ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2026 року м.Дніпро Справа № 904/876/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О.(доповідач),

суддів: Чус О.В., Кощеєва І.М.

при секретарі судового засідання: Скородумовій Л.В.

Представники сторін:

від відповідача: Ляшенко Марина Геннадіївна (в залі суду) - представник ПП "Технологія-2000" - адвокат, посвідчення № 3681 від 27.10.2023р.

інші представники сторін в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Солоніка" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.09.2025р. (Суддя Дичко В.О. Повне рішення суду складено 22.09.2025р.) у справі №904/876/25

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Солоніка" (49049, Дніпропетровська область, м. Дніпро, пров. Добровольців, буд. 17, офіс 4, )

до Приватного підприємства "Технологія-2000" (51918, Дніпропетровська область, м.Кам`янське, вул. Дніпробудівська, буд. 35, )

про стягнення збитків у сумі 3 902 850 гривень.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Солоніка» звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Приватного підприємства «Технологія-2000» про стягнення збитків у сумі 3 902 850 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Приватне підприємство «Технологія-2000» не виконало умови договору № 01/ОХ від 03.02.2022 про надання послуг відповідального зберігання, а саме не повернуло поклажодавцю зі зберігання товар - амонію сульфат добривний, біг-бег 0,9 т, Україна у кількості 265,5 тон. Позивач зазначив, що на виконання умов договору передав відповідачу на зберігання 315 тон зазначеного товару згідно з актом приймання на відповідальне зберігання № 17 від 24.02.2022. Протягом дії договору зберігач повернув лише 49,5 тон товару. Незважаючи на направлення письмової вимоги про повернення товару від 11.02.2025, відповідач товар не повернув та збитки не відшкодував. Розмір збитків розраховано позивачем відповідно до частини 3 статті 623 Цивільного кодексу України з урахуванням ринкових цін на день пред`явлення позову на підставі цінової довідки Державного підприємства «Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків» № 3-1/169 від 10.02.2025, згідно з якою середня розрахункова ринкова ціна сульфату амонію добривного гранульованого становила 14 700 грн з ПДВ за 1 тону (265,5 тон Ч 14 700 грн = 3 902 850 грн).

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 11.09.2025 (повне рішення складено 22.09.2025) у задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Солоніка» до Приватного підприємства «Технологія-2000» про стягнення збитків у сумі 3 902 850 грн - відмовлено. Витрати зі сплати судового збору покладено на позивача. Скасовано захід забезпечення позову, вжитий ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.03.2025, щодо накладення арешту в межах ціни позову 3 902 850 грн на нерухоме майно - цілісний майновий комплекс загальною площею 7 268,3 кв.м за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Дніпробудівська, буд. 35, що належить на праві власності Приватному підприємству «Технологія-2000».

Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором зберігання, який підпадає під правове регулювання глави 66 Цивільного кодексу України. Суд дійшов висновку, що строк зберігання належного позивачу товару встановлений сторонами до 31.12.2022 включно, з огляду на пункт 9.1 Договору, яким визначено строк дії договору до 31.12.2022, та підпункт 4.2.3 пункту 4.2 Договору, згідно з яким поклажодавець не пізніше 30 календарних днів після закінчення строку дії договору зобов`язаний забрати товар у зберігача. Суд зазначив, що ні до закінчення строку зберігання товару, ні в день закінчення такого строку позивач не звертався до відповідача з вимогою повернути товар, а докази здійснення позивачем активних дій, направлених на повернення товару зі зберігання до спливу встановленого договором строку зберігання, в матеріалах справи відсутні. Суд першої інстанції, застосувавши частину 3 статті 950 Цивільного кодексу України, зазначив, що зберігач відповідає за втрату (нестачу) або пошкодження речі після закінчення строку зберігання лише за наявності його умислу або грубої необережності. Суд констатував, що з наявних у матеріалах справи доказів неможливо встановити факт втрати (нестачі) 265,50 т переданого на зберігання товару, а також не встановлено проведення сторонами впродовж дії договору інвентаризації товару на складі відповідача. За відсутності доказів втрати (нестачі), знищення чи пошкодження товару суд визнав, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність протиправної поведінки відповідача, причинного зв`язку такої поведінки з можливими збитками, а також не довів, що така втрата (за умови її підтвердження) сталась за наявності умислу або грубої необережності відповідача.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, через систему "Електронний суд", з апеляційною скаргою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Солоніка", в якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.09.2025 у справі №904/876/25 повністю і прийняти нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СОЛОНІКА» до Приватного підприємства «ТЕХНОЛОГІЯ-2000» про стягнення збитків у сумі 3 902 850 гривень задовольнити у повному обсязі. Стягнути з Приватного підприємства «ТЕХНОЛОГІЯ-2000» (51918, Дніпропетровська обл., місто Кам`янське, вулиця Дніпробудівська, будинок 35; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СОЛОНІКА» (49049, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, провулок Добровольців, будинок, 17, офіс, 4; ) збитки в розмірі 3 902 850,00 грн. (три мільйони дев`ятсот дві тисячі гривень вісімсот п`ятдесят гривень 00 копійок). Стягнути з Приватного підприємства «ТЕХНОЛОГІЯ-2000» (51918, Дніпропетровська обл., місто Кам`янське, вулиця Дніпробудівська, будинок 35; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СОЛОНІКА» (49049, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, провулок Добровольців будинок, 17, офіс, 4; ) всі судові витрати по справі.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

Апелянт вважає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що прийнято з порушенням норм процесуального права та при неправильному застосуванні норм матеріального права, а висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають встановленим обставинам справи, також судом не з`ясовані всі обставини, які мають значення для справи.

За твердженням апелянта, суд дійшов висновку про те, що строк зберігання належного позивачу товару встановлений сторонами до 31.12.2022 включно, однак такий висновок суперечить умовам Договору зберігання. Відповідно до п. 1.4 Договору строк зберігання майна встановлюється в акті приймання-передачі товару та/або накладній, а у випадку незазначення такої інформації - строк зберігання обчислюється до дня фактичного отримання продукції поклажодавцем. Оскільки в акті приймання на відповідальне зберігання № 17 від 24.02.2022 строк зберігання не встановлено, то відповідно до п. 1.4 Договору строк зберігання діє до дня фактичного отримання продукції поклажодавцем. Крім того, відповідно до п. 9.1 Договору він діє до 31.12.2022, але в будь-якому випадку до моменту виконання сторонами всіх зобов`язань за ним та проведення взаємних розрахунків. Отже, до моменту виконання зберігачем зобов`язання з повернення товару Договір зберігання є чинним, а строк зберігання діючим, тому до 31.12.2022 у позивача не було обов`язку звернутись з вимогою про повернення товару зі зберігання.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою суть позиції відповідача, який у якості підстав для відмови у проведенні інвентаризації товару у 2024 році, його повернення на письмову вимогу позивача у 2025 році, у задоволенні позовних вимог та в укладенні мирової угоди посилався на вилучення майна під час обшуку, проведеного 22.06.2022, та його неповернення слідчим у встановленому порядку. Водночас, як зазначає апелянт, посилання відповідача на неповернення йому майна слідчим не відповідає дійсності та спростовується листом № 12267-2025 від 25.03.2025 Слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області, згідно з яким виявлене в ході обшуку майно було опечатано та фактично залишено в складських приміщеннях цілісного майнового комплексу на охоронюваній території за адресою: м. Кам`янське, вул. Дніпробудівська, буд. 35. Таким чином, доступ до майна та можливість ним розпоряджатись власником - ПП «Технологія-2000» ніким і нічим не обмежений.

Також апелянт звертає увагу, що у зв`язку з незаконним заволодінням службовими особами ПП «Технологія-2000» добривами у кількості 265,5 тон ТОВ «Солоніка» зверталось до правоохоронних органів, за фактами чого 14.08.2023 внесені відомості до ЄРДР за № 000833 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України. Постановою від 23.08.2023 матеріали досудових розслідувань об`єднано в одне кримінальне провадження під єдиним номером № 0000375. Незважаючи на триваючі кримінальні провадження, відповідач не вжив жодних дій щодо виконання зобов`язань з повернення товару або відшкодування збитків, а також не допустив представників позивача для проведення інвентаризації товару.

Апелянт посилається на неправльне застосування судом першої інстанції норм матеріального права в частині того, що суд першої інстанції неправильно визнав відповідача зберігачем, а не професійним зберігачем, та безпідставно не застосував до правовідносин сторін положення ч. 2 ст. 950 ЦК України. Апелянт вказує, що відповідно до ч. 2 ст. 936 ЦК України договором зберігання, в якому зберігачем є особа, що здійснює зберігання на засадах підприємницької діяльності (професійний зберігач), може бути встановлений обов`язок зберігача зберігати річ, яка буде передана зберігачеві в майбутньому. ПП «Технологія-2000» є професійним зберігачем, оскільки на засадах підприємницької діяльності зберігало товар позивача та інших юридичних осіб у власних складських приміщеннях, а одним з видів його діяльності є КВЕД 52.10 «Складське господарство». Відповідно до ч. 2 ст. 950 ЦК України професійний зберігач відповідає за втрату (нестачу) або пошкодження речі, якщо не доведе, що це сталося внаслідок непереборної сили, або через такі властивості речі, про які зберігач не знав і не міг знати, або внаслідок умислу чи грубої необережності поклажодавця. Суд не надав правової оцінки доказам, що підтверджують статус відповідача як професійного зберігача, зокрема ухвалі слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.08.2022, з якої вбачається, що на відповідальному зберіганні ПП «Технологія-2000» знаходилось також майно інших юридичних осіб, та постанові про об`єднання матеріалів досудового розслідування від 23.08.2023, в якій зазначено про привласнення чи розтрату службовими особами ПП «Технологія-2000» майна ТОВ «Світла мета-агро» та ТОВ «ІНТВАЙР».

Щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині стандарту доказування, апелянт зазначає, що суд в порушення ст. 79 ГПК України не надав переваги більш вагомим доказам, наданим позивачем, на підтвердження факту нестачі товару, переданого на зберігання відповідачу. Позивач, як поклажодавець, добросовісно вчинив усі залежні від нього дії для встановлення факту наявності або відсутності товару у зберігача: двічі направляв інвентаризаційну комісію на склад відповідача, проте представники позивача двічі не були допущені для проведення інвентаризації. Відповідач ухилився від встановлення відповідного факту та не надав суду жодного доказу на підтвердження наявності у нього станом на момент подання позову товару на зберіганні. Апелянт посилається на стандарт доказування «вірогідності доказів», впроваджений Законом України № 132-IX від 20.09.2019, та на правові позиції Верховного Суду (постанови від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17) та Великої Палати Верховного Суду (постанова від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц).

Щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині відмови у поверненні до стадії підготовчого провадження, апелянт зазначає, що 30.07.2025 позивач подав клопотання, у якому просив суд повернутись до стадії підготовчого провадження, долучити до матеріалів справи документи за наслідками пропозиції про врегулювання спору мирним шляхом, визнати поважними причини пропуску строку на подання доказів (відповідь Слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області № від 11.07.2025, ухвала слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17.03.2025 у справі № 202/16310/23) та поновити строк подання доказів, оскільки представник позивача не зміг їх подати під час підготовчого провадження з незалежних від нього причин. Однак суд протокольною ухвалою від 19.08.2025 відмовив у задоволенні вказаного клопотання. Апелянт вважає, що відповідно до ст. 182 ГПК України вирішення питання про надання доказів відбувається на підготовчій стадії, а при здійсненні правосуддя слід керуватись завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями. Апелянт посилається на ч. 3 ст. 198 ГПК України та ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», зазначаючи, що у даній справі були наявні підстави для повернення до стадії підготовчого провадження для об`єктивного і всебічного з`ясування всіх обставин справи. В результаті порушення судом вказаних норм процесуального права судом не було долучено до справи докази, які мають значення для встановлення істини у справі.

Крім того, апелянт зазначає, що оскільки суд безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог, у нього були відсутні правові підстави для скасування заходів забезпечення позову, що свідчить про порушення судом ч. 9 ст. 145 ГПК України.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

Приватне підприємство «Технологія-2000» подало відзив на апеляційну скаргу, згідно якого заперечує проти задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Солоніка» та вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, просить залишити її без задоволення, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.09.2025 - без змін, посилаючись на наступне:

Щодо доводів апелянта про невідповідність висновків суду обставинам справи стосовно строку зберігання, відповідач зазначає, що скаржник в першу чергу звернувся не до відповідача за поверненням товару, а до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення, і здійснив це вже після завершення строку дії договору, визначеного у п. 9.1 - 31.12.2022. Відповідач наголошує, що строк зберігання, визначений в актах, не може перевищувати строк дії самого договору, а акти є лише додатками до договору та не можуть змінювати його умови. Також відповідач зазначає, що якщо позивач вважав Договір зберігання чинним, то незрозуміло, чому не сплачував послуги зберігання після спливу строку договору. Відповідач посилається на ст. 948 ЦК України, відповідно до якої поклажодавець зобов`язаний забрати річ від зберігача після закінчення строку зберігання, та зазначає, що після закінчення строку зберігання першою стороною, в якої виникає обов`язок щодо речі, є саме поклажодавець, на якого законом покладено обов`язок забрати річ (товар), а не зберігач.

Щодо доводів апелянта про неправильне визначення статусу зберігача, відповідач зазначає, що правовий статус (зберігач чи професійний зберігач) впливає на обставини, які виключають відповідальність зберігача за втрату речі, проте майно не було втрачено, воно наявне, і після повернення даного майна у відповідності до норм чинного КПК України буде повернуто позивачу.

Щодо обставин, пов`язаних з кримінальним провадженням, відповідач зазначає, що його позиція є незмінною: в провадженні відділу розслідувань особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, об`єднаного під єдиним номером № 0000375. 22.06.2022 на підставі ухвали Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03.06.2022 було проведено обшук цілісного майнового комплексу за адресою: м. Кам`янське, вул. Дніпробудівська, 35, в ході якого виявлене майно, в тому числі належне ТОВ «Солоніка», було вилучено та опечатано в приміщенні самого складу наліпкою «Опечатано», чим позбавлено можливості користуватися та розпоряджатися як вилученим майном, так і самим складським приміщенням. Хоча ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.07.2022 та ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 01.08.2022 у задоволенні клопотання слідчого про арешт вилученого майна відмовлено, а ухвалою від 03.10.2022 роз`яснено, що ухвала від 22.08.2022 підлягає виконанню шляхом надання ПП «Технологія-2000» доступу до опечатаних складських приміщень, проте ані слідчі, ані процесуальні керівники у кримінальному провадженні не вчинили жодних дій, спрямованих на повернення незаконно вилученого майна. Відповідач зазначає, що майно носить статус тимчасово вилученого, а збереження тимчасово вилученого майна до повернення його власнику забезпечується слідчим. Без повернення слідчим вилученого майна відповідачу, в особі директора, загрожує повідомлення про підозру. Відповідач наголошує, що після повернення майна з боку слідчого позивачу буде повернуто усе майно.

Щодо мирного врегулювання спору, відповідач зазначає, що фактично позивачем не було запропоновано мирного врегулювання, а лише зазначено про допуск до інвентаризації без дозволу слідчого, а лише потім мало бути вирішено питання про укладення мирової угоди.

Щодо відмови суду першої інстанції у задоволенні клопотання про повернення до стадії підготовчого провадження, відповідач зазначає, що така відмова є обґрунтованою та вмотивованою, були відсутні будь-які правові підстави для його задоволення. Підготовче провадження було закрито ухвалою від 01.05.2025, і кожне підготовче судове засідання сторона позивача була присутня та активно користувалась своїми правами щодо долучення доказів. Відповідач посилається на постанову Верховного Суду від 16.12.2021 у справі № 910/7103/21 та постанову Верховного Суду від 16.07.2024 у справі № 927/1124/23, згідно з якими обставини для повернення до стадії підготовчого провадження мають бути вагомими, оскільки можливість повернення з будь-яких підстав нівелює значення стадій господарського процесу. Також відповідач зазначає, що висновки слідчого судді не мають преюдиційного значення, посилаючись на постанову Верховного Суду від 14.05.2024 у справі № 991/7976/23 та постанову Верховного Суду від 06.06.2023 у справі № 489/6721/21. Крім того, відповідач повідомляє, що ухвала Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17.05.2025 була оскаржена стороною відповідача до Європейського суду з прав людини.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Згідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 14.10.2025 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Дармін М.О., судді: Чус О.В., Кощеєв І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.10.2025р. витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи № 904/876/25. Відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Солоніка" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.09.2025р. у справі № 904/876/25 до надходження матеріалів даної справи з Господарського суду Дніпропетровської області.

31.10.2025 матеріали справи № 904/876/25 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

06.11.2025 до Центрального апеляційного господарського суду через «Електронний суд» від представника Приватного підприємства "Технологія-2000" надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді ( внесення РНОКПП / коду ЄДРПОУ до додаткових відомостей про учасника справи та надання доступу до електронної справи ).

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.11.2025, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Солоніка" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.09.2025р. у справі №904/876/25. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 13.01.2026 об 09:30 годин.

25.11.2025 до Центрального апеляційного господарського суду через «Електронний суд» від представника Приватного підприємства "Технологія-2000" надійшов відзив на апеляційну скаргу.

06.01.2026 до Центрального апеляційного господарського суду через «Електронний суд» від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Солоніка" надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.01.2026 заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Солоніка" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 13.01.2026 в судовому засіданні оголошено перерву до 20.01.2026 на 15:30 год.

20.01.2026 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови Центрального апеляційного господарського суду.

26.02.2026 до Центрального апеляційного господарського суду через «Електронний суд» від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Солоніка" надійшло клопотання про прискорення розгляду справи

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

03 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Солоніка» (далі - поклажодавець) та Приватним підприємством «Технологія-2000» (далі - зберігач) укладено договір № 01/ОХ про надання послуг відповідального зберігання (т. 1, а.с. 11-13, далі - Договір).

Згідно з пунктом 1.1 Договору поклажодавець передає, а зберігач приймає на відповідальне зберігання продукцію (надалі - товар), який є власністю поклажодавця, відповідно до актів приймання - передачі на відповідальне зберігання, у складські приміщення та на відкриті площадки зберігача.

Згідно з пунктом 1.2 Договору найменування товару, який передається на зберігання за цим Договором, його кількість вказуються у відповідних актах прийому - передачі товару на відповідальне зберігання та/або накладних, які є невід`ємною частиною цього Договору. Акти прийому - передачі товару на відповідальне зберігання та/або накладні, підписані зберігачем, підтверджують факт передачі товару на зберігання.

Згідно з пунктом 1.4 Договору строк зберігання майна встановлюється в акті приймання - передачі товару та/або накладній, а у випадку незазначення такої інформації у акті або накладній, строк зберігання обчислюється в календарних днях, з дня передачі товару (день передачі товару включається до строку зберігання) до дня фактичного отримання продукції поклажодавцем.

Відповідно до пункту 1.5 Договору адреса місць зберігання: Дніпропетровська обл., м.Кам`янське, вул. Дніпробудівська, 35.

Згідно з пунктом 2.2 Договору зберігач приймає кожну партію товару за фактичною кількістю та за якістю, яка вказана у супровідних документах, шляхом підписання обома сторонами відповідного акта приймання - передачі товару на відповідальне зберігання зі скріпленням підпису уповноваженого представника кожної сторони печаткою сторони (у разі наявності).

Згідно з пунктом 2.6 Договору товар визнається переданим на зберігання в кількості, вказаній в акті приймання - передачі товару на відповідальне зберігання та із врахуванням заперечень, наведених в порядку п. 2.5 цього Договору.

Згідно з пунктом 2.7 Договору товар повертається поклажодавцю у тому стані, в якому він був прийнятий на зберігання, шляхом підписання обома сторонами відповідного акта приймання - передачі товару з відповідального зберігання зі скріпленням підпису уповноваженого представника кожної сторони печаткою сторони (у разі наявності), з урахуванням зміни його природних властивостей.

Згідно з пунктом 3.1 Договору вартість послуг зберігання складає 20 (двадцять гривень 00копійок) гривень/місяць/тонна, з врахуванням ПДВ.

Відповідно до підпунктів 4.1.1-4.1.3 пункту 4.1 Договору зберігач:

- Приймає товар на зберігання.

- Забезпечує повне збереження товару, вживає всіх заходів для його збереження від знищення та пошкодження, забезпечує неможливість доступу сторонніх осіб до товару, дотримання санітарних вимог та вимог протипожежної безпеки та інше.

- Несе відповідальність за втрату чи пошкодження товару.

Згідно з підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 Договору зберігач впродовж 3 (трьох) календарних днів зобов`язаний повернути товар поклажодавцеві або вказаній ним в порядку, передбаченому даним пунктом Договору, третій особі, за умови передання зберігачу оригіналу документа, що підтверджує повноваження третьої особи:

- з дати отримання від поклажодавця письмової вимоги про повернення йому всього товару або його частини;

- з дати отримання підписаного поклажодавцем зі скріпленням підпису уповноваженого представника печаткою поклажодавця (у разі наявності) акта передачі товару з відповідального зберігання третій особі.

Повернення товару може здійснюватися зберігачем будь-якій третій особі на письмову вимогу поклажодавця, вислану факсом або електронною поштою. В цьому випадку акт передачі товару третій особі підписується також уповноваженим представником третьої особи. Обидва екземпляри акта передаються поклажодавцеві, після підписання яких один з них залишається у поклажодавця, а інший повертається зберігачу.

Акт передачі товару третій особі є підтвердженням передачі зберігачем товару з відповідального зберігання поклажодвцю.

Товар має бути повернутим в тому самому стані, у якому він був прийнятий на зберігання, з урахуванням змін його природних властивостей.

Відповідно до підпункту 4.1.6 пункту 4.1 Договору зберігач за першою вимогою поклажодавця надає тому можливість доступу до товару і перевірки умов зберігання.

Згідно з підпунктом 4.1.13 пункту 4.1 Договору у випадку, якщо поклажодавець не забирає товар відповідно до положень цього Договору, зберігач має право на продаж товару. В рахунок вартості проданого товару зберігач першочергово компенсує заборгованість поклажодавця, частину, що залишилася, передає поклажодавцю, за умови наявності відповідної вимоги.

Згідно з пунктом 4.2 Договору поклажодавець:

4.2.1. Передає товар зберігачу та одержує товар від зберігача.

4.2.2. Поклажодавець відшкодовує витрати зберігача на зберігання товару.

4.2.3. Не пізніше 30 календарних днів після закінчення строку дії даного Договору зобов`язаний забрати товар у зберігача.

4.2.4. Поклажодавець має право перевіряти, чи забезпечуються фактично зберігачем умови зберігання, які повинні бути дотримані для належного зберігання товару поклажодавця, в робочий час зберігача.

4.2.5. Поклажодавець має право вимагати повернення товару або його частини у будь-який час впродовж дії даного Договору, письмово попередивши про це зберігача за 3 (три) робочих дні.

Відповідно до пункту 5.1 Договору за невиконання або неналежне виконання умов цього Договору винна сторона несе відповідальність згідно з чинним законодавством України та зобов`язана відшкодувати іншій стороні заподіяні їй збитки.

Відповідно до пункту 5.3 Договору сторона вважається невинуватою і не несе відповідальності за порушення Договору, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання цього Договору.

Згідно з пунктом 5.4 Договору зберігач несе повну матеріальну відповідальність за збереження і цілісність товару з моменту передачі товару на зберігання і до моменту його повернення поклажодавцеві або вказаній поклажодавцем третій особі. У випадку втрати (нестачі) або пошкодження товару, який переданий на зберігання, або його частини з вини зберігача зберігач повинен за свій рахунок відшкодувати поклажодавцеві завдану шкоду.

Відповідно до пункту 5.6 Договору зберігач має право притримати товар до повного розрахунку з поклажодавцем.

Згідно з пунктом 7.2 Договору у випадку, якщо сторони не можуть вирішити спір шляхом переговорів, то він вирішується в судовому порядку за встановленою підвідомчістю та підсудністю такого спору у порядку, визначеному чинним законодавством України.

Відповідно до пункту 9.1 Договору Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими на це представниками та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2022 року, але в будь-якому випадку до моменту виконання сторонами всіх зобов`язань за ним та проведення взаємних розрахунків.

Згідно з пунктом 10.4 Договору цей Договір, заявки, специфікації, рахунки, первинні бухгалтерські документи, додатки, додаткові угоди та інші документи за Договором можуть складатися в електронній формі та підписуватися сторонами електронними цифровими підписами (ЕЦП) або кваліфікованими електронними підписами (КЕП) в будь-якому з таких сервісів: «Вчасно» (vchasno.com.ua), «Paperless» (paperless.com.ua), M.E.Doc та інші. Електронні документи вважаються одержаними адресатом з моменту надсилання, якщо відправник не отримає автоматичне повідомлення про те, що електронний документ не надіслано.

На підставі пункту 10.7 Договору у випадках, коли Договором передбачено направлення повідомлень електронною поштою або факсимільним зв`язком, такі повідомлення направляються на електронну адресу чи на номер факсу сторони-отримувача, вказані у Договорі або повідомлені стороною відповідно до п. 9.5 Договору. Сторона-отримувач повідомлення зобов`язана оперативно відстежувати надходження повідомлень і невідкладно підтвердити їх отримання.

На виконання умов Договору позивач передав на зберігання, а відповідач прийняв майно - амонію сульфат добривний, біг-бег, 0,9 т, Україна, в кількості 315 т згідно з актом приймання на відповідальне зберігання № 17 від 24.02.2022 (т. 1, а.с. 48).

Надалі зберігач повернув, а поклажодавець прийняв раніше переданий на зберігання товар у загальній кількості 49,50 т на підставі наступних актів повернення із відповідального зберігання (т. 1, а.с. 46-47):

- № 381 від 28.07.2022, у кількості 22,50 т;

- № 88 від 29.07.2022, у кількості 16,20 т;

- № 89 від 01.08.2022, у кількості 10,80 т.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга підлягає задоволенню в силу наступного:

Враховуючи змістовне наповнення заяв по суті, які подавалися сторонами в суді першої інстанції та доводи та вимоги апеляційної скарги, в порядку частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегією суддів не перевіряється правильність висновків суду першої інстанції в частині неоспорюваних сторонами обставин справи відносно того, що: 03.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Солоніка» (поклажодавець) та Приватним підприємством «Технологія-2000» (зберігач) укладено договір № 01/ОХ про надання послуг відповідального зберігання, за умовами якого поклажодавець передає, а зберігач приймає на відповідальне зберігання продукцію, яка є власністю поклажодавця, у складські приміщення та на відкриті площадки зберігача за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, вул. Дніпробудівська, 35. На виконання умов Договору позивач передав на зберігання, а відповідач прийняв майно - амонію сульфат добривний, біг-бег, 0,9 т, Україна, в кількості 315 тон згідно з актом приймання на відповідальне зберігання № 17 від 24.02.2022.

Відповідно до частини 2 статті 936 Господарського процесуального кодексу України, Договором зберігання, в якому зберігачем є особа, що здійснює зберігання на засадах підприємницької діяльності (професійний зберігач), може бути встановлений обов`язок зберігача зберігати річ, яка буде передана зберігачеві в майбутньому.

Відповідно до відомостей з єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формуван, ПП «ТЕХНОЛОГІЯ-2000» здійнсює в тому числі наступний вид економічної діяльності : 52.10 Складське господарство (т. 1 а.с. 73).

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно цілісний майновий комплекс за адресою Дніпропетровська область, м.Кам`янське будинок 35 належить Приватному підприємству «ТЕХНОЛОГІЯ - 2000».

Враховуючи преамбулу договору № 01/ОХ про надання послуг відповідального зберігання від 03.02.2022р. та вищенаведені відповіді з реєстрів юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, колегія суддів виснує, що в контексті спірних правовідносин Приватне підприємство «ТЕХНОЛОГІЯ - 2000» є професійним зберігачем в розумінні § 1. Зберігання Глава 66 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до другого речення частини 2 статті 277 Господарського процесуального кодексу України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Відповідно до частини 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Відповідно до ч.1 ст. 951 ЦК України збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості.

Згідно статті 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Колегія суддів вважає такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, висновки суду першої інстанцїі в частині того, що: « … з матеріалів справи вбачається, що ні до закінчення строку зберігання товару (31.12.2022), ні в день закінчення такого строку Товариство з обмеженою відповідальністю «Солоніка» не зверталось до Приватного підприємства «Технологія-2000» з вимогою повернути наявний у останнього на зберіганні товар. Докази, що свідчать про здійснення позивачем активних дій, направлених на повернення товару зі зберігання, до спливу встановленого Договором строку зберігання, а також документи, що підтверджують вчинення відповідачем перешкод у поверненні такого товару на час закінчення погодженого сторонами строку зберігання, в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, після 31.12.2022 строк зберігання належного Товариству з обмеженою відповідальністю «Солоніка» товару закінчився. Однак частина такого товару фактично залишилась на складі Приватного підприємства «Технологія-2000», що під час розгляду даної справи підтвердив відповідач…

… в даному випадку для виникнення правових підстав для стягнення з Приватного підприємства «Технологія-2000» вартості втраченого товару обов`язковою умовою є встановлення самого факту його втрати (нестачі), а також вини відповідача у виді умислу або грубої необережності.

Суд звертає увагу, що з наявних у матеріалах справи доказів неможливо встановити факт втрати (нестачі) 265,50 т переданого на зберігання товару…

… не встановлено проведення сторонами впродовж дії Договору інвентаризації товару на складі Приватного підприємства «Технологія-2000», а також не встановлено вжиття Товариством з обмеженою відповідальністю «Солоніка» впродовж тривалого часу з дати припинення Договору заходів щодо перевірки стану товару, в тому числі шляхом його інвентаризації, та повернення товару. За відсутності доказів втрати (нестачі), знищення чи пошкодження 265,50 т переданого на зберігання відповідачу товару суд позбавлений можливості встановити протиправність поведінки Приватного підприємства «Технологія-2000» та причинний зв`язок такої поведінки з можливими заподіяними збитками…» з огляду на наступне:

В постанові Верховного Суду від 27.11.2019р. у справі № 923/236/19, викладено наступний правовий висновок:

« Верховний Суд зауважує, що відповідно до п.п. 4, 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити в т.ч. зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Предмет спору - це об`єкт спірних правовідносин, щодо якого виник спір між позивачем і відповідачем. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстава позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Підставу позову становлять фактична й правова підстава. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача. Правильне встановлення підстави позову визначає межі доказування, є гарантією прав відповідача на захист проти позову».

Так звертаючись з позовом, Товариство з обмеженою відповідальністю "Солоніка" наводило, в тому числі, наступні підстави позову: « … Сторонами вказаного Договору поставки було підписано Специфікація № СП- АМС2511/СЛН/1 від 25.11.2021 р. на поставку Товару, а саме: найменування Товару - амонію сульфат добривний, біг-бег 0,9 т, Код УКТ ЗЕД - 3102.21.00.0, кількість - 2000 тон, ціна за одиницю Товару - 18 500,04 грн. з ПДВ на загальну суму 37 000 080,00 грн., в тому числі ПДВ 20%, умови поставки Товару: Умови (базис) поставки товару: CPT, станція Покупця.

На виконання умов вищезазначеного договору ТОВ «ХІМВЕКТОР» поставив амонію сульфат добривний, біг-бег 0,9 т, Код УКТ ЗЕД - 3102.21.00.0, у кількості 315 тон, по ціні 18 500,04 грн. за тону на загальну суму 5 827 512,60 грн., в тому числі ПДВ 20%, відповідно до наступних товаросупровідних документів:

видаткова накладна № РН-0217019 від 17.02.2022 (189 тон);

залізнична накладна № 43211135;

залізнична накладна № 43211168;

залізнична накладна № 43215953;

видаткова накладна № РН-0217025 від 18.02.2022 (126 тон);

залізнична накладна № 43219948;

залізнична накладна № 43219955.

Відповідно до вказаних залізничних накладних ПАТ «СУМИХІМПРОМ» (), як відправником, на адресу одержувача ПП «ТЕХНОЛОГІЯ-2000» () були відправлені залізничні вагони з вказаним вище товаром.

В графі 10 Станція та залізниця призначення відправником вказано: Каменское.

В графі 15 залізничних накладних відправником вказано:

«Согласно давальческого договора между ПАО СУМЫХИМПРОМ и ООО ХИМВЕКТОР. Договор с покупателем АМС2511/СЛН від 25.11.21 з ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СОЛОНІКА». Власник вантажу ТОВ

СОЛОНКА»

На виконання умов Договору зберігання Поклажодавець передав на зберігання, а Зберігач прийняв на зберігання товар - амонію сульфат добривний, біг-бег 0,9 т, Україна у кількості 315 тон на підставі Акту приймання на відповідальне зберігання № 17 від 24 лютого 2022 р. Місце передачі майна: CPT, станція Кам`янське.

Протягом строку дії Договору зберігання Зберігач повернув, а Поклажодавець прийняв раніше переданий на зберігання товар - амонію сульфат добривний, біг- бег 0,9 т, Україна у кількості 49,5 тон на підставі наступних Актів повернення товару із відповідального зберігання за Договором № 01/ОХ від 03.02.2022 р. (надалі - Акт повернення товару):

Акт повернення товару № 381 від 28.07.2022 (кількість - 22,5 тон; місце передачі - м. Кам`янське, вул. Дніпробудівська, буд. 35);

Акт повернення товару № 88 від 29.07.2022 (кількість - 16,2 тон; місце передачі - м. Кам`янське, вул. Дніпробудівська, буд. 35);

Акт повернення товару № 89 від 01.08.2022 (кількість - 10,8 тон; місце передачі - м. Кам`янське, вул. Дніпробудівська, буд. 35).

Таким чином, Зберігач не повернув Поклажодавцю зі зберігання товар - амонію сульфат добривний, біг-бег 0,9 т, Україна у кількості 265,5 тон.

У зв`язку з незаконним заволодінням службовими особами ПП «ТЕХНОЛОГІЯ-2000» вказаними добривами у кількості 265,5 тон, вартістю 5 841 000,00 грн. ТОВ «Солоніка» звернулось до правоохоронних органів із заявою про відкриття кримінального провадження за вказаним фактом.

За викладеними у вказаній заяві фактами, 14.08.2023 Головним управлінням Національної поліції у Дніпропетровській області внесені відомості до ЄРДР за №000833 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.191 Кримінального кодексу України.

Постановою про об`єднання матеріалів досудового розслідування від 23.08.2023, винесеною процесуальним керівником у кримінальному провадженні прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури Запашним М.О. матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях №0000375 від 26.03.2022 за ознаками складів кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2,3,4 ст. 190 КК України, №000000405 від 08.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, №000833 від 14.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.191 КК України об`єднано в одне кримінальне провадження під єдиним номером № 0000375. Досудове розслідування в об`єднаному кримінальному провадженні доручено групі слідчих СУ ГУПН в Дніпропетровській області.

Незважаючи на триваючі кримінальні провадження Відповідач не вжив будь-яких дій на виконання своїх зобов`язань перед Позивачем за договором зберігання щодо повернення товару або відшкодування завданих збитків.

З метою забезпечення достовірності обліку товарів, які були передані ТОВ «СОЛОНІКА» на відповідальне зберігання Приватному підприємству "ТЕХНОЛОГІЯ-2000" та відповідності фактичної наявності товарів даним бухгалтерського обліку, у відповідності до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженого наказом Мінфіну від 02.09.2014 № 879 директором ТОВ «СОЛОНІКА» було видано наказ № 6 від 06.11.2024 «Про проведення інвентаризації товарів, переданих на відповідальне зберігання» відповідно до якого вирішено провести інвентаризацію товарів на складі ПП "ТЕХНОЛОГІЯ-2000" з перевіркою їх фактичної наявності та документального підтвердження станом на « 01» листопада 2024 року з обов`язковим складанням відповідних інвентаризаційних описів. Інвентаризацію провести в наступні терміни: з « 06» листопада 2024 року по « 26» листопада 2024 року включно.

Інвентаризацію провести у присутності матеріально-відповідальних осіб складу ПП "ТЕХНОЛОГІЯ-2000".

У зв`язку з проведенням ТОВ «СОЛОНІКА» інвентаризації товару (мінеральні добрива в асортименті) переданого на зберігання ПП «ТЕХНОЛОГІЯ-2000» члени інвентаризаційної комісії прибули "11" листопада 2024 року о 14 год. 00 хв. до складу ПП «ТЕХНОЛОГІЯ-2000» () за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, вулиця Дніпробудівська, будинок 35, на якому зберігається товар ТОВ «СОЛОНІКА», однак не були допущені на територію складу охороною, з посиланням на відсутність представників ПП «ТЕХНОЛОГІЯ-2000» на місці.

Про факт недопуску уповноважених представників поклажодавця до проведення інвентаризації його товарів на складі зберігача за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, вулиця Дніпробудівська, будинок 35 було складено відповідний акт від 11.11.2024.

Листом вих. № 10 від 20.11.2024 Позивач повідомив Відповідача, про зазначені обставини.

Також у листі вказано наступне: «...Інформуємо, що наступний виїзд членів інвентаризаційної комісії ТОВ «СОЛОНІКА» за вказаною адресою складу ПП «ТЕХНОЛОГІЯ-2000» буде здійснено 25 листопада 2024 року о 10:00 год.

Просимо забезпечити доступ членів інвентаризаційної комісії у зазначений час до місця зберігання товару ТОВ «СОЛОНІКА».

У разі відсутності можливості провести інвентаризацію у вказаний час, просимо у строк до 22 листопада 2024 року включно письмово повідомити інший зручний для вас час інвентаризації на електронну пошту: з подальшим направленням цінного поштового листа з рекомендованим повідомленням про вручення за адресою місцезнаходження поклажодавця.

Неповідомлення про іншу дату і час інвентаризації вважатиметься погодженням з боку зберігача з проведенням поклажодавцем інвентаризації 25 листопада 2024 року о 10:00 год.

Також просимо повідомити інформацію про представника ПП «ТЕХНОЛОГІЯ-2000» (ПІБ, посада) для включення його до складу інвентаризаційної комісії та підписання ним інвентаризаційних описів матеріальних цінностей, переданих на відповідальне зберігання…

… Повторний недопуск наших представників для проведення інвентаризації у вказану вище дату і час (або інший письмово погоджений сторонами час) свідчитиме про недобросовісні дії зберігача та вважатиметься підтвердженням з боку ПП «ТЕХНОЛОГІЯ-2000» факту повної відсутності в натурі товару, отриманого на зберігання від ТОВ «СОЛОНІКА»...»

Цей лист, підписаний електронним підписом директора ТОВ «СОЛОНІКА», направлено 20.11.2024 з електронної пошти позивача, вказаної у Договорі зберігання: на офіційну електронну пошту ПП «ТЕХНОЛОГІЯ-2000» вказану у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та у Договорі зберігання: з подальшим направленням цінного поштового листа з рекомендованим повідомленням про вручення.

Члени інвентаризаційної комісії прибули 25 листопада 2024 року о 10:00 год. до складу ПП «ТЕХНОЛОГІЯ-2000» () за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, вулиця Дніпробудівська, будинок 35, на якому зберігається товар ТОВ «СОЛОНІКА», однак не змогли потрапити на територію складу через відсутність представників ПП «ТЕХНОЛОГІЯ-2000» на місці.

Про факт недопуску уповноважених представників поклажодавця до проведення інвентаризації його товарів на складі зберігача за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, вулиця Дніпробудівська, будинок 35 було складено відповідний акт від 25.11.2024.

11.02.2025 позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою про повернення товару зі зберігання вих. № 2 від 11.02.2025 в якій просив:

1. Повернути Поклажодавцю - ТОВ «Солоніка» зі зберігання вказаний у цій письмовій вимозі товар: амонію сульфат добривний, біг-бег 0,9 т, Україна у кількості 265,5 тон протягом трьох робочих днів з моменту отримання цієї вимоги.

2. З метою організації процесу передачі (повернення) та перевезення товару, завчасно повідомити на електронну пошту ТОВ «Солоніка» наступну інформацію:

- фактично наявну на зберіганні кількість (у тонах) вказаного у цій вимозі товару належної якості на складі;

- місце, дату та час здійснення процедури повернення Зберігачем Поклажодавцю вказаного у цій вимозі товару зі зберігання.

3. У разі повної або часткової відсутності в натурі у ПП «ТЕХНОЛОГІЯ-2000» товару, прийнятого на зберігання у ТОВ «Солоніка», відшкодувати збитки виходячи з середньої розрахункової ринкової ціни 14 700,00 грн. з ПДВ за тону товару, який неповернутий, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок ТОВ «Солоніка»: IBAN НОМЕР_1 в АТ «Південний» протягом трьох робочих днів з моменту отримання цієї вимоги.

11.02.2025 Вказану письмову вимогу, підписану електронним підписом директора ТОВ «СОЛОНІКА», направлено з електронної пошти позивача, вказаної у Договорі зберігання: на офіційну електронну пошту ПП «ТЕХНОЛОГІЯ-2000» вказану у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та у Договорі зберігання: та на іншу електронну пошту ПП «ТЕХНОЛОГІЯ-2000» з якої раніше велась ділова переписка з подальшим направленням цінного поштового листа з рекомендованим повідомленням про вручення.

Відповідно до п. 10.4. Договору зберігання вказана письмова вимога в електронній формі вважається одержаною адресатом з моменту надсилання, тобто 11.02.2025.

Також 11.02.2025 вказана письмова вимога про повернення товару зі зберігання була направлена Укрпоштою цінним листом з описом вкладення.

Факт направлення позивачем та отримання відповідачем письмової вимоги про повернення товару зі зберігання підтверджується копіями фіскального чеку, накладної №022 та опису вкладення цінний лист, а також інформацією, отриманою з офіційного веб-сайту АТ "Укрпошта" з розділу "Трекінг відправлень" ("Відстеження") про її вручення 14.02.2025.

Частиною 2 статті 530 ЦК України передбачено, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Станом на день подання цього позову вказана письмова вимога Відповідачем не виконана.

Відповідач переданий на зберігання товар у добровільному порядку не повернув, збитки не відшкодував, відповідь на вказану письмову вимогу не надав.

Статтею 193 ГК України передбачено, що …

… Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором зберігання, зміст і умови якого визначені частиною 1 ст.936 ЦК України, відповідно до якої за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Статтею 938 ЦК України, …

… Державне підприємство "Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків" (ДП "Держзовнішінформ" або ДЗІ) провідний інформаційно-аналітичний та експертний центр в Україні з досліджень зовнішніх та внутрішніх ринків товарів і послуг, органом управління якого є Фонд державного майна України.

ДЗІ уповноважене наказом № 608 від 02.05.2018 р. Міністерства економіки України здійснювати моніторинг цін на зовнішньому та внутрішньому товарних ринках, досліджувати динаміку цінових процесів на ринках та відповідність контрактних (зовнішньоторговельних) цін кон`юнктурі світового ринку.

Відповідно до цінової довідки від 10.02.2025 № 3-1/169 виданої ТОВ «Солоніка» Державним підприємством «Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків» орієнтовний діапазон ринкових цін на сульфат амонію добривний гранульований на внутрішньому ринку України станом на 07.02.2025 спостерігається на рівні 14400-15000 грн. з ПДВ за тону.

Середня розрахункова ринкова ціна 14 700 грн. з ПДВ за 1 тону.

Таким чином розмір збитків (з урахуванням ринкових цін на день пред`явлення позову у відповідності до вимог ч. 3 ст. 623 ЦК України), які Зберігач зобов`язаний відшкодувати Поклажодавцю становить 3 902 850,00 грн. (265,5 тон х 14 700,00 грн.).

У даній справі протиправність поведінки відповідача виражається у відсутності з боку останнього добровільного виконання зобов`язання протягом тривалого часу щодо повернення переданого на зберігання товару за Договором зберігання.

Отже, збитки є наслідками неправомірної поведінки, дії чи бездіяльності відповідача, який порушив права позивача, як власника товару, переданого на зберігання.

У свою чергу має місце наявність причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідача і завданою шкодою, який виявляється у неповерненні останнім товару і, як наслідок - позбавлення позивача права володіти, користуватись і розпоряджатись ним.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що …

… Обраний позивачем спосіб захисту у вигляді стягнення збитків відповідає передбаченим цивільним законодавствам способам захисту та забезпечує ефективний захист прав позивача як власника переданого на зберігання товару, а також гарантує забезпечення, передбаченого ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на мирне володіння своїм майном.

Згідно з частиною першої статті 4 ГПК України …».

Відповідно до частин 1, пунктів 4-6 частини 3, частини 4 статті 165 Господарського процесуального кодексу України:

1. У відзиві відповідач викладає заперечення проти позову.

3. Відзив повинен містити:

4) обставини, які визнаються відповідачем, а також правову оцінку обставин, наданих позивачем, з якою відповідач погоджується;

5) заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права;

6) перелік документів та інших доказів, що додаються до відзиву, та зазначення документів і доказів, які не можуть бути подані разом із відзивом, із зазначенням причин їх неподання;

4. Якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Так, заперечуючи проти заявлених позовних вимог, відповідач зазначав про наступне: « … Дійсно між Приватним Підприємством «Технологія-2000» (надалі Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СОЛОНІКА» (надалі Замовник) укладений Договір про надання послуг (надалі-Договір) від 03.02.2022.

За умовами вищезазначеного Договору, Виконавець надає послуги по навантаженню та розвантаженню товару та інші послуги, які вказані в специфікації, яка є невід`ємним додатком до Договору. Замовник оплачує послуги відповідно виставлених Виконавцем рахунків. Види послуг, що надається та ціни, вказуються в специфікаціях, які є невід`ємним додатком до Договору (п. 1.1 Договору).

Одним із видів послуг, які надавав ПП «Технологія-2000» були послуги зберігання мінеральних добрив в цегельному/металевому складі грн/т/місяць.

Дійсно, на відповідальне зберігання, за вищезазначеним договором Відповідачем було прийнято товар - Амонію сульфат добривний біг-бег 0,9т у кількості 315 тон.

В свою чергу слід звернути увагу на наступні обставини, які мають важливе та суттєве значення для вирішення даного спору.

Так, в провадженні відділу розслідувань особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000200 від 19.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, які були в подальшому об`єднані з іншими кримінальними провадженнями під єдиним номером № 0000375.

22.06.2022 на підставі ухвали Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03.06.2022 у справі №203/1700/22 (1-кс/0203/1265/2022) слідчими відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Дніпропетровській області було проведено обшук цілісного майнового комплексу за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Дніпробудівська, 35.

Відповідно до протоколу обшуку від 22.06.2022, який проводився з 09:00 до 19:30 на території цілісного майнового комплексу по вул. Дніпробудівська, 35 у м. Кам`янське Дніпропетровської області, в ході обшуку виявлено складські приміщення, в яких знаходились мішки з речовиною білого та світло-жовтого кольору, мішки білого кольору з маркуванням «Хімпромгруп» та маркуванням «Селітра аміачна», добрива комплексні, «суперфосфат подвійний», контейнери з ортофосфорною кислотою, в тому числі майна, яке належить ТОВ «СОЛОНІКА» та перебувало на зберіганні у ПП «Технологія-2000».

Зазначене в протоколі обшуку було вилучено в ході проведення обшуку, та в подальшому опечатано в приміщенні самого складу наліпкою «Опечатано» чим позбавлено можливості користуватися та розпоряджатися як вилученим майном, так і самим складським приміщенням.

В подальшому, 24.06.2022 слідча відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Дніпропетровській області Булік Д.А. звернулась до суду з клопотанням погодженим прокурором Дніпропетровської обласної прокуратури про арешт тимчасово вилученого під час обшуку майна.

14.07.2022 ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 203/1700/22 (1-кс/0203/1629/2022) клопотання слідчої про арешт вилученого під час обшуку майна залишено без задоволення.

01.08.2022 ухвалою Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.07.2022 у справі 203/1700/22 (1-кс/0203/1629/2022) залишено без змін.

Враховуючи, що судами першої та апеляційної інстанції відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області про арешт вилученого під час проведеного 22.06.2022 обшуку по вул. Дніпробудівська, 3 5 у м. Кам`янське Дніпропетровської області, майна, адвокат Кияненко Д.О., яка діє в інтересах ПП «Технологія 2000» направила слідчому відділу розслідувань особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Дніпропетровській області, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000200 від 19.04.2022 клопотання щодо негайного повернення вилученого під час проведеного 22.06.2022 обшуку по АДРЕСА_1 , майна.

Проте, ані слідчі, які входять до групи слідчих, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 » ОСОБА_12 , ані процесуальні керівники у кримінальному провадженні, а саме прокурори групи прокурорів Дніпропетровської обласної прокуратури до складу якої входять: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР за №0000200 від 19.04.2022, діючи всупереч вимог чинного законодавства, не вчиняли жодних дій, спрямованих на негайне повернення незаконно вилученого майна ПП «Технологія 2000» з 01.08.2022!

Окремо необхідно зазначити, що 03.10.2022 ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська заяву слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області Булік Д.А. про роз`яснення ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.08.2022 у справі № 203/2102/22 - задоволено та роз`яснено, що ухвала слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.08.2022 у справі № 203/2102/22 (провадження № 1-кс/0203/1625/2022) підлягає виконанню в частині зобов`язання слідчого ВРОТЗ СУ ГУНП в Дніпропетровській області повернути ПП «Технологія 2000» майно вилучене під час обшуку, проведеного 22.06.2022 на території цілісного майнового комплексу по вул. Дніпробудівська, 35 у м. Кам`янське Дніпропетровської області, шляхом надання ПП «Технологія 2000» доступу до опечатаних складських приміщень, в яких знаходиться повернуте ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, від 22.08.2022 тимчасово вилучене майно, задля забезпечення власникам повернутого майна можливості володіти, користуватись та розпоряджатись даним майном.

Тією ж ухвалою слідчим суддею підкреслено, цитую: «...Під час обшуку речовину білого та світло-жовтого кольору було вилучено, шляхом опечатування складських приміщень та залишено під охороною працівників поліції на території цілісного майнового комплексу».

Проте, вищезазначена ухвала суду на сьогоднішній день не виконана, та усі намагання повернути майно ігноруються з боку СУ ГУНП у Дніпропетровській області.

З урахуванням вищевикладеного, майно, носить статус тимчасово вилученого.

Відповідно до ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення власника можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Порядок та умови зберігання та доступу до такого майна визначається ст. 100 КПК України, Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого Наказом Кабінету міністрів України від 19 листопада 2012 р. № 1104.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод …

Згілно до положень ст. 41 Конституції України …

Роз`яснення, викладені у пункті 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 року № 5 вказують: за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Крім того, хочу зауважити, що тимчасово вилучене майно має спеціальний - перехідний статус, оскільки виходячи з тлумачення норм Кримінально- процесуального кодексу України, у встановлені кодексом терміни, таке майно повинно перейти в статус заарештованого майна або бути повернутим його власнику. Таке майно до моменту накладення арешту і визнання його речовим доказом не набуває процесуальних правомочностей, поряд з речовими доказами.

Виходячи з приписів Положення, а також норм КПК збереження тимчасово вилученого майна до повернення майна власнику забезпечується слідчим.

Частиною першою статті 104 КПК України передбачено, що хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі.

Проте, всупереч вищевикладеному на даний час, не зважаючи на численні клопотання з боку представників Відповідача, майно повернуто 1111 «Технології 2000» так і не було.

Сторона відповідача не заперечує факту надходження від ТОВ «Солоніка» надходив лист щодо забезпечення доступу членів інвентаризаційної комісії у зазначений час до місця зберігання товару ТОВ «СОЛОНІКА» 25.11.2024 о 10 год 00 хв.

Також ПП «Технологією 2000» було отримано вимога щодо повернення майна, проте остання зводилась фактично до запиту про надання інформації щодо товару, який перебуває на зберіганні.

На усі листи від ТОВ «Солоніка» 1111 «Технологія 2000» надавало відповіді із зазначенням підстав неможливості виконання вимог, які не пов`язані з діями Відповідача, а дані обставини стали «можливими» виключно із-за неправомірних дій слідчих СУ ГУНП в Дніпропетровській області в рамках кримінального провадження №0000200 від 19.04.2022.

Наголошую на тому, що ТОВ «Солоніка» обізнана про вищевикладені обставини, а також їм були направлені підтверджуючі викладені обставини документи, та у зв`язку із перешкодою, яка здійснюється з боку державних органів, через яку 1111 «Технологія» позбавлена у можливості виконання вимоги Позивача та повідомляла про намір виконання договірних зобов`язань, після усунення перешкод, який вчиняються з боку держави…»

… З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги договір як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігай) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Згідно з частиною першою статті 938 ЦК України зберігай зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання.

За умовами частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом статті 948 ЦК України у поклажодавця виникає обов`язок забрати річ від зберігача після закінчення строку зберігання.

У свою чергу, зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості (частина перша статті 949 ЦК України).

Проте, з матеріалів справи вбачається, що ні до закінчення строку зберігання товару (31.12.2022), ні безпосередньо в день закінчення такого строку Позивач не звертався до Відповідача з вимогою повернути наявний у нього на зберіганні товар. Докази, які свідчать про вчинення позивачем активних дій, направлених на повернення товару зі зберігання до спливу встановленого Договором строку зберігання, а також документи, які підтверджують вчинення відповідачем перешкод у поверненні такого товару на час закінчення погодженого сторонами строку зберігання, у матеріалах справи відсутні.

Відповідальність зберігача за втрату (нестачу) або пошкодження речі унормовано статтею 950 ЦК України, за частиною першою якої за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах.

При цьому, відповідно до частини третьої статті 950 ЦК України зберігач відповідає за втрату (нестачу) або пошкодження речі після закінчення строку зберігання лише за наявності його умислу або грубої необережності.

Згідно з частиною першою статті 951 ЦК України збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем: 1) у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості; 2) у разі пошкодження речі - у розмірі суми, на яку знизилася її вартість.

За таких обставин, у даному випадку для виникнення правових підстав для стягнення з відповідача вартості втраченого товару обов`язковою умовою є встановлення самого факту його втрати (нестачі), а також вини відповідача у вигляді умислу або грубої необережності.

Стороною Позивача не доведено втрату, пошкодження, або відсутність в Відповідача переданого на зберігання Відповідачу Товару.

Також, з наявних у матеріалах справи доказів не можливо встановити факт втрати залишку переданого на підставі Договору товару.

За відсутності доказів про втрату, знищення чи пошкодження залишку переданого на зберігання відповідачу товару, відсутня можливість встановлення протиправності поведінки заподіювана збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. Окрім цього, позивачем не доведено, що така втрата (за умови її підтвердження) сталася за наявності умислу або грубої необережності відповідача, як того передбачає частина третя статті 950 ЦК України.

Сторона Відповідача наголошує на тому, що ніколи та жодним чином не ігнорувала листи та вимоги Позивача, а також зазначає про відсутність втрати, пошкодження чи знищення майна, більш того бажає мирного врегулювання справи, всіляко сприяє поверненню, проте наявна перепона з боку правоохоронних органів, оскільки виключно після повернення майно слідчим, ПП «Технологія 2000» матиме можливість виконання договірних зобов`язань.

Щодо розміру збитків.

Сторона Позивача на підтвердження розміру збитків долучила довідку ДП «Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків» від 10.02.2025 № 31/169, відповідно до якої середня розрахункова вартість сульфат амонію гранульований - 14700 грн/т (з ПДВ).

Відповідно до положень статті 623 ЦК України розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи 24.02.2022 на виконання вимог договору №02/ОХ від 03.02.2022 було передано на зберігання амонію сульфат 315т.

Заява ТОВ «Солоніка» до СУ ГУНП в Дніпропетровській області про вчинення кримінального правопорушення датована 10.08.2023. Відповідно до зазначеною заяви в осені 2022 року Позивачами було виявлено відсутність добрив, належних ТОВ «Солоніка», а також наявні посилання здійснення перевірки наявності товару, тобто звернення до правоохоронних органів відбулось майже через рік, після нібито встановлення порушення права Позивача.

Проте, у заяві не зазначено, ким, коли, яким чином була здійснена зазначена перевірка, та не було надано відповідних доказів.

Ані до заяви про вчинення кримінального правопорушення, ані до позовної заяви Позивачем не було долучена підтверджуючих документів на проведення перевірки/інвентаризації.

Також, прошу суд звернути увагу на те, що Позивачем не було долучено до матеріалів позовної заяви Паспорту якості на товар, який було передано на зберігання ПП «Технології 2000».

Відповідно до наявної копії у сторони Відповідача Паспорту якості сульфату амонію гранульованого, виданого ПАТ «Сумихімпром» - гарантійний строк зберігання - 12 місяців від дати виготовлення.

Навіть якщо взяти дату постачання на склад ПП «Технології 2000» сульфату амонію гранульованого, 24.02.2022, за дату його виготовлення - перше документальне звернення за поверненням товару є 10.08.2023 - тобто після спливу гарантійного строку його зберігання.

Тобто на даний час сторона Позивача бажає не повернення майна, яке було передано на зберігання, а виключно грошові кошти, тим самим зловживаючи своїми процесуальними правами, та діючи виключно недобросовістно.

Вищевикладене також підтверджується тим, що Вимога про повернення майна датується 11.02.2025, а позовна заява до Господарського суду Дніпропетровської області була подана 28.02.2025, що також підтверджує відсутність зацікавленості у поверненні майна, а виключно отримання грошових коштів з 1111 «Технологія 2000»….

… Зважаючи на викладене, очевидна відсутність складу (всіх елементів) господарського правопорушення та підстав для стягнення з Відповідача збитків у заявленій до стягнення сумі, оскільки Позивачем належними та допустимими доказами не доведено, по-перше, самого факту завдання позивачу Відповідачем збитків, по-друге, протиправності поведінки Відповідача, яка полягає у втраті (знищенні) або пошкодження ввіреного йому товару за Договором на протязі терміну зберігання або після його закінчення та по-третє, обґрунтованості заявленої до стягнення суми збитків….».

Відповідно до частини 1 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Заявами по суті справи , відповідно до частини 2 статті 161 Господарського процесуального кодексу України, є : позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Оскільки, в своїх заявах по суті сторони спору визнавли ту обставину, що частина ( у кількості у кількості 265,5 тон) з переданного Відповідачу на виконання умов Договору на зберігання товару - амонію сульфат добривний, біг-бег 0,9 т, Україна у кількості 315 тон на підставі Акту приймання на відповідальне зберігання № 17 від 24 лютого 2022 р. відсутня на складі Відповідача, відповідна обставина визнається колегією суддів такою, що не потребує доказуванню.

Колегія суддів зауважує, що позиція сторін різниться в частині того, що , за твердженням ,Відповідача ця кількість товару 265,5 тон була вилучена в ході обшуку, який проводився з 09:00 до 19:30 22.06.2022 на території цілісного майнового комплексу по АДРЕСА_1 слідчими: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 » ОСОБА_12 , а процесуальними керівниками - прокурорами групи прокурорів Дніпропетровської обласної прокуратури до складу якої входять: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР за №0000200 від 19.04.2022, всупереч вимог чинного законодавства, не вчинено жодних дій, спрямованих на негайне повернення незаконно вилученого майна ПП «Технологія 2000» з 01.08.2022.

В свою чергу, апелянт, заперечує про незаконе заволодіння службовими особами ПП «ТЕХНОЛОГІЯ-2000» вказаними добривами у кількості 265,5 тон, вартістю 5 841 000,00 грн. ТОВ «Солоніка» і слугувало підставою для звернення до правоохоронних органів із заявою про відкриття кримінального провадження за вказаним фактом.

Колегія суддів констатує, що в тексті протоколу обшуку від 22.09.2022р. в розділі «У ході проведення обшуку виявлено» міститься інформація про мішки, які, відповідно, були виявлено в складських приміщеннях за адресою м.Кам`янське, вул. Дніпробудівська будинок 35 і які сгруповано по 15 найменувань (т.1 а.с. 156-158), які є повністю ідентичними майну з 15 найменувань, переліченим в постанові про забезпечення тимчасового вилучення майна від 22 червня 2022року (т.1 а.с. 166-164) постанові про визнання речовими доказами від 23 червня 2022 року (т.1 а.с. 160-162), розписці відповідального зберігання (т. 1 а.с. 168-169); ухвалі слідчого судді Кіровського районого суду м.Дніпропетровська від 22 серпня 2022 року (т. 1 а.с. 170-171), які, відповідно, належать замовникам ТОВ «Світла мета» та ТОВ «Агропартнер».

Відомості щодо сульфаут добривного, біг-бег 0,9 т,переданого позивачем відповідачу на підставі Акту приймання на відповідальне зберігання № 17 від 24 лютого 2022 р. вищезазначені матеріали кримінального провадження не містять.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто, коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Верховний Суд у постанові від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18 з-поміж іншого зазначив, що "концепція негативного доказу", закріплена у частині десятій статті 81 ГПК України, не може тлумачитися так, що певна обставина вважається доведеною, допоки інша сторона її не спростувала, оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. За загальним правилом, тягар доведення обставин, які є підставою позову, покладається на позивача.

Враховуючи вищевикладене, доводи відповідача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу в частині того, що: « … майно не було втрачено, воно є, та сторона Відповідача в черговий раз зазначає, про те, що після повернення даного майна, у відповідності до норм чинного КПК України, буде повернуто Позивачу.

Так, відповідно до апеляційної скарги Позивач зазначає, про те, оскаржуване рішення є незаконним необґрунтованим та таким, що прийнято з порушенням норм процесуального права та при неправильному застосуванні норм матеріального права, проте зі з місту самої апеляційної скарги так і не вбачається, які саме процесуальні порушення були допущені судом першої інстанції, та є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

В цьому питанні позиція сторони Відповідача не змінна, оскільки в провадженні відділу розслідувань особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000200 від 19.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, які були в подальшому об`єднані з іншими кримінальними провадженнями під єдиним номером № 0000375, по вищезазначеному кримінальному провадженні сторона Позивача є потерпілим.

22.06.2022 на підставі ухвали Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03.06.2022 у справі №203/1700/22 (1-кс/0203/1265/2022) слідчими відділу

розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Дніпропетровській області було проведено обшук цілісного майнового комплексу за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Дніпробудівська, 35.

Відповідно до протоколу обшуку від 22.06.2022, який проводився з 09:00 до 19:30 на території цілісного майнового комплексу по вул. Дніпробудівська, 35 у м. Кам`янське Дніпропетровської області, в ході обшуку виявлено складські приміщення, в яких знаходились мішки з речовиною білого та світло-жовтого кольору, мішки білого кольору з маркуванням «Хімпромгруп» та маркуванням «Селітра аміачна», добрива комплексні, «суперфосфат подвійний», контейнери з ортофосфорною кислотою, в тому числі майна, яке належить ТОВ «СОЛОНІКА» та перебувало на зберіганні у ПП «Технологія-2000».

Зазначене в протоколі обшуку було вилучено в ході проведення обшуку, та в подальшому опечатано в приміщенні самого складу наліпкою «Опечатано» чим позбавлено можливості користуватися та розпоряджатися як вилученим майном, так і самим складським приміщенням.

В подальшому, 24.06.2022 слідча відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Дніпропетровській області Булік Д.А. звернулась до суду з клопотанням погодженим прокурором Дніпропетровської обласної прокуратури про арешт тимчасово вилученого під час обшуку майна.

14.07.2022 ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 203/1700/22 (1-кс/0203/1629/2022) клопотання слідчої про арешт вилученого під час обшуку майна залишено без задоволення.

01.08.2022 ухвалою Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.07.2022 у справі 203/1700/22 (1-кс/0203/1629/2022) залишено без змін.

Враховуючи, що судами першої та апеляційної інстанції відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області про арешт вилученого під час проведеного 22.06.2022 обшуку по вул. Дніпробудівська, 35 у м. Кам`янське Дніпропетровської області, майна, адвокат Кияненко Д.О., яка діє в інтересах ПП «Технологія 2000» направила слідчому відділу розслідувань особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Дніпропетровській області, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000200 від 19.04.2022 клопотання щодо негайного повернення вилученого під час проведеного 22.06.2022 обшуку по АДРЕСА_1 , майна.

Проте, ані слідчі, які входять до групи слідчих, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,, ОСОБА_12 , ані процесуальні керівники у кримінальному провадженні, а саме прокурори групи прокурорів Дніпропетровської обласної прокуратури до складу якої входять: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР за №0000200 від 19.04.2022, діючи всупереч вимог чинного законодавства, не вчиняли жодних дій, спрямованих на негайне повернення незаконно вилученого майна ПП «Технологія 2000» з 01.08.2022!

Окремо необхідно зазначити, що 03.10.2022 ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська заяву слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області Булік Д.А. про роз`яснення ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.08.2022 у справі № 203/2102/22 - задоволено та роз`яснено, що ухвала слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.08.2022 у справі № 203/2102/22 (провадження № 1-кс/0203/1625/2022) підлягає виконанню в частині зобов`язання слідчого ВРОТЗ СУ ГУНП в Дніпропетровській області повернути ПП «Технологія 2000» майно вилучене під час обшуку, проведеного 22.06.2022 на території цілісного майнового комплексу по вул. Дніпробудівська, 35 у м. Кам`янське Дніпропетровської області, шляхом надання ПП «Технологія 2000» доступу до опечатаних складських приміщень, в яких знаходиться повернуте ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська. від 22.08.2022 тимчасово вилучене майно, задля забезпечення власникам повернутого майна можливості володіти, користуватись та розпоряджатись даним майном.

Тією ж ухвалою слідчим суддею підкреслено, цитую: «...ІІід час обшуку речовину білого та світло-жовтого кольору було вилучено, шляхом опечатування складських приміщень та залишено під охороною працівників поліції на території цілісного майнового комплексу».

Іроте, вищезазначена ухвала суду на сьогоднішній день не виконана, та усі намагання повернути майно ігноруються з боку СУ ГУНІ у Дніпропетровській області.

З урахуванням вищевикладеного, майно, носить статус тимчасово вилученого.

Виходячи з приписів Іоложення, а також норм КІК збереження тимчасово вилученого майна до повернення майна власнику забезпечується слідчим.

Частиною першою статті 104 КІК України передбачено, що хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі.

Іроте, всупереч вищевикладеному на даний час, не зважаючи на численні клопотання з боку представників Відповідача, майно повернуто ІІ «Технології 2000» так і не було.

Сторона Відповідача зазначає про те, що після повернення майна з боку слідчого Відповідачу, Іозивачу буде повернуто усе майно.

Без повернення слідчим вилученого майна, Відповідачу, в особі директора, загрожує повідомлення про підозру, оскільки таке відсутнє тільки завдяки тому, що фактично майно залишається на місці, а слідчі ограни намагаються уникнути відповідальності, за свої противоправні дії.

З аналізу чинного КПК України (ст. 5) можна дійти висновку, що прокурор/ слідчий здійснюють свої дії та приймають рішення у формі прийняття процесуального рішення -яке оформлюєтся постановою, або здійснення слідчої дії.

Хоча чинним КІК України чітко не визначено порядку повернення тимчасово вилученого майна, проте частиною першою статті 104 КІК України передбачено, що хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі.

Всупереч вищевикладеному на даний час, не зважаючи на численні клопотання з боку представників Відповідача, майно повернуто ІІ «Технології 2000» так і не було, а слідчим не було вчинено жодної слідчої або процесуальної дії на повернення майна…» відхиляються колегією суддів як такі, що грунтуються на вищенаведених і досліджених доказах, які не містять відомостей про товар, відсутність якого і стала причиною винекнення спору у даній справі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 у справі № 750/8676/15-ц (провадження № 14-79цс18) зроблено висновок, що відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Відповідно до статті 22 ЦК України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання. Кредитор, який вимагає відшкодування збитків, має довести: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. З іншого боку, боржник має право доводити відсутність своєї вини (стаття 614 ЦК України). Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки у розмірі доходів, які б могли бути реально отримані. Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані. Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток .

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18) зроблено висновок, що збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником. Чинним законодавством України обов`язок доведення факту наявності таких збитків та їх розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і збитками покладено на позивача .

Тлумачення вказаних норм свідчить, що договір зберігання може укладатися із зберігачем чи професійним зберігачем. При цьому, правовий статус (зберігач чи професійний зберігач) впливає на ті обставини, які виключають відповідальність зберігача (професійного зберігача) за втрату речі.

Кваліфікуючою ознакою професійного зберігача є те, що особа, що здійснює зберігання на засадах підприємницької діяльності. Тобто така діяльність має здійснюватися особою, яка є підприємцем, систематично.

За загальним правилом, за втрату речі, під час строку зберігання, зберігач відповідає, якщо: відбулося порушення обов`язку повернути поклажодавцеві у схоронності річ; поклажодавцеві завдано збитків у вигляді втрати речі; наявний причинний зв`язок між діями (бездіяльністю) зберігача і негативними наслідками, що виявились результатом таких дій (бездіяльності); вини зберігача у настанні щодо речі негативних наслідків, яка проявилась у будь-якій формі, тобто умислу чи необережності зберігача до невиконання чи неналежного виконання своїх обов`язків.

Натомість професійний зберігач має довести, що втрата речі сталася внаслідок непереборної сили, або через такі властивості речі, про які зберігач, приймаючи її на зберігання, не знав і не міг знати, або внаслідок умислу чи грубої необережності поклажодавця. У всіх інших випадках, навіть якщо вини професійного зберігача немає, він зобов`язаний відшкодувати збитки поклажодавцеві.

У разі якщо зберігання здійснюється зберігачем після закінчення строку зберігання, то зберігач відповідає лише за наявності його умислу або грубої необережності. Розмір збитків завданих втратою речі зберігачем має доводитися поклажодавцем (кредитором).

Оскільки, згідно з пунктом 1.4 Договору строк зберігання майна встановлюється в акті приймання - передачі товару та/або накладній, а у випадку незазначення такої інформації у акті або накладній, строк зберігання обчислюється в календарних днях, з дня передачі товару (день передачі товару включається до строку зберігання) до дня фактичного отримання продукції поклажодавцем; згідно з п. 9.1 Договору, Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими на це представниками та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2022 року, але в будь-якому випадку до моменту виконання сторонами всіх зобов`язань за ним та проведення взаємних розрахунків, а у акті приймання на відповідальне зберігання № 17 від 24.02.2022р., яким на виконання умов Договору позивач передав на зберігання, а відповідач прийняв майно - амонію сульфат добривний, біг-бег, 0,9 т, Україна, в кількості 315 т згідно з актом відсутні відомості щодо строку зберіганян майна(т. 1, а.с. 48), колегія суддів виснує, що звернення позивача з вимогою повернення переданого за Договором товару, вартість якого визначена позивачем, як розмір заподіяних збитків, відбулося в межах строку зберігання.

Враховуючи вищевстановлені фактичні обставини справи, колегія суддів виснує про відводачем не доведено, що втрата ним переданого на виконання умов Договору на зберігання товару - амонію сульфат добривного у кількості 265,5 тон, відбулася не з його вини і саме він зобов`язаний відшкодувати збитки поклажодавцеві, тобто позивачеві по справі.

Згідно з довідкою Державного підприємства «Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків» № 3-1/169 від 10.02.2025 (т. 1, а.с. 44) орієнтовний діапазон ринкових цін на сульфат амонію добривний гранульований на внутрішньому ринку України станом на 07.02.2025 спостерігався на рівні 14 400 - 15 000 грн (із ПДВ) за одну тонну. Середня розрахункова ринкова ціна - 14 700 грн (із ПДВ) за одну тонну. Ціни вказані на партії від 60 тонн. Довідка носить інформаційний характер та не враховує усіх умов контрактів.

Оскільки позивачем при розрахунку розміру заподіяних збитків обрано середню розрахункову ціну 14 700 грн. з ПДВ за 1 тону, колегія суддів виснує, що розмір збитків (з урахуванням ринкових цін на день пред`явлення позову у відповідності до вимог ч. 3 ст. 623 ЦК України), які Зберігач зобов`язаний відшкодувати Поклажодавцю становить 3 902 850,00 грн. (265,5 тон х 14 700,00 грн.) є доведений.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення;

Відповідно до пунктів1,3,4 частини 1, частини 2 статті 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки розглядаючи справу, місцевий господарський суд через нез`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права, не застосувавши у спірних правовідносинах положення щодо відповідальності професійного зберігача, що призвело до невідповідністы висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що сторнам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин .

Враховуючи вищевикладене, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку задовольнити апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Солоніка", а рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.09.2025р. у справі №904/876/25, відповідно, скасувати і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання позовної заяви у розмірі 46 834,20 грн. та за подання апеляційної скарги у розмірі 70 251,30 грн. колегія суддів покладає на відповідача, як на особу, проти якої ухвалено судове рішення.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Солоніка" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.09.2025р. у справі №904/876/25 - задовольнити.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.09.2025р. у справі №904/876/25 - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Приватного підприємства "Технологія-2000" (51918, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Дніпробудівська, буд. 35, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Солоніка" (49049, Дніпропетровська область, м. Дніпро, пров. Добровольців, буд. 17, офіс 4, ) збитки в розмірі 3 902 852 грн.

Стягнути з Приватного підприємства "Технологія-2000" (51918, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Дніпробудівська, буд. 35, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Солоніка" (49049, Дніпропетровська область, м. Дніпро, пров. Добровольців, буд. 17, офіс 4, ) витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви 46 834,20 грн та 70 251,30 грн за подання апеляційної скарги.

Видачу наказів доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку в строки передбачені ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено 11.03.2026

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В. Чус