ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2026 р.м. Одеса Справа № 916/172/26

Господарський суд Одеської області у складі судді Сулімовської М.Б., за участю секретаря судового засідання Толкунової М.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Транссервіс 2008" (, 67840, Одеська обл., Овідіопольський р-н, с. Молодіжне, вул. Залізнична, буд. 3)

до відповідача: TRANS TRADE RK SA (Транс Трейд РК СА) (rue Francois-Versonnex 11, 1207, Geneva, Switzerland (вулиця Франсуа-Версонне, 11, 1207 Женева, Швейцарія)

про стягнення 256626,88 дол. США, що еквівалентно 11099677,13 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Транссервіс 2008" звернувся до Господарського суду Одеської області із позовом до відповідача TRANS TRADE RK SA (Транс Трейд РК СА) про стягнення 256626,88 дол. США, що еквівалентно 11099677,13 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов договору про надання послуг з перевалки експортних вантажів навалом №0504-20TR від 05.04.2022.

Ухвалою суду від 02.02.2026 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Транссервіс 2008" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання та вирішено інші процесуальні питання.

23.02.2026 до суду від відповідача надійшли відзив на позовну заяву та заява про визнання позову.

В судове засідання 25.02.2026 представники сторін не з`явились.

За змістом статей 2, 7, 11, 365 ГПК України, господарське судочинство здійснюється на засадах верховенства права, розумності строків розгляду справи судом, рівності учасників судового процесу перед законом і судом, в тому числі рівності іноземних осіб у процесуальних правах та обов`язках з громадянами України та юридичними особами, створеними за законодавством України, крім винятків, встановлених законом чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

В силу частини 5 статті 13 ГПК України, з метою дотримання принципу змагальності сторін при здійсненні судочинства господарський суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Положеннями статті 42 ГПК України визначено права та обов`язки учасників справи, до яких віднесено право на участь у судових засіданнях з можливістю подання доказів, заяв і клопотань, а також надання суду пояснень, наведення своїх доводів і міркувань щодо питань, які виникають під час розгляду справи судом.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 46 та ч. 1 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до частин 3, 4 статті 185 Господарського процесуального кодексу України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 191, 192 цього Кодексу.

Частинами 2, 4 статті 191 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Положеннями частини 3 статті 56 ГПК України визначено право юридичної особи брати участь у справі через представника, повноваження якого підтверджуються довіреністю, виданою юридичною особою (пункт 1 частини 1 статті 60 ГПК України). Повноваження адвоката, як представника, підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Так, заяву про визнання позову підписано представником відповідача адвокатом Коноваловою Н.В., яка діє на підставі довіреності № 07/10 від 07.10.2025.

Дослідивши матеріали заяви про визнання позову, суд зауважує, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, а тому суд, відповідно до частин 3, 4 статті 185 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем і ухвалити судове рішення у цьому підготовчому засіданні.

Відповідно до ст.233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 25.02.2026 на підставі ст.240 Господарського процесуального кодексу України постановлено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

в с т а н о в и в:

Як слідує з матеріалів справи та встановлено господарським судом, 05.04.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Транссервіс 2008" (виконавець) та TRANS TRADE RK SA (замовник) було укладено договір про надання послуг з перевалки експортних вантажів навалом № 0504/20-TR.

Відповідно до п.1. договору, замовник доручає, а виконавець приймає на себе обов`язки по перевалці і зберіганню зернових, олійних і бобових культур (далі - вантаж) через термінал ТОВ "Транссервіс 2008" (далі - термінал) експортованих з території України через морський порт Чорноморськ / Одеський морський порт / Усть-Дунайський порт / порт Кілія / порт Ізмаїл (далі - порт), в кількості відповідно до заявки замовника, в терміни і за цінами, обумовленими даним договором і додатками до нього. Всі додатки є невід`ємною частиною цього договору за умови їх підписання сторонами і скріплення печатками.

Згідно з п.1.2. договору, перевезення вантажу відбувається однією судовою партією, силами замовника і за його рахунок, в порядку, передбаченому цим договором.

Розділом 2 договору передбачені права та обов`язки сторін.

Зокрема п.2.1.7. договору передбачено, що замовник зобов`язується провести оплату послуг виконавця відповідно до умов даного договору.

Відповідно до п.4.1. договору, узгоджена ставка за послуги виконавця, вказані у розділі 1 та пункті 2.2 договору, складає 4,50 доларів США за одну метричну тонну, в тому числі ПДВ, якщо інше не зазначено в додатках до даного договору.

За умовами п.4.2 договору, замовник здійснює передоплату послуг виконавця протягом 4 банківських днів з моменту виставлення рахунку. Замовник проводить балансову оплату послуг виконавця протягом 3 банківських днів після двостороннього підписання акту прийому-передачі виконаних робіт. Акт виконаних робіт повинен бути підписаний протягом 2 робочих днів після підписання коносамента (-ів).

Пунктом 4.5. договору передбачено, що рахунки, які стосуються рахунку замовника, в рамках виконання виконавцем послуг за цим договором, виставлені на адресу виконавця, повинні бути оплачені замовником протягом 4 банківських днів з моменту їх перевиставлення виконавцем замовнику.

Відповідно до п. 4.7 договору, валюта платежу - долар США та/або євро, та/або гривня. У разі оплати у євро застосовується крос-курс євро до долара США 1 до 1,15. У разі оплати в гривнях оплата проводиться за курсом НБУ на дату оплати.

За умовами п. 8.1. договору, всі суперечки, що виникають у зв`язку з виконанням цього договору, повинні бути врегульовані шляхом проведення переговорів сторонами цього договору. Якщо сторони не дійшли згоди, всі суперечки / розбіжності передаються для розгляду до Господарського суду за місцем знаходження відповідача.

Згідно з п. 8.3. договору, цей договір вступає в силу з моменту підписання і діє до 30.06.2023, а в частині невиконаних до даного терміну зобов`язань - до їх повного виконання і моменту закінчення всіх взаєморозрахунків між сторонами. Якщо жодна із сторін за п`ятнадцять календарних днів до дати закінчення договору письмово не повідомить іншу про наміри щодо його припинення, дія договору буде автоматично продовжена на кожен наступний рік.

Договір підписано між сторонами без будь-яких зауважень.

У додатку № 1 до договору сторони погодили доповнити розділ 4 договору пунктами 4.8., 4.9., 4.10, а у додатку № 2 - пунктами 4.11. та 4.12.

Сторони у додатку № 3 до договору погодили доповнити розділ 4 договору пунктом 4.13. та виклали п. 4.11. договору у новій редакції.

У додатках №4, №5, №6, №7, №8 до договору сторони погоджували викладення розділу 4 договору у нових редакціях.

Сторони у додатку № 9 до договору погодили викласти п. 10 договору у новій редакції.

01.09.2025 між сторонами було підписано додаток № 10 до договору, в якому сторони домовились викласти п. 8.1. договору у такій редакції: "8.1. Даний договір регулюється й тлумачиться у відповідності до матеріального права України. Всі невирішені суперечки, що виникають із або у зв`язку з даним договором, включаючи будь-які питання щодо його існування, дійсності або припинення, відшкодування збитків, стягнення штрафів, пені та інше передаються на розгляд до відповідного господарського суду України за місцем знаходження виконавця та розглядаються у відповідності до норм матеріального і процесуального права України. Рішення суду повинно бути остаточним і обов`язковим для виконання обома сторонами".

На виконання умов договору позивачем було надано послуги відповідачу на загальну суму 11099677,13 грн. (яка еквівалентна 256626,88 дол. США), що підтверджується наступними актами прийому-передачі виконаних робіт/наданих послуг:

-№ 106/0504 від 31.07.2025 на суму 38399,14 доларів США за надані послуги з перевалки зерна на терміналі, транспортування в порт та завантаження зернового вантажу на судно, загальною вагою 7999,82 мт, ціна - 4,80 дол. США за т;

-№ 107/0504 від 31.07.2025 на суму 144000,00 доларів США за надані послуги з перевалки зерна, транспортування в порт та завантаження зернового вантажу на судно, загальною вагою 30000,00 мт, ціна - 4,80 дол. США за т;

-№ 108/0504 від 31.08.2025 на суму на суму 39212,83 доларів США за надані послуги з перевалки зерна на терміналі, транспортування в порт та завантаження зернового вантажу в судно, загальною вагою 8169,34 мт, ціна - 4,80 дол. США за т;

-№ 109/0504 від 31.08.2025 на суму 4823,81 доларів США за надані послуги з перевалки зерна на терміналі, транспортування в порт та завантаження зернового вантажу в судно, загальною вагою 1004,960 мт, ціна - 4,80 дол. США за т;

-№ 110/0504 від 30.09.2025 на суму 1159,87 доларів США за надані послуги з перевантаження зерна на терміналі, без транспортування до порту і без завантаження зернового вантажу в порт, загальною вагою 429,58 мт, ціна - 2,70 дол. США за т;

-№ 111/0504 від 30.09.2025 на суму 28495,49 доларів США за надані послуги з перевалки зерна на терміналі, транспортування в порт та завантаження зернового вантажу, загальною вагою 5936,56 мт, ціна - 4,80 дол. США за т;

-№ 112/0504 від 31.10.2025 на суму 535,74 доларів США за надані послуги з перевантаження зерна на терміналі, без транспортування до порту і без завантаження зернового вантажу в порт, загальною вагою 198,42 мт, ціна - 2,70 дол. США за т.

Вказані вище акти були підписані з боку відповідача без будь-яких зауважень.

В матеріалах справи також наявні підписані між сторонами акти звірки взаємних розрахунків складені за спірний період, а також акт звірки по договору за період з 01.06.2025 по 20.01.2026.

Позивач стверджує, що TRANS TRADE RK SA не було здійснено передоплату послуг позивача згідно п. 4.2. договору, а тому ТОВ "Транссервіс 2008" протягом липня-жовтня 2025 року було виставлено відповідачеві рахунки (invoice) на всю суму наданих послуг за цей період, а саме:

-№ 106 від 31.07.2025 на суму 38399,14 доларів США;

-№ 107 від 31.07.2025 на суму 144000,00 доларів США;

-№ 108 від 31.08.2025 на суму 39212,83 доларів США;

-№ 109 від 31.08.2025 на суму 4823,81 доларів США;

-№ 110 від 30.09.2025 на суму 1159,87 доларів США;

-№ 111 від 30.09.2025 на суму 28495,49 доларів США;

-№ 112 від 31.10.2025 на суму 535,74 доларів США.

Також, до матеріалів справи позивачем долучено оборотно-сальдові відомості по рахунку 362 за спірний період.

Позивач зазначає, що відповідачем в порушення прийнятих на себе зобов`язань за договором не було перераховано на користь позивача плату за надані послуги, внаслідок чого за ним рахується заборгованість у розмірі 256626,88 дол. США, еквівалентно 11099677,13 грн., що і зумовило звернення позивача до суду із даним позовом.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст.11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї ж статті, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Статтями 525, 526 і 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч.1 ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За умовами частини 1 статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Нормами ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частин 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 42 ГПК України визначено перелік прав та обов`язків учасників справи.

Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 46 ГПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з ч. 1 ст. 75 ГПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Частиною 1 ст. 191 ГПК України встановлено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з ч. 4 ст. 191 ГПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно з ч. 6 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.

Так, 05.04.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Транссервіс 2008" та TRANS TRADE RK SA було укладено договір про надання послуг з перевалки експортних вантажів навалом №0504/20-TR, за умовами якого відповідач доручив, а позивач прийняв на себе обов`язки по перевалці і зберіганню зернових, олійних і бобових культур через термінал/порт, в кількості відповідно до заявки відповідача, в терміни і за цінами, обумовленими договором і додатками до нього.

Позивач свої зобов`язання за договором про надання послуг з перевалки експортних вантажів навалом №0504/20-TR виконав належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Наявність заборгованості в загальному розмірі 256626,88 дол. США, що еквівалентно 11099677,13 грн., відповідачем визнається відповідно до поданої ним заяви.

Отже, враховуючи визнання відповідачем позову, відсутність у суду підстав для постановлення ухвали про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовження судового розгляду, встановивши вірність розрахунків позивача, суд дійшов висновку, що згідно з вищенаведеними нормами ГПК України позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 256626,88 дол. США (що еквівалентно 11099677,13 грн.) заборгованості підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом ч. 4 ст. 129 ГПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому суд враховує, що згідно з ч.1 ст. 130 ГПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Наразі підготовче провадження у цій справі триває.

Приймаючи до уваги визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, враховуючи задоволення судом позову позивача, суд дійшов висновку про необхідність покладення на відповідача судового збору в розмірі 50 %, а саме в розмірі 66598,06 грн.

Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76-79, 86, 129, 130, 185, 191, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з TRANS TRADE RK SA (Транс Трейд РК СА) (rue Francois-Versonnex 1, 1207, Geneva, Switzerland (вулиця Франсуа-Версонне, 11, 1207 Женева, Швейцарія) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Транссервіс 2008" (, 67840, Одеська обл., Овідіопольський р-н, с. Молодіжне, вул. Залізнична, буд. 3) - 256626 (двісті п`ятдесят шість тисяч шістсот двадцять шість) дол. США 88 центів, що еквівалентно 11099677 (одинадцять мільйонів дев`яносто дев`ять тисяч шістсот сімдесят сім) грн. 13 коп., заборгованості за договором № 0504/20-TR від 05.04.2022, 66598 (шістдесят шість тисяч п`ятсот дев`яносто вісім) грн. 06 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

Суддя М.Б. Сулімовська

Згідно з ч. ч.1, 2 ст.241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення у порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Повне судове рішення складено та підписано 09 березня 2026 р.