РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.03.2026Справа № 910/15795/25
Господарський суд міста Києва в складі: головуючого судді Г.П. Бондаренко-Легких, розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін справу №910/15795/25.

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» (04112, м. Київ, вул. Теліги Олени, буд. 6 літ.В)

До Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН» (03039, м. Київ, пр. Науки, буд. 3)

про стягнення 67 534, 72 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН» про стягнення 67 534, 72 грн.

Позивач просить стягнути з відповідача страхове відшкодування в розмірі 67 534, 72 грн право на яке перейшло до позивача у зв`язку з виплатою страхового відшкодування за пошкодження автомобіля «Mercedes-Benz GLA-Class» д.н.з. НОМЕР_1 в результаті ДТП 19.06.2025.

23.12.2025 суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі, в якій вирішив розгляд справи №910/15795/25 здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Згідно з частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до частини 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

І. Фактичні обставини, встановлені судом.

19.06.2025 по вулиці Оболонська Набережна, 3 у місті Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Mercedes-Benz GLA-Class» д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля «Suzuki GrandVitara» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .

На момент дорожньо-транспортної пригоди між власником транспортного засобу «Mercedes-Benz GLA-Class» д.н.з. НОМЕР_1 ( ОСОБА_2 ) та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» (позивач) діяв договір добровільного страхування №410033/4609/0000006 від 07.12.2024, згідно з яким позивач прийняв на себе зобов`язання по відшкодуванні матеріальної шкоди заподіяної страхувальнику зазначеному транспортному засобу.

Крім того, на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільна відповідальність власника транспортного засобу «Suzuki GrandVitara» д.н.з. НОМЕР_2 була забезпечена полісом ЕР222276870 страховиком згідно якого є Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ЕТАЛОН» (відповідач).

Згідно з електронного повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду («євро протокол») №6847F131F2C4 від 19.06.2025, громадянка ОСОБА_1 - водій транспортного засобу «Suzuki GrandVitara» д.н.з. НОМЕР_2 є винуватцем у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди 19.06.2025.

Страхувальник за Договором добровільного страхування наземного транспорту №410033/4609/0000006 від 07.12.2024 звернувся до позивача із заявою від 23.06.2025 про подію та виплату страхового відшкодування.

Згідно рахунку-фактури від ТОВ «Українська автомобільна корпорація» філія «УКРАВТО КИЇВ» № від 09.07.2025 загальна вартість відновлювального ремонту «Mercedes-Benz GLA-Class» д.н.з. НОМЕР_1 склала - 67 534, 72 грн.

13.07.2025 позивачем складено страховий акт №2, в якому позивач визнав суму збитків у розмірі 67 534, 72 грн.

Позивач здійснив виплату страхового відшкодуванню на рахунок СТО у розмірі 67 534, 72 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №050337 від 14.07.2025.

Позивач зазначає, що до нього у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування має до особи, відповідальної за збитки.

Тому, оскільки, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Suzuki GrandVitara» д.н.з. НОМЕР_2 , була застрахована у відповідача, позивач має право зворотної вимоги до відповідача в порядку суброгації у розмірі ліміту відповідальності за шкоду майну у відповідності до полісу ЕР222276870.

У зв`язку з вище зазначеним, позивач просить стягнути з відповідача, як страховика особи, відповідальної за завдання матеріального збитку власнику транспортного засобу Suzuki GrandVitara» д.н.з. НОМЕР_2 повну суму страхового відшкодування в межах ліміту полісу ЕР222276870 у розмірі 67 534, 72 грн.

ІІ. Предмет позову.

Предметом позову у справі є матеріально - правові вимоги позивача до відповідача про стягнення з останнього страхового відшкодування в порядку суброгації у розмірі 67 534, 72 грн.

ІІІ. Доводи позивача щодо суті позовних вимог.

(1) 19.06.2025 сталась ДТП за участю автомобіля «Mercedes-Benz GLA-Class» д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля «Suzuki GrandVitara» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1

(2) Винуватцем ДТП є водій транспортного засобу «Suzuki GrandVitara» д.н.з. НОМЕР_2 - ОСОБА_1 , яка є винною у відповідності до складеного між учасниками ДТП електронного повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду («європротоколу») №6847F131F2C4 від 19.06.2025;

(3) Позивач здійснив страхову виплату у розмірі 67 534, 72 грн.

(4) Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу, що є винуватцем ДТП, а саме транспортного засобу «Suzuki GrandVitara» д.н.з. НОМЕР_2 застрахована в Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ЕТАЛОН» (відповідач) згідно полісу ЕР222276870.

(5) Відповідач, як страховик винуватця ДТП зобов`язаний відшкодувати позивачу суму виплаченого ним страхового відшкодування в повному обсязі в межах встановленого ліміту у розмірі 67 534, 72 грн.

IV. Обґрунтування вирішення спору за наявними матеріалами справи.

Суд констатує, що відповідач в силу приписів частини 6, 7 статті 6, пункту 2 частини 6, частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, пунктів 17, 37, 42 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомуційної системи, затверджено рішенням Вищої ради правосуддя № 1845/0/15-21 від 17.08.2021 та згідно пункту 41 постанови Верховного Суду від 30.08.2022 по справі №459/3660/21 належним чином повідомлений про розгляд даної справи та можливість подати відзив на позовну заяву, що підтверджується повідомлення про доставку процесуального документу, а саме ухвали від 23.12.2025 (про відкриття провадження у справі) до електронного кабінету ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» (відповідач), яке міститься в матеріалах справи.

Так, ухвалу від 23.12.2025 відповідач отримав 23.12.2025 о 23:00.

Тому, в силу приписів абзацу 2 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України вважається, що відповідач отримав ухвалу суду від 23.12.2025 - 24.12.2025.

Однак, правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався.

Приписами частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Таким чином, відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи №910/15795/25, втім відзив або заяву про продовження/поновлення строку для його подання до суду не подав впродовж розумного строку, а відтак, відповідач не скористався наданим йому правом на подання відзиву, з огляду на що суд вирішує спір за наявними матеріалами справи.

V. Оцінка доказів судом та висновки суду.

Спір у даній справі виник внаслідок виплати позивачем згідно Договору добровільного страхування №410033/4609/0000006 від 07.12.2024 укладеного між ним та власником пошкодженого транспортного засобу «Mercedes-Benz GLA-Class» д.н.з. НОМЕР_1 страхового відшкодування у розмірі 67 534, 72 грн та переходу до позивача в порядку суброгації вимоги такого страхувальника до особи, відповідальної за збитки спричинені внаслідок ДТП 19.06.2025.

Отже, на переконання суду, для вирішення справи по суті за позовом, суду необхідно надати відповіді на наступні питання, що мають значення для вирішення спору:

- чи має місце перехід до позивача вимоги страхувальника до особи, відповідальної за збитки спричинені внаслідок ДТП 19.06.2025?

- чи підтверджується, факт відшкодування позивачем страхового відшкодування?

- чи правомірно позивач просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в межах ліміту полісу?

- чи є рахунок СТО належним та допустимим доказом для визначення вартості відновлювального ремонту?

- чи є позовні вимоги обґрунтованими, а відтак, чи підлягають задоволенню?

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають повному задоволенню з наступних підстав.

До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (стаття 993 Цивільного кодексу України).

Страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат. Якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки (стаття 108 Закону України «Про страхування»).

Згідно зі статті 993 Цивільного кодексу України та 27 Закону України «Про страхування» (закон №85/96-ВР, який втратив чинність 01.01.2024) до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією (пункт 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006-15-ц).

Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Страховик виступає замість потерпілого (пункт 71 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22.10.2020 у справі № 910/18279/19).

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування потерпілій особі перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдання матеріального збитку власнику транспортного засобу «Mercedes-Benz GLA-Class» д.н.з. НОМЕР_1 .

Однак, у разі якщо її цивільно-правова відповідальність перед третіми особами застрахована у певного страховика, то останній стає відповідальною особою, адже, внаслідок укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик в межах страхової суми несе відповідальність за шкоду, завдану застрахованою ним особою.

Суд констатує, що 01.01.2025 набрав чинності Закон України №3720-ІХ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким визнано, що попередній Закон України №1961-IV втратив чинність.

Одночасно з цим, пунктом 6 Розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» встановлено, що договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що укладені та набрали чинності до введення в дію цього Закону, продовжують діяти на умовах, що були чинними на день набрання чинності такими договорами.

Матеріалами справи підтверджується, що власник пошкодженого транспортного засобу уклав договір добровільного страхування №410033/4609/0000006 від 07.12.2024 до набрання чинності Закону України №3720-ІХ.

Крім того, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Suzuki GrandVitara» д.н.з. НОМЕР_2 , на момент вказаної ДТП була застрахована у відповідача згідно з полісом ЕР222276870, який діяв на 19.06.2025 та який був укладений у 2024 році.

Таким чином, для визначення розміру страхової виплати потерпілій особі позивач керувався приписами Закону України №1961-IV.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (закон №1961-IV).

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (стаття 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (закон №1961-IV).

З набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» від 17.02.2011, яким внесено зміни та доповнення до Закону України №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що дозволило учасникам дорожнього руху при скоєнні дорожньо-транспортної пригоди за наявності встановлених пунктом 33.2 статті 33 наведеного Закону обставин спільно складати повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду («європротокол») без інформування відповідного підрозділу МВС України про її настання.

Отже, з 19 вересня 2011 року в Україні в силу Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» від 17.02.2011 №3045-VI запроваджено механізм спрощеного оформлення ДТП.

Відповідно до абзацу 3 пункту 2.11 Правил дорожнього руху України, що кореспондуються з пунктом 33.2 статті 33 зазначеного вище Закону України №1961-IV, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортних засобів, зазначених у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови експлуатації таких транспортних засобів особами, відповідальність яких застрахована, відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за умови досягнення згоди водіїв таких транспортних засобів щодо обставин скоєння дорожньо-транспортної пригоди, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та у разі складення такими водіями спільного повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду відповідно до встановленого Моторним (транспортним) страховим бюро зразка. У такому випадку водії згаданих транспортних засобів після складення ними зазначеного в цьому пункті повідомлення звільняються від обов`язків, передбачених підпунктами «д» - «є» пункту 2.10 цих Правил.

На виконання Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування», Моторним (транспортним) страховим бюро України встановлено відповідний зразок повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та за погодженням з Державною автомобільною інспекцією Міністерства внутрішніх справ України затверджено протоколом Президії МТСБУ від 11.08.2011 №274/2011 «(надалі - Інструкція).

Відповідно до зазначеної Інструкції, у Європротоколі зазначаються фактична дата, час та місце настання дорожньо-транспортної пригоди, інформація про страхувальника згідно з даними полісу та інше. Виправлення у повідомленні категорично забороняються та замість зіпсованого бланку заповнюється інший.

Європротокол - це спеціальний бланк повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди, який заповнюється водіями-учасниками ДТП на місці аварії, потім надається страховику та стає підставою для виплати страхового відшкодування потерпілим. Європротокол може заповнюватися як в паперовому вигляді на спеціальному бланку, так і в електронній формі з використанням системи «Електронний Європротокол».

Суд констатує, що згідно пункту 33.2. статті 33 Закону України №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» складення Європротоколу можливе при умовах, коли:

- відсутні травмовані (загиблі) люди,

- водії-учасники ДТП мають поліси автоцивільної відповідальності,

- наявна згода водіїв транспортних засобів - учасників ДТП щодо її обставин,

- у водіїв відсутні ознаки алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів.

Також суд додатково зазначає, що аналогічні вищезазначені приписи кореспондуються з частиною 2 статті 31 Закону України №3720-ІХ, який набрав чинності з 01.01.2025.

Отже, сам факт складання обома учасниками ДТП повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду («європротоколу»), вказує на наявність у водіїв транспортних засобів згоди щодо обставин її скоєння.

Дорожньо-транспортна пригода, яка відбулась 19.06.2025 за взаємним погодженням водіїв була оформлена електронним повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (електронний «європротокол» №6847F131F2C4), відповідно до якої водій транспортного засобу «Suzuki GrandVitara» д.н.з. НОМЕР_2 громадянка ОСОБА_1 визнала вину у скоєному ДТП, а саме те, що допустила зіткнення з задньою частиною транспортного засобу «Mercedes-Benz GLA-Class» д.н.з. НОМЕР_1 під час руху в одному і тому ж напрямку та по одній і тій же смузі.

Вищезазначені обставини ДТП також підтверджуються складеною учасниками ДТП схемою, яка додана до електронного «європротоколу» №6847F131F2C4 від 19.06.2025.

Інформаційна система «Електронний Європротокол» впроваджена в МТСБУ з 01.10.2017 року. У відповідності до рішення Президії МТСБУ від 13.07.17 № 403/2017, Європротокол, оформлений з використанням зазначеної системи, є повним аналогом Європротоколів, надісланих або пред`явлених страховику у паперовій формі.

Система «Електронний Європротокол» є доступною за посиланням https://dtp.mtsbu.ua. За допомогою інформаційної системи «Електронний європротокол» водії можуть оформити зазначене повідомлення в електронній формі за допомогою власних технічних засобів, безпосередньо на місті ДТП.

При цьому, в разі використання системи «Електронний Європротокол» повідомлення страховикам учасників ДТП відправляються автоматично.

Наявне в матеріалах справи електронне повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (електронний «європротокол») є заповненим обома учасниками дорожньо-транспортної пригоди у відповідних частинах, що стосуються інформації про транспортні засоби, зазначено у відповідних пунктах дату, час та місце дорожньо-транспортної пригоди, наявна схема дорожньо-транспортної пригоди, визначені обставини дорожньо-транспортної пригоди для пояснення цієї схеми. Крім того, у повідомленні міститься інформація про наявність полісів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Дослідивши схему та обставини ДТП, які вказані водіями у повідомленні (електронному «європротоколу» №6847F131F2C4 від 19.06.2025), суд дійшов висновку про порушення Правил дорожнього руху водієм транспортного засобу «Suzuki GrandVitara» д.н.з. НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_1 . Так, водій транспортного засобу «Suzuki GrandVitara» д.н.з. НОМЕР_2 не дотрималась дистанції та вчинила зіткнення з транспортним засобом «Mercedes-Benz GLA-Class» д.н.з. НОМЕР_1 .

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що електронний «європротокол» №6847F131F2C4 від 19.06.2025, підтверджує настання дорожньо-транспортної пригоди за участю вказаних вище автомобілів, а також те, що винною особою у дорожньо-транспортній пригоді є водій автомобіля «Suzuki GrandVitara» д.н.з. НОМЕР_2 , що не заперечується відповідачем при розгляді цієї справи.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (стаття 1192 Цивільного кодексу України).

У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку (абзац 3 пункт 33.2. стаття 33 Закону України №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Суд констатує, що Уповноважений орган (НБУ) не встановлював обмеження на 2025 рік максимального розміру страхової виплати за внутрішніми договорами страхування при врегулюванні страхових випадків із складенням повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, без участі працівників відповідних підрозділів Національної поліції України.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (стаття 1192 Цивільного кодексу України).

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові №911/482/17 від 20.03.2018 зазначив, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суд, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинен виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

В постанові від 25.07.2018 у справі №922/4013/17 Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зроблено наступний висновок, що звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається можлива, але не кінцева сума, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.

Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу «Mercedes-Benz GLA-Class» д.н.з. НОМЕР_1 склала 67 534, 72 грн, що підтверджується рахунком-фактури від СТО № від 09.07.2025.

З наданих до матеріалів справи доказів, судом встановлено, що на момент ДТП «Mercedes-Benz GLA-Class» д.н.з. НОМЕР_1 перебував в експлуатації 4 роки. В такому разів, у відповідності до пункту 7.38. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, коефіцієнт фізичного зносу не застосовується.

Позивачем, в свою чергу, складено страховий акт №2 від 13.07.2025 на підставі якого позивач визнав суму збитків заподіяних транспортному засобу «Mercedes-Benz GLA-Class» д.н.з. НОМЕР_1 у розмірі 67 534, 72 грн.

У зв`язку з чим, позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 67 534, 72 грн на рахунок СТО, що підтверджується копією платіжної інструкції №050337 від 14.07.2025.

Відтак, суд дійшов висновку, що рахунок-фактури № від 09.07.2025, страховий акт №2 від 13.07.2025 та платіжна інструкція №050337 від 14.07.2025, копії яких наявні в матеріалах справи, є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які (витрати) виникли внаслідок ДТП.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що шкода завдана при ДТП транспортному засобу «Mercedes-Benz GLA-Class» д.н.з. НОМЕР_1 належним чином доведена.

За таких обставин, оскільки цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Suzuki GrandVitara» д.н.з. НОМЕР_2 на момент ДТП (19.06.2025) була забезпечена у відповідача та вина водія ««Suzuki GrandVitara» д.н.з. НОМЕР_2 визнана ним у електронному повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду (електронний «європротокол») №6847F131F2C4 від 19.06.2025, позивач правомірно вимагає у відповідачу здійснити виплату страхового відшкодування.

Позивач зазначає, що він не звертався до відповідача з відповідною заявою про виплату страхового відшкодування, проте реалізував альтернативну можливість захисту свого порушено права шляхом зверненням до суду з позовом, який розглядається у межах даної справи.

Право потерпілого на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №910/7449/17).

Одночасно з цим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.12.2019 у справі №465/4287/15 дійшла правового висновку про те, що зазначений у пункті 37.1.4 статті 37 Закону України №1961-IV строк є присічним і поновленню не підлягає. Із аналізу положень спеціального Закону можна зробити висновок, що підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування передбачені у статті 37 цього Закону, їх перелік є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає. Одночасно цим, Велика Палата Верховного Суду вважає, що попереднє звернення потерпілого до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування загалом не виключає право особи безпосередньо звернутися до суду із позовом про стягнення відповідного відшкодування.

У постанові від 26.03.2018 у справі №910/426/17 Верховний Суд зазначив, що потерпіла особа не зобов`язана звертатися до особи, у якої застраховано цивільно-правову відповідальність заподіювача шкоди. Таке право, враховуючи висновок, викладений у рішенні Конституційного Суду України від 09.07.2002 №15-рп/2002, може бути реалізоване безпосередньо шляхом подання відповідного позову до суду. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами в залежність від використання суб`єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов`язком особи, яка потребує такого захисту.

Суд зазначає, що порядок звернення потерплої особи до страховика в річний строк та наслідки пропуску такого строку у Законі України №3720-ІХ, який набрав чинності з 01.01.2025 регулюється статтями 30 та 32.

Отже, суд констатує, що позивач звернувся до суду у встановлений Законом річний строк для звернення до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування, відтак позивач здійснив відповідне волевиявлення спрямоване на одержання компенсації, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.

Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування та/або законодавством (пункт 77 частина 1 стаття 1 Закону України «Про страхування» №1909-ІХ).

Оскільки, полісом ЕР222276870 франшиза встановлена в розмірі 0, 00 грн, тому враховуючи вище зазначені норми, сума яка підлягає стягнення та яку просить стягнути позивач, а саме сума страхового відшкодування становить - 67 534, 72 грн.

Основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (стаття 129 Конституції України).

Суд зазначає, що статтею 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 вказаного кодексу.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 1-4 стаття 13 Господарського процесуального кодексу України).

Доказів відшкодування відповідачем шкоди в розмірі 67 534, 72 грн, заподіяної під час ДТП 19.06.2025, яка сталася за участю забезпеченого відповідачем транспортного засобу «Suzuki GrandVitara» д.н.з. НОМЕР_2 позивачу та/або власнику автомобіля «Mercedes-Benz GLA-Class» д.н.з. НОМЕР_1 матеріали справи не містять.

Відповідач, який належним чином був повідомлений про розгляд даної справи не надав до суду будь-яких заперечень та(або) пояснень щодо обставин справи.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 стаття 14 Господарського процесуального кодексу України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 86 Господарського процесуального кодексу України).

На підставі вищевикладеного, визнаються обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування у розмірі 67 534, 72 грн.

VІ. Розподіл судових витрат.

(1) Щодо судового збору.

Судовий збір покладається, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (пункт 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

За таких обставин, у зв`язку з повним задоволенням позовних вимог, суд покладає судовий збір за подання позовної заяви на відповідача.

(2) Щодо витрат на професійну правничу допомогу позивача.

Позивач в позовній заяві зазначив, що витрати на професійну правничу допомогу склали 7 000, 00 грн та зазначену суму позивач просить стягнути з відповідача.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (стаття 123 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частинами 2-5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 2).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5).

Разом із тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити, у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16).

З метою відшкодування витрат на професійну правничу допомогу позивач надав:

- копію ордера серії АА №1278640 від 02.02.2023;

- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії РН №1639 від 21.04.2019;

- копію договору про надання правової допомоги №1/20ю від 31.12.2020;

- копію додаткової угоди №4 від 07.01.2025 до договору про надання правової допомоги №1/20ю від 31.12.2020;

- копію рахунку №181 від 09.10.2025;

- копію платіжної інструкції №734 від 14.10.2025;

- копію акта надання послуг №181 від 18.12.2025.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

31.12.2020 між Адвокатським бюро Олександра Лисова «Еквіт» (змінене найменування - Адвокатське бюро «Лисов2856 «Еквіт») та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» укладено договір про надання правової допомоги №1/20ю, за умовами якого бюро приймає доручення клієнта та бере на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором.

Згідно пункту 4.1. договору №1/20ю від 31.12.2020, ціна договору складається з вартості юридичних послуг, що зазначаються в додатковій угоді до цього договору.

Відповідно до пункту 4.3. договору №1/20ю від 31.12.2020, оплата за даним договором здійснюється не пізніше 5-ти днів з моменту отримання клієнтом рахунку від бюро.

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі № 910/4201/19).

Також, як відзначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.12.2020 по справі №640/18402/19, гонорар адвоката може бути погодинний або фіксований. Останній є більш зручним не лише для клієнтів (дає можливість чітко розрахувати суму витрат на суд), але й для цілей відшкодування витрат на його оплату. Розмір гонорару адвоката, встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача. Тому в цьому випадку подавати опис робіт, виконаних адвокатом, не обов`язково.

Судом встановлено, що в Додатку №1 від 09.10.2025 до договору №1/20ю від 31.12.2020 сторони узгодили фіксовану суму гонорару у розмірі 7 000, 00 грн за надання правової допомоги у суді першої інстанції, зокрема у справі щодо ДТП, яке відбулось 19.06.2025, тобто у даній справі (910/15795/25).

Адвокатське бюро виставило позивачу рахунок №181 від 09.10.2025 на суму 7000, 00 грн.

Позивач на виконання умов пункту 4.3. договору №1/20ю від 31.12.2020 сплатив на рахунок адвокатського бюро грошову суму у розмірі 7 000, 00 грн, згідно рахунку 181 від 09.10.2025.

18.12.2025 сторони підписали акт надання послуг №181 від 18.12.2025 на суму 7000, 00 грн.

Відповідач, у свою чергу, не надав в порядку частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу позивача.

Таким чином, суд, дослідивши надані позивачем докази понесення витрат на професійну правничу допомогу, з урахуванням складності справи, ціни позову та відсутністю заперечень щодо розміру витрат від відповідача, дійшов до висновку, що позивачем доведено розмір понесених ним витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000, 00 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 73-77, 86, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН» про стягнення 67 534, 72 грн - задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН» (03039, м. Київ, пр. Науки, буд. 3; ідентифікаційний код: 20080515) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» (04112, м. Київ, вул. Теліги Олени, буд. 6 літ.В; ідентифікаційний код: 20033533) суму страхового відшкодування у розмірі 67 534 (шістдесят сім тисяч п`ятсот тридцять чотири) грн 72 коп., судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 (сім тисяч) грн 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г.П. Бондаренко - Легких