сплати покупцем штрафу у розмірі 30% загальної вартості відповідної партії неоплаченого товару, відшкодування постачальнику завданих збитків та права постачальника на відмову від цього договору в односторонньому порядку;

- таким чином, відмова покупця після отримання претензії сплатити прострочену заборгованість за товар в розмірі 28 347 689 грн 60 коп. та надіслати заявку на отримання оплаченого товару у відповідності до вимог пунктів 3.2., 3.3., 3.5., 3.6. договору свідчить про відмову прийняти та оплатити товар, що є підставою відповідно до пункту 6.12. договору для нарахування штрафу розмірі 30% загальної вартості відповідної партії неоплаченого товару;

- посилання суду першої інстанції на ту обставину, що в матеріалах справи відсутні докази поставки позивачем до складу покупця товару на суму 28 347 689 грн 60 коп., як умови для відмови відповідача від прийняття цього товару, є необґрунтованим, оскільки товар поставлявся на умовах 100% попередньої оплати на підставі виставленого постачальником рахунку. Отже, матеріалами справи підтверджено, що відповідач оплатив лише частину товару, в подальшому без будь-яких пояснень та обґрунтувань відмовився прийняти та оплатити іншу частину товару.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Фещенко Ю.В. (доповідач), суддів - Мартинюка С.В., Соп`яненко О.Ю.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.01.2026, зокрема, відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, розгляд справи призначено у судовому засіданні на 05.02.2026.

Від відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. № суду 955/26 від 30.01.2026), в якому він просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області без змін, посилаючись на таке:

- оскільки заявок не було ні на першу партію товару, ні на будь-яку іншу, то пред`явлення вимог по сплаті 30% штрафу (8 504 306 грн 88 коп.) за необґрунтовану відмову від прийняття та оплати є незаконним і безпідставним;

- відсутність заявки на партію товару не може дорівнюватися відмові прийняти та оплатити товар (пункт 6.1.2 договору), оскільки саме договором поставки прописаний алгоритм оплати і прийняття товару, який починається з заявки, яка є документом, що підтверджує наміри покупця в отриманні партії товару, зазначеного у специфікації;

- відмова прийняти і оплатити товар можлива лише у випадку, коли неоплачений товар спочатку прийшов до покупця, але він не був прийнятий та оплачений ним;

- відповідач вважає, що саме направлення заявки, а потім відмова прийняти і оплатити товар може вважатися необґрунтованою відмовою прийняти та оплатити товар, чого у даній справі не відбувалося.

У судове засідання 05.02.2026 з`явилися представники позивача та відповідача (брав участь в режимі відеоконференції).

У судовому засіданні 05.02.2026 представниками позивача та відповідача були висловлені власні правові позиції щодо поданої апеляційної скарги.

Також у зазначеному судовому засіданні судом було досліджено наявні в матеріалах справи докази; суд закінчив з`ясування обставин справи та перевірку їх доказами.

У судовому засіданні 05.02.2026 протокольно було оголошено перерву до 18.02.2026.

16.02.2026 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Прібіс" та Товариства з обмежено відповідальністю "Агропромислова компанія "Дніпроагро" надійшла спільна заява про затвердження мирової угоди (вх. № суду 1819/26 від 16.02.2056), в якій сторони просять: затвердити мирову угоду від 16.02.2026 у справі № 904/6725/23; закрити провадження у справі № 904/6725/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Прібіс" до Товариства з обмежено відповідальністю "Агропромислова компанія "Дніпроагро" про стягнення 8 504 306 грн 88 коп. штрафу за договором поставки товару. До заяви додана мирова угода.

17.02.2026 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Прібіс" та Товариства з обмежено відповідальністю "Агропромислова компанія "Дніпроагро" надійшла спільна заява (вх. № суду 1921/26 від 17.02.2026) про відкликання мирової угоди у зв`язку з виявленими неточностями у її тексті. Також у заяві повідомлено суд про підписання сторонами мирової угоди від 17.02.2026 у даній справі.

17.02.2026 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Прібіс" та Товариства з обмежено відповідальністю "Агропромислова компанія "Дніпроагро" надійшла спільна заява про затвердження мирової угоди (вх. № суду 1922/26 від 17.02.2026), в якій сторони просять затвердити мирову угоду від 17.02.2026 у справі № 904/6725/23; закрити провадження у справі № 904/6725/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Прібіс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Дніпроагро" про стягнення 8 504 306 грн 88 коп. штрафу за договором поставки товару. До заяви додана мирова угода.

18.02.2026 за допомогою системи "Електронний суд" надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Дніпроагро" (вх. № суду 1958/26 від 18.02.2026) про затвердження мирової угоди, до якої додані заява та мирова угода від 17.02.2026.

У судове засідання 18.02.2026 з`явився представник відповідача (брав участь в режимі відеоконференції); представник позивача у вказане судове засіданні не з`явився, причин нез`явлення суду не повідомив; про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Під час судового засідання 18.02.2026 з представником позивача був нестабільний конференцзв`язок, який о 15:53 год. обірвався.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 18.02.2026 у судовому засіданні було оголошено перерву до 04.03.2026.

03.03.2026 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Прібіс" та Товариства з обмежено відповідальністю "Агропромислова компанія "Дніпроагро" надійшла спільна заява про відкликання мирової угоди від 17.02.2026 (вх. № суду 2685/26 від 03.03.2026), яка обґрунтована частковою оплатою позивачу поручителем відповідача - Товариством з обмеженою відповідальністю "Верхівецький олійноекстракційний завод" штрафу у розмірі 1 000 000 грн 00 коп., а також зміною домовленостей сторін щодо розподілу судових витрат після підписання вказаної мирової угоди та подання до суду. До заяви доданий договір поруки № 26-02П від 26.02.2026, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Прібіс" (постачальником), Товариством з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Дніпроагро" (покупцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Верхівецький олійноекстракційний завод" (поручителем), згідно з пунктом 1.1 якого поручитель бере на себе перед постачальником зобов`язання відповідати за часткове виконання покупцем своїх грошових зобов`язань за договором поставки товару № 1046-140423 від 14.04.2023, укладеним між постачальником та покупцем, та Мировою угодою у справі № 904/6725/23, в частині оплати штрафу в розмірі 1 000 000 грн 00 коп. до 27.02.2025 включно.

03.03.2026 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Прібіс" та Товариства з обмежено відповідальністю "Агропромислова компанія "Дніпроагро" надійшла спільна заява про затвердження мирової угоди від 27.02.2026 (вх. № суду 2686/26 від 03.03.2026), в якій сторони просять :

- затвердити мирову угоду від 27.02.2026 у справі № 904/6725/23, що додається до заяви;

- закрити провадження у справі № 904/6725/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Прібіс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Дніпроагро" про стягнення 8 504 306 грн 88 коп. штрафу за договором поставки товару;

- повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Прібіс" з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні апеляційної скарги.

04.03.2026 за допомогою системи "Електронний суд" від відповідача надійшла заява про затвердження мирової угоди від 27.02.2026, до якої додано текст цієї мирової угоди.

У судове засідання 04.03.2026 з`явилися представники позивача та відповідача (брав участь в режимі відеоконференції).

У судовому засіданні 04.03.2026 представники позивача та відповідача підтвердили факт укладення між сторонам мирової угоди від 27.02.2026, у зв`язку з чим просили апеляційний господарський суд затвердити мирову угоду від 27.02.2026 та закрити провадження у справі № 904/6725/23.

Також представники позивача та відповідача підтримали заявлені 17.02.2026 та 03.03.2026 клопотання про залишення без розгляду раніше поданих до суду заяв про затвердження миррових угод від 16.02.2026 та від 17.02.2026.

Розглянувши у судовому засіданні 04.03.2026 зазначені клопотання, заслухавши думку представників позивача та відповідача, суд протокольною ухвалою:

- залишив без розгляду подану до суду 16.02.2026 заяву про затвердження мирової угоди від 16.02.2026 (вх. № суду 1819/26 від 16.02.2026);

- залишив без розгляду подану до суду 17.02.2026 заяву про затвердження мирової угоди від 17.02.2026 (вх. № суду 1922/26 від 16.02.2026).

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява про затвердження мирової угоди в процесі виконання рішення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду заяви і вирішення її по суті вважає цю заяву такою, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Одним із загальних засад (принципів) господарського судочинства є диспозитивність, що відповідно до частини 2 статті 14 Господарського процесуального кодексу України передбачає, зокрема право учасника справи розпоряджатися своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 7 статті 46 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторони можуть примиритися, у тому числі шляхом медіації, на будь-якій стадії судового процесу. Результат домовленості сторін може бути оформлений мировою угодою.

Відповідно до частини 1 до статті 274 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

За змістом частин 1 та 2 статті 192 Господарського процесуального кодексу України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, якщо мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

У відповідності до положень вказаних вище процесуальних норм, між позивачем та відповідачем 27.02.2026 була укладена мирова угода у справі, яку позивач та відповідач просять суд затвердити та закрити провадження у справі.

При цьому частиною 3 статті 192 Господарського процесуального кодексу України встановлено обов`язок господарського суду до ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди роз`яснити сторонам наслідки такого рішення, та перевірити, чи не обмежені представники сторін у правовій можливості вчинення відповідних дій.

У даному випадку, до затвердження мирової угоди апеляційним господарським судом відповідно до вимог частини 3 статті 192 Господарського процесуального кодексу України перевірені повноваження осіб на вчинення таких дій.

Суд встановив, що мирова угода від 27.02.2026 підписана уповноваженими на це особами, а саме:

- від Товариства з обмеженою відповідальністю "Прібіс" - директором Кисельовою Л.М., повноваження якої підтверджуються витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (арк.с.58 у томі 1);

- від Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Дніпроагро" - директором Гулецьким Д.В., повноваження якого підтверджуються витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (арк.с. 60 у томі 1).

Судом також враховано, що у відповідності до частини 1 статті 192 Господарського процесуального кодексу України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, якщо мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Згідно з частиною 5 статті 192 Господарського процесуального кодексу України суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо:

1) умови мирової угоди суперечать закону або порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або

2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Судом встановлено, що умови укладеної між сторонами мирової угоди від 27.02.2026 не суперечать чинному законодавству України, не порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є виконуваними, а також стосуються лише прав та обов`язків сторін щодо предмета спору.

Суд звертає увагу сторін на положення статей 193, 231 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких:

- виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і строки, передбачені цією угодою (частина 1 статті 193 Господарського процесуального кодексу України);

- ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження" (частина 2 статті 193 Господарського процесуального кодексу України);

- у разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень (частина 3 статті 193 Господарського процесуального кодексу України);

- у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається (частина 3 статті 231 Господарського процесуального кодексу України).

Так, у судовому засіданні 04.03.2026 апеляційним господарським судом учасникам справи були роз`яснені наслідки укладення мирової угоди та її затвердження судом, передбачені статтями 192, 193 та частиною 3 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої повторне звернення до суду із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Представники позивача та відповідача у судовому засіданні 04.03.2026 підтвердили, що зазначені наслідки їм відомі та зрозумілі.

Враховуючи вказане, обставини, визначені частиною 5 статті 192 Господарського процесуального кодексу України, щодо наявності підстав для відмови у затвердженні мирової угоди, відсутні.

Колегія суддів вважає, що подана на затвердження мирова угода від 27.02.2026 відповідає вимогам статті 192 Господарського процесуального кодексу України, укладена у формі та на умовах, передбачених процесуальним законодавством, а тому підлягає прийняттю та затвердженню судом.

Відповідно частини 2 до статті 274 Господарського процесуального кодексу України якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 191, 192 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Враховуючи вищевикладене, оскаржуване рішення слід визнати нечинним, а провадження у справі - закрити.

Згідно з частиною 4 статті 231 Господарського процесуального кодексу України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Щодо розподілу судових витрат апеляційний господарський суд зазначає таке.

Частиною 2 статті 130 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку, суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним під час подання відповідної апеляційної чи касаційної скарги, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого під час подання відповідної апеляційної чи касаційної скарги.

У даному випадку, за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.12.2025 у справі № 904/6725/23, Товариством з обмеженою відповідальністю "Прібіс" сплачено судовий збір у сумі 153 077 грн 52 коп. відповідно до платіжної інструкції кредитового переказу коштів № від 14.01.2026, який зараховано до спеціального фонду державного бюджету України.

Частиною 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір".

При цьому відповідно до частини 1, 2 статті 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі:

1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом;

2) повернення заяви або скарги;

3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі;

4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням);

5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

У випадках, установлених пунктом 1 частини 1 цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Враховуючи викладене, а також надходження заяви про повернення судового збору, сплаченого при поданні апеляційної скарги, приймаючи до уваги, що апеляційним господарським судом затверджено мирову угоду сторін у справі № 904/6725/23 та провадження у даній справі закрито, скаржнику підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні апеляційної скарги, а саме: 76 538 грн 76 коп. (153 077 грн 52 коп : 2).

Керуючись статтями 192, 193, 231, 234, 235, 274 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Прібіс" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Дніпроагро" про затвердження мирової угоди від 27.02.2026 у справі № 904/6725/23 - задовольнити.

2. Затвердити мирову угоду від 27.02.2026, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "Прібіс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Дніпроагро" наступного змісту:

"МИРОВА УГОДА

у справі № 904/6725/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Прібіс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Дніпроагро" про стягнення 8 504 306 грн 88 коп. штрафу за договором поставки товару

м. Дніпро 27.02.2026

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Прібіс" (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Новобудівельна. буд. 5-А, ), в особі директора Кисельової Лариси Миколаївни, яка діє з однієї сторони, та

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Дніпроагро" (49005, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, буд. 1-А, оф. 702, ), в особі директора Гулецького Дмитра Валентиновича, який діє на підставі Статуту, з другої сторони, виходячи з положень статті 192 Господарського процесуального кодексу України, уклали цю Мирову угоду про наступне:

1. Сторони на підставі взаємних поступок домовились врегулювати спір у справі № 904/6725/23, яка розглядається Центральним апеляційним господарським судом, шляхом підписання та виконання цієї Мирової угоди.

2. Позивач заявив у позовній заяві про стягнення штрафу у розмірі 8 504 306 грн 88 коп. (вісім мільйонів п`ятсот чотири тисячі триста шість гривень 88 копійок) за договором поставки товару №1046-140423 від 14.04.2023.

3.Відповідач зобов`язується добровільно сплатити по цій Мировій угоді на користь Позивача частину штрафу у розмірі 6 000 000 грн 00 коп. (шість мільйонів гривень 00 копійок).

4. Позивач підтверджує та визнає, що поручителем Відповідача - ТОВ "Верхівецький олійноекстракційний завод" 27.02.2026 частково сплачено штраф у розмірі 1 000 000 грн 00 коп. (один мільйон гривень 00 копійок) на виконання зобов`язань Відповідача перед Позивачем. Зазначений платіж зараховується Сторонами в рахунок часткового виконання Відповідачем зобов`язання зі сплати штрафу за цією Мировою угодою.

5. З урахуванням здійсненого платежу Відповідач зобов`язується добровільно сплатити по цій Мировій угоді на користь Позивача несплачену частину штрафу у розмірі 5 000 000 грн 00 коп. (п`ять мільйонів гривень 00 копійок) відповідно до такого графіку платежів:

2 000 000 грн 00 коп. (два мільйони гривень 00 копійок) до 29.05.2026 включно;

2 000 000 грн 00 коп. (два мільйони гривень 00 копійок) до 31.08.2026 включно;

1 000 000 грн 00 коп. (один мільйон гривень 00 копійок) до 30.09.2026 включно.

6. У разі прострочення повністю або частково Відповідачем строку оплати будь-якого із платежів, строк виконання зобов`язання щодо оплати всіх наступних платежів вважається таким, що настав у перший день прострочення, а Позивач має право пред`явити ухвалу про затвердження Мирової угоди для примусового виконання в порядку визначеному Законом України "Про виконавче провадження" з метою стягнення усієї суми залишку заборгованості за Мировою угодою.

7. Позивач відмовляється від іншої частини позовних вимог до Відповідача про стягнення частини штрафу у розмірі 2 504 306 грн 88 коп. (два мільйони п`ятсот чотири тисячі триста шість гривень 88 копійок).

8. Сторони дійшли згоди про покладання понесених Позивачем судових витрат по сплаті судового збору у справі № 904/6725/23 на Позивача в наступних розмірах:

- 127 564 грн 60 коп. (судовий збір за подання позову);

- 153 077 грн 52 коп. (судовий збір за подання апеляційної скарги).

9. Сплата всіх грошових сум, зазначених у цій Мировій угоді, здійснюється Відповідачем на поточний рахунок Позивача, а саме: IВАN НОМЕР_1 в АТ "ОТП Банк", м.Київ.

10. Сторони підтверджують, що ні у процесі укладення цієї Мирової угоди, ні у процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, в тому числі і держави.

11. Сторони однаково розуміють значення і умови цієї мирової угоди та її правові наслідки, волевиявлення сторін є вільним і відповідає їх внутрішній волі.

12. Сторони підтверджують, що особи, які підписали цю Мирову угоду, мають всі необхідні повноваження на її підписання та не мають будь-яких застережень чи обмежень таких повноважень.

13. Одностороння відмова від Мирової угоди не допускається.

14. Сторони заявляють, що правові наслідки укладення Мирової угоди, передбачені ст.ст. 192, 193, 231 ГПК України, їм відомі та зрозумілі.

15. Ця Мирова угода, у порядку статті 192 Господарського процесуального кодексу України, передається на затвердження Центрального апеляційного господарського суду у справі №904/6725/23. Ця Мирова угода набирає чинності з моменту її затвердження судом і діє до повного виконання передбачених нею зобов`язань.

16. Оскільки дана Мирова угода підлягає затвердженню судом, сторони зобов`язуються звернутись до Центрального апеляційного господарського суду, в провадженні якого перебуває справа № 904/6725/23, зі спільною письмовою заявою про затвердження даної Мирової угоди.

17. Ухвала Центрального апеляційного господарського суду про затвердження даної мирової угоди є виконавчим документом згідно з частиною другою статті 193 Господарського процесуального кодексу України.

18. Ця Мирова угода укладена у трьох примірниках, які мають однакову юридичну силу, по одному для кожної із сторін, один - в матеріали судової справи № 904/6725/23.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Прібіс"

49000, місто Дніпро, вул. Новобудівельна, буд. 5А

IВАN НОМЕР_1 в АТ "ОТП Банк", м. Київ

ел.пошта

тел.

Директор ________________Кисельова Л.М.

(підпис, печатка)

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Дніпроагро"

49005, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, буд. 1-А, оф. 702

IBAN НОМЕР_2 в АТ "ОТП Банк", м. Київ

ел.пошта

тел. НОМЕР_3

Директор ________________Гулецький Д.В.".

(підпис, печатка)

3. Визнати нечинним рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.12.2025 у справі № 904/6725/23.

4. Провадження у справі № 904/6725/23 закрити.

5. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Прібіс" (вул.Новобудівельна, буд. 5А, місто Дніпро, ідентифікаційний код 40728265) з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору у розмірі 76 538 грн 76 коп. (сімдесят шість тисяч п`ятсот тридцять вісім гривень сімдесят шість копійок), сплаченого ним при поданні апеляційної скарги у загальній сумі 153 077 грн 52 коп. відповідно до платіжної інструкції кредитового переказу коштів № від 14.01.2026.

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Прібіс" (вул. Новобудівельна, буд. 5-А, м. Дніпро, 49000, ідентифікаційний код 40728265)

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Дніпроагро" (проспект Дмитра Яворницького, буд. 1-А, оф. 702, м. Дніпро, 49005, ідентифікаційний код 36161054)

6. Матеріали справи № 904/6725/23 повернути до Господарського суду Дніпропетровської області.

Ухвала є виконавчим документом відповідно до пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" та може бути пред`явлена до виконання у строк до 04.03.2029.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна ухвала складена та підписана 06.03.2026

Головуючий суддя Ю.В. Фещенко

Суддя С.В. Мартинюк

Суддя О.Ю. Соп`яненко