ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2026 р. Справа № 921/491/25

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючої судді Орищин Г.В.

суддів Галушко Н.А.

Желіка М.Б.

секретар судового засідання Хом`як Х.А.

розглянув апеляційну скаргу Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України", м. Київ, в особі Філії "Подільський лісовий офіс" ДСГП "Ліси України"

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 05.11.2025 (повне рішення складено 14.11.2025, суддя Ю.О. Чопко)

у справі № 921/491/25

за позовом Тернопільської обласної прокуратури, м. Тернопіль, в інтересах держави в особі:

позивача-1 Державної екологічної інспекції у Тернопільській області, м. Тернопіль,

позивача-2 Борщівської міської ради, м. Борщів,

до відповідача Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України", м. Київ, в особі Філії "Подільський лісовий офіс" ДСГП "Ліси України", м. Чернівці,

про відшкодування 751239,04 грн шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища

За участю представників:

від прокуратури Дмитришин Ю. М.

від позивача 1 Жмуд Н.В. (в режимі відеоконференцзв`язку)

від позивача 2 не з`явився

від відповідача Довгопола К.А. (в режимі відеоконференцзв`язку)

Господарський суд Тернопільської області в рішенні від 05.11.2025 у справі № 921/491/25 ухвалив: - позовні вимоги задоволити; - стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії "Подільський лісовий офіс" на користь держави 751 239,04 грн шкоди за порушення законодавства про охорону природного середовища; - стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії "Подільський лісовий офіс" на користь Тернопільської обласної прокуратури 9 014,88 грн судового збору.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням місцевого господарського суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Тернопільської області від 05.11.2025 у цій справі та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Західного апеляційного господарського суду від 01.12.2025, склад колегії з розгляду справи № 921/491/25 визначено: головуюча суддя Орищин Г.В., судді Галушко Н.А., Желік М.Б.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 08.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі Філії "Подільський лісовий офіс" ДСГП "Ліси України", поданою на рішення Господарського суду Тернопільської області від 05.11.2025 у цій справі.

18.12.2025 на адресу Західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 921/491/25.

При ухваленні оскаржуваного рішення місцевий господарський суд виходив з того, що обов`язок охорони та захисту лісів покладається на постійних лісокористувачів. Земельна ділянка, де зафіксовано незаконну порубку, перебувала у постійному користуванні ДСГП "Ліси України" через філію "Чортківське лісове господарство".

Суд зазначив, що відповідно до Лісового кодексу України та законодавства про охорону навколишнього природного середовища, постійні лісокористувачі несуть цивільно-правову відповідальність за неналежне виконання обов`язків щодо охорони лісів, навіть якщо незаконну рубку здійснили треті особи. Бездіяльність лісокористувача, що полягає у невжитті заходів для запобігання порушенням, є протиправною та спричиняє шкоду державі як власнику лісових ресурсів. Додатково суд визнав належним та допустимим доказом висновок експерта, складений у кримінальному провадженні, яким підтверджено розмір завданої шкоди.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов висновку про наявність у ДСГП "Ліси України" обов`язку щодо охорони та захисту лісових насаджень і підтвердив його цивільно-правову відповідальність за завдану шкоду внаслідок незаконної рубки, який ним не виконувався.

Відповідач в апеляційній скарзі, зокрема, зазначив, що:

- використані місцевим судом матеріали кримінального провадження не відповідають вимогам законодавства щодо належності та допустимості доказів і не могли бути підставою для прийняття рішення. Відповідно до ч.1 ст.222 КПК України, відомості досудового розслідування можуть розголошуватися лише за письмовим дозволом слідчого або прокурора та в обсязі, визначеному цим дозволом. Постанова прокурора Тернопільської обласної прокуратури від 01.04.2025 носить абстрактний характер і не містить конкретного переліку матеріалів кримінального провадження, що підлягають розголошенню, її зміст не підтверджує повноваження прокурора на надання дозволу на розголошення матеріалів кримінальних проваджень. Відповідно, усі докази, долучені із цих кримінальних проваджень є недопустимими для використання у господарському спорі, оскільки відсутнє їх належне легалізоване передання та визначення обсягу матеріалів;

- висновок судової інженерно-екологічної експертизи не може розглядатися як належний та достовірний доказ, оскільки він базується на матеріалах кримінального провадження та протоколі огляду місця події, складеному поліцією без фактичного обстеження дерев та застосування спеціальних технічних засобів для вимірювання їх параметрів. Залучення представника Державної екологічної інспекції до слідчої дії не виконувало обов`язків державного нагляду та не містило фахових оцінок, тому розрахунок шкоди ґрунтується на суб`єктивних даних слідчого і не відповідає вимогам природоохоронного та лісового законодавства;

- прокурором не надано належних та допустимих доказів бездіяльності або неналежного виконання уповноваженими органами функцій щодо захисту інтересів держави, не обґрунтовано необхідності свого представництва та фактично здійснено заміщення компетенцій цих органів без наявності законних підстав.

Скориставшись своїм правом, наданим ст. 263 ГПК України, прокуратурою подано відзив на апеляційну скаргу, в якому покликається, на таке:

- прокурор може звертатися до суду в інтересах держави лише у випадках, коли відповідний орган влади не здійснює або здійснює неналежно захист інтересів держави, або за умови відсутності такого органу. У справі встановлено, що Державна екологічна інспекція у Тернопільській області та Борщівська міська рада не вживали належних заходів для захисту інтересів держави, що створило підстави для субсидіарного втручання прокурора. Водночас, апелянтом також не надано доказів належного захисту цих інтересів компетентними органами;

- у кримінальному провадженні № 0000099 встановлено факт незаконної порубки 32 дерев у кварталі 80 виділ 8 Колиндянського лісництва філії «Чортківське лісове господарство» ДП «Ліси України», що входить до загальнозоологічного заказника місцевого значення «Озерянський»;

- розрахунок розміру шкоди, проведений експертом у кримінальному провадженні, підтверджує, що збитки становлять 751 239,04 грн (216 280,04 грн за 12 сухостійних дерев та 534 959,00 грн за 20 сироростучих дерев). Ці дані збігаються з результатами контрольного заходу постійного лісокористувача та зафіксовані протоколом огляду місця події від 21.03.2024. Правильність проведеного розрахунку достовірність даних про породу, кількість, діаметр і якість дерев підтверджує висновок експерта. Оскільки апелянт не надав доказів, що спростовують розмір заподіяної шкоди чи достовірність експертного висновку, докази щодо незаконної порубки дерев є належними, допустимими та достовірними.

Державною екологічною інспекцією також подано відзив на апеляційну скаргу, в якому покликається, зокрема, на таке:

- у кварталі 80 виділ 8 Колиндянського лісництва філії «Чортківське лісове господарство» ДП «Ліси України», що входить до загальнозоологічного заказника місцевого значення «Озерянський», виявлено факт незаконної порубки 32 дерев різних порід, а розрахунок шкоди, проведений експертом у кримінальному провадженні № 0000099, підтвердив збитки у розмірі 751 239,04 грн, що збігається з даними протоколу огляду місця події від 21.03.2024 та актів контрольного заходу постійного лісокористувача;

- ДП «Ліси України» в особі філії «Подільський лісовий офіс» є постійним лісокористувачем та зобов`язане забезпечувати охорону та захист лісів від незаконних рубок. Встановлено, що лісокористувач не вжив заходів для охорони та збереження лісового фонду, чим спричинено шкоду державі, і незалежно від того, хто конкретно здійснював порубку, відповідальність покладається на постійного лісокористувача за неналежне виконання обов`язків;

- дії Тернопільської обласної прокуратури щодо представлення інтересів держави у відшкодуванні шкоди здійснені відповідно до повноважень органу, оскільки право на відшкодування шкоди належить державі, як власнику лісових ресурсів.

Процесуальний хід розгляду апеляційної скарги відображено у відповідних ухвалах Західного апеляційного господарського суду.

20.01.2026 Державною екологічною інспекцією через систему «Електронний суд» подано відзив на апеляційну скаргу за № 8-11-201 від 20.01.2026 та клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції за №8-11-483 від 19.02.2026.

Клопотанням від 25.02.2026 Державна екологічна інспекція просить не враховувати при розгляді справи № 921/491/25 помилково завантажені через систему ЄСІТС відзив на апеляційну скаргу за № 8-11-201 від 20.01.2026 та клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції за № 8-11-483 від 19.02.2026, оскільки вони стосуються матеріалів іншої справи.

В дане судове засідання з`явився прокурор, а також в режимі відеоконференцзв`язку з`явились представники Державної екологічної інспекції у Тернопільській області та Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі Філії "Подільський лісовий офіс" ДСГП "Ліси України".

Розглянувши матеріали справи, заслухавши повноважних представників сторін, дослідивши наявні у справі докази в сукупності з апеляційною скаргою та відзивом на неї, судова колегія встановила наступне:

Загальнозоологічний заказник місцевого значення «Озерянський» було створено відповідно до рішення виконавчого комітету Тернопільської обласної ради народних депутатів №198 від 30 червня 1986 року «Про затвердження державних загальнозоологічних заказників місцевого значення». Заказник має загальну площу 4184 гектари та розташований на території Борщівського району Тернопільської області в урочищах Глубіцька, Галілея, Констанція, Липник, у кварталах 75 84 Улашківського лісництва та у кварталі 80 виділи 1 9 Колиндянського лісництва, входячи до складу природно-заповідного фонду України.

Відповідно до охоронного зобов`язання № 02-115 від 06.12.2011 та ст.53 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», заказник передано у користування ДП «Чортківське лісове господарство».

Згідно зі Статутом ДП «Ліси України», затвердженим наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 06.02.2025 за № 34, підприємство засноване на державній власності та належить до сфери управління зазначеного агентства; відповідно до положень Статуту, ДП «Ліси України» є правонаступником прав та обов`язків ДП «Чортківське лісове господарство» () на підставі наказу Держлісагентства від 28.10.2022 № 840 «Про припинення державного підприємства "Чортківське лісове господарство" та затвердження складу Комісії з припинення». Утворені Підприємством філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи діють на підставі затверджених Генеральним директором Підприємства положень, мають поточний рахунок, печатку та штампи із своїм найменуванням, ведуть первинний та бухгалтерський облік результатів діяльності, складають статистичну та фінансову звітність відповідно до вимог закону. Зокрема, філія «Чортківське лісове господарство» є відокремленим підрозділом ДП «Ліси України», діяльність якого спрямовується, координується та контролюється Подільським лісовим офісом відповідно до Положення про філію, затвердженого наказом ДП «Ліси України» від 26.12.2023 № 2108.

Згідно з даними Єдиного реєстру досудових розслідувань, 21.03.2024 до Відділу поліції № 1 Чортківського районного відділу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області надійшла інформація про те, що протягом 2023 2024 років невстановленими особами було здійснено незаконну вирубку 32 дерев різних порід у виділі № 8 кварталу 80 Колиндянського лісництва філії «Чортківське лісове господарство» Державного підприємства «Ліси України», яке входить до складу загально-зоологічного заказника національного значення «Озерянський».

У зв`язку з цим, 21.03.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відповідні відомості, а за фактом вчиненого розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000075 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 246 Кримінального кодексу України.

Огляд місця події на території кварталу 80 виділу 8 Колиндянського лісництва філії «Чортківське лісове господарство» ДП «Ліси України» проведено 21.03.2024 за участю заступника начальника відділення та начальника слідчого відділу ВП № 1 Чортківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, спеціаліста-криміналіста СВ ВП № 1 (м. Борщів) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області, державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Тернопільської області та начальника відділу лісового і мисливського господарства відповідної лісової філії.

Під час огляду встановлено 32 пні незаконно зрізаних дерев, що припинили ріст, у тому числі 30 дерев породи граб та 2 дерева породи дуб. Для дерев породи граб діаметри зрізу становили: 14 см 1 шт., 18 см 3 шт., 19 см 2 шт. (одне сухостій), 20 см 8 шт. (2 сухостій), 22 см 6 шт. (3 сухостій), 24 см 4 шт. (1 сухостій), 26 см 2 шт. (1 сухостій), 28 см 2 шт. (1 сухостій), 30 см 1 шт. (сухостій). Для дерев породи дуб діаметри зрізу становили: 26 см 1 шт. (сухостій), 28 см 1 шт.

За результатами огляду складено протокол від 21.03.2024, який підписано заступником начальника відділення та начальником слідчого відділу ВП № 1 Чортківського районного відділу поліції без зауважень від усіх учасників огляду.

Факт самовільної порубки дерев зафіксовано також актом від 25.03.2024, складеним відділом № 6 (сектор 2) Департаменту безпеки ДП «Ліси України» за результатами контрольного заходу у зазначеній лісовій філії.

У вказаному акті зазначено, що на території природно-заповідного фонду загально-зоологічного заказника місцевого значення «Озерянський», у кварталі 80 виділу 8, виявлено незаконну порубку 32 дерев, з них 30 дерев породи граб та 2 дерева породи дуб звичайний.

Листом від 28.03.2024 за № 3545/04/102-2024, ВП №1 Чортківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області було направлено на адресу Державної екологічної інспекції копію протоколу огляду місця події від 21.03.2024 для здійснення розрахунку збитків, завданих навколишньому природному середовищу внаслідок незаконної порубки дерев.

Як вбачається зі змісту вказаного листа, на виконання звернення СВ ВП № 1 (м. Борщів) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області уповноваженими особами Державної екологічної інспекції у Тернопільській області складено розрахунок розміру шкоди відповідно до додатку 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 10.05.2022 № 575 «Про затвердження спеціальних такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд».

Згідно з цим розрахунком, шкода, завдана незаконною порубкою дерев на території кварталу 80 виділу 8 Колиндянського лісництва філії «Чортківське лісове господарство» ДП «Ліси України» в межах загально-зоологічного заказника місцевого значення «Озерянський» становить 751 239,04 грн.

Зазначений розрахунок шкоди, підписаний державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Тернопільської області Дудою В.І., було направлено до СВ ВП № 1 (м. Борщів) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області.

Наказом від 22.03.2024 за № 85/25.3, директором філії «Чортківське лісове господарство» Державного агентства лісових ресурсів України «Ліси України» створено комісію для проведення службового розслідування за фактом незаконної порубки дерев у кварталі 80 виділу 8 Колиндянського лісництва.

За результатами проведеного розслідування складено акт від 04.04.2024, в якому зафіксовано наявність 32 пнів незаконно зрізаних дерев, з яких 30 дерев породи граб та 2 дерева породи дуб.

На підставі отриманих пояснень комісією ухвалено рішення про притягнення винних працівників філії до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до постанови від 01.04.2024 надано дозвіл на розголошення відомостей досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000099 від 08.05.2024.

Згідно Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 08.05.2024 щодо кримінального провадження № 0000099 встановлено, що в ході досудового розслідування матеріалів кримінального провадження №0000075 від 21.03.2024 виявлено факт службової недбалості з боку лісника (майстра лісу) Колиндянського лісництва філії «Чортківське лісове господарство» ДП «Ліси України» ОСОБА_1 , уродженця та жителя с. Тарнавка Чортківського району.

Встановлено, що в період з 30.12.2022 по 21.03.2024 ОСОБА_1 неналежним чином виконував службові обов`язки, не здійснював заходів щодо попередження пошкодження лісових насаджень внаслідок незаконних рубок та не забезпечував належну охорону природних комплексів зоологічного заказника місцевого значення «Озерянський» у межах ввіреного йому кварталу. Внаслідок зазначених недоліків допущено незаконну порубку 32 дерев різних порід у кварталі 80 виділу 8 Колиндянського лісництва, що входить до складу зазначеного заказника, чим завдано матеріальної шкоди державним інтересам на загальну суму 751 239,04 грн.

За цим фактом 08.05.2024 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування кримінального провадження № 0000099 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 Кримінального кодексу України.

Постановою Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Львові від 14.10.2024, з метою встановлення розміру шкоди, завданої незаконною порубкою дерев у кварталі 80 виділу 8 Колиндянського лісництва, призначено проведення судової інженерно-екологічної експертизи. Виконання експертизи доручено експертам Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

За результатами проведення судової інженерно-екологічної експертизи у кримінальному провадженні № 0000099, висновком експерта № 766/24-22 від 12.12.2024 встановлено, що розмір шкоди, завданої незаконною порубкою дерев у кварталі 80 виділу 8 Колиндянського лісництва філії «Чортківське лісове господарство» ДП «Ліси України», розташованого в межах загальнозоологічного заказника місцевого значення «Озерянський» становить 751 239,04 грн.

Як зазначено у позовній заяві, внаслідок бездіяльності постійного лісокористувача, що проявилася у незабезпеченні ефективного комплексу заходів із збереження лісів, неналежному контролі за охороною та захистом лісів, невжитті заходів із запобігання незаконним рубкам та порушенні лісового законодавства (статті 89, 90 Лісового кодексу України), на території кварталу 80 виділу 8 Колиндянського лісництва в межах загальнозоологічного заказника «Озерянський» спричинено матеріальну шкоду лісовому фонду України, що перебуває під охороною держави, що стало підставою для звернення Тернопільської обласної прокуратури до суду за захистом порушеного права.

Оцінивши подані докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, судова колегія вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення відсутні, з огляду на таке:

Відповідно до п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України, прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Абзацом 1 частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» визначений вичерпний перелік підстав для здійснення прокуратурою представництва інтересів держави в суді.

Так, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Конституційний Суд України зазначив, що поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом відповідно до статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади (абзац 2 частини п`ятої Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99).

Отже, вирішення питання про орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, полягає у встановленні органу, який, використовуючи на підставі норм законодавства надані йому повноваження, зобов`язаний з метою захисту інтересів держави вчиняти юридичні дії, що впливають на права та обов`язки суб`єктів спірних правовідносин, зобов`язуючи їх припинити порушення інтересів держави та усунути наслідки цих порушень (зокрема, звертатись до суду з відповідним позовом).

Відповідно до абзаців 1- 3 частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру», наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Згідно із частиною четвертою статті 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до абзацу 2 частини п`ятої статті 53 ГПК України, у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Встановлена цим законом умова про необхідність звернення прокурора до компетентного органу перед пред`явленням позову, спрямована на те, аби прокурор надав органу можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18). За позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

Тобто, визначений частиною четвертою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» обов`язок прокурора перед зверненням з позовом звернутись спершу до компетентного органу стосується звернення до органу, який надалі набуде статусу позивача. У цій статті не йдеться про досудове врегулювання спору і, відповідно, вона не покладає на прокурора обов`язок вживати заходів з такого врегулювання шляхом досудового звернення до суб`єкта, якого прокурор вважає порушником інтересів держави і до якого як до відповідача буде звернений позов.

Іншими словами, прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта лише тоді, коли той має повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, але не здійснює чи неналежно їх здійснює. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача (постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 826/13768/16, від 15.01.2020 у справі № 698/119/18, від 11.02.2020 у справі № 922/614/19, від 28.09.2022 у справі № 483/448/20, від 08.11.2023 у справі № 607/15052/16-ц).

Отже, якщо прокурор звертається до суду з позовною заявою в інтересах держави, він зобов`язаний у позовній заяві вказати підставу для здійснення представництва інтересів, передбачену частиною третьою статті 23 Закону України «Про прокуратуру», та обґрунтувати її. У такому разі статусу позивача набуває або орган, уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах (за наявності такого органу), або прокурор (у разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду). Процесуальні наслідки відсутності, зокрема, обґрунтування підстави для звернення до суду прокурора, визначені статтею 174 ГПК України.

Таким чином, процесуальний статус сторін у справі залежить як від наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, так і від наведеного прокурором обґрунтування наявності підстав для представництва інтересів держави у конкретній справі. У свою чергу, суд оцінює наведене прокурором обґрунтування та у випадку встановлення відсутності підстав для представництва застосовує наслідки, передбачені статтею 174 або статтею 226 ГПК України.

Узагальнюючи наведені у постанові від 11.06.2024 у справі № 925/1133/18 висновки щодо застосування норм права, Велика Палата Верховного Суду виснувала, що прокурор звертається до суду в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, якщо:

- орган є учасником спірних відносин і сам не порушує інтересів держави, але інший учасник порушує (або учасники порушують) такі інтереси;

- орган не є учасником спірних відносин, але наділений повноваженнями (компетенцією) здійснювати захист інтересів держави, якщо учасники спірних відносин порушують інтереси держави;

Згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду, визначений ч.4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» обов`язок попередньо звернутися до компетентного органу стосується звернення до органу, який надалі набуде статусу позивача.

Природні ресурси, що знаходяться на території України, є об`єктами власності народу, права від імені якого здійснюють органи державної влади та місцевого самоврядування. Місцеві ради представляють територіальні громади і здійснюють від їх імені повноваження щодо управління та контролю за використанням комунальної власності, у тому числі земель та природних ресурсів.

Територіальні громади мають право комунальної власності на землю та природні ресурси, а також здійснюють контроль за охороною навколишнього природного середовища на своїй території. У разі завдання збитків природним ресурсам внаслідок незаконної порубки дерев вони підлягають відшкодуванню та спрямовуються на заходи з охорони навколишнього середовища відповідної громади.

До позовної заяви прокурором долучено документи, що підтверджують листування з представниками громади щодо отримання інформації про вжиті заходи для стягнення збитків та наявності підстав для представництва інтересів держави. У відповіді Борщівська міська рада повідомила про відсутність фінансування для сплати судового збору та відсутність наміру звертатися до суду з позовом щодо відшкодування шкоди в розмірі 751 239,04 грн.

Таким чином, Борщівська міська рада не вжила належних та своєчасних заходів для відшкодування збитків, завданих незаконною порубкою дерев, що призвело до порушення прав держави на захист своїх природних ресурсів.

03.04.2025 Тернопільською обласною прокуратурою направлено лист до Державної екологічної інспекції у Тернопільській області з проханням повідомити про вжиті заходи щодо стягнення шкоди, завданої незаконною порубкою дерев, та наявність наміру вжити відповідні заходи. У відповіді Державна екологічна інспекція повідомила, що матеріали досудового розслідування їй не надходили, і зазначила, що через обмежене фінансування не планує самостійно здійснювати судове представництво, проте не заперечує дій прокуратури в межах її повноважень.

Отже, Державна екологічна інспекція у Тернопільській області, як орган контролю, не використала надані законом повноваження для стягнення збитків, завданих незаконною порубкою дерев.

Таким чином, прокуратурою дотримано порядок, передбачений ст.23 ЗУ «Про прокуратуру» та надано Державній екологічній інспекції можливість відреагувати на порушення інтересів держави, чого останньою зроблено не було.

За приписами ст.19 Лісового Кодексу України (далі - ЛК України), постійні лісокористувачі зобов`язані: забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку; дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів; вести лісове господарство на основі матеріалів лісовпорядкування, здійснювати використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення; вести первинний облік лісів; дотримуватися встановленого законодавством режиму використання земель; забезпечувати охорону типових та унікальних природних комплексів і об`єктів, рідкісних і таких, що перебувають під загрозою зникнення, видів тваринного і рослинного світу, рослинних угруповань, сприяти формуванню екологічної мережі відповідно до природоохоронного законодавства.

Положеннями ст.63 ЛК України передбачено, що ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.

Згідно з п.5 ч.1 ст.64 ЛК України підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.

Частиною 5 ст.86 ЛК України передбачено, що забезпечення охорони і захисту лісів покладається на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства та органи місцевого самоврядування, власників лісів і постійних лісокористувачів відповідно до цього Кодексу.

Отже, організація і забезпечення охорони та захисту лісів, що передбачають здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на, зокрема постійних лісокористувачів.

За приписами ст.105 ЛК України, порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону.

Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у, зокрема, незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників.

Відповідно до ст.107 ЛК України підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Статтею 69 ЗУ "Про охорону навколишнього природного середовища" встановлено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Системний аналіз положень ст. ст. 86, 105 та 107 ЛК України дає підстави для висновку про те, що у випадку порушення вимог щодо організації охорони і захисту лісів, відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у порушенні вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, а також передбачено, що підприємства, установи, організації зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності. При цьому, не важливо хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольній лісокористувачу ділянці лісу.

Таким чином, обов`язок щодо забезпечення охорони лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів, які відповідають за невиконання або неналежне виконання таких обов`язків, в тому числі у разі незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок дерев. При цьому, цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а й постійні лісокористувачі, вина яких полягає у протиправній бездіяльності у вигляді невчинення дій щодо забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчих їм ділянках із земель лісового фонду, що має наслідком самовільну рубку (пошкодження) лісових насаджень третіми (невстановленими) особами (такий висновок міститься у постановах від 18.05.2023 у справі № 914/669/22, від 24.01.2024 у справі № 907/449/22, об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.08.2018 у справі № 909/976/17).

Правовий аналіз наведених вище приписів чинного законодавства свідчить про те, що організація і забезпечення охорони та захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на постійних лісокористувачів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.05.2020 у справі № 9901/93/19 зазначила, що виходячи з вимог частини другої статті 19, статей 63 і 86 Лісового кодексу України, лісокористувач є не потерпілою, а навпаки, відповідальною особою за шкоду, завдану внаслідок незаконної порубки лісу, перед державою як власником лісових ресурсів. Адже в цьому випадку, вина лісокористувача полягає у протиправній бездіяльності щодо невжиття належних заходів захисту й охорони лісових насаджень. Таким чином, право на відшкодування шкоди, завданої самовільним вирубуванням лісу, має держава, цивільно-правову відповідальність перед якою несуть безпосередні винуватці порубки нарівні з лісокористувачами.

Згідно зі ст.1172 ЦК України, юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння особи, яка завдала шкоду (цивільне правопорушення). Винне діяння - це усвідомлений, вольовий вчинок людини, зовні виражений у формі дії (активного поводження) або бездіяльності (пасивного поводження). У даному випадку бездіяльність відповідача полягає невжитті всіх можливих і достатніх заходів з охорони лісу, оскільки факт незаконної порубки третіми особами не заперечується та не спростовано.

Протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. У даному випадку відповідачем не дотримано вимоги ЛК України щодо забезпечення охорони лісу від незаконних порубок, внаслідок чого завдано збитки навколишньому природному середовищу, та державі, як власнику лісових ресурсів.

Бездіяльність - це пасивна форма поведінки особи, що полягає у невчиненні нею конкретної дії (дій), які вона повинна була і могла вчинити в даних конкретних умовах. Бездіяльність тотожна дії за своїми соціальними та юридичними властивостями, тобто вона суспільно небезпечна і протиправна, є свідомим і вольовим актом поведінки людини.

Наявність реальної можливості діяти певним чином полягає в тому, що особа в даній конкретній ситуації мала реальну можливість діяти, тобто виконати активні дії і запобігти тим самим злочинним наслідкам. При оцінці можливості (чи неможливості) виконати покладені на особу обов`язки слід враховувати конкретну обстановку, умови місця і часу, зміст обов`язків, покладених на особу. Враховуються і її суб`єктивні можливості щодо виконання необхідних дій.

Із встановлених судом обставин вбачається, що незаконна порубка дерев відбулася в межах лісової ділянки, яка перебуває у постійному користуванні відповідача. На постійного лісокористувача законом покладено обов`язок здійснювати комплекс організаційних, превентивних та контрольних заходів, спрямованих на збереження лісових насаджень і недопущення їх незаконного знищення. Такий обов`язок має активний характер і передбачає не формальне закріплення функцій охорони, а їх реальне виконання.

Факт незаконної рубки сам по собі не утворює автоматичної підстави для покладення відповідальності. Водночас, саме на відповідача покладається обов`язок довести, що ним вжито всіх залежних від нього заходів для належної організації охорони відповідної лісової ділянки та що шкода виникла незалежно від його поведінки.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про належне та ефективне здійснення відповідачем заходів охорони у період, коли була вчинена незаконна рубка, або про існування об`єктивних обставин, що виключали можливість запобігання такому правопорушенню. Відповідач не надав доказів, які б підтверджували системність контролю, достатність організаційних заходів чи неможливість запобігти заподіянню шкоди навіть за умов належного виконання обов`язків.

За таких обставин, встановлений факт незаконної порубки в межах підвідомчої відповідачу території у сукупності з відсутністю доказів належного виконання ним обов`язків щодо охорони лісу свідчить про наявність протиправної бездіяльності. Саме невжиття або неналежне вжиття заходів охорони створило умови, за яких треті особи отримали можливість здійснити незаконну рубку, що зумовило заподіяння шкоди навколишньому природному середовищу.

Порушення відповідачем встановленого законом обов`язку із забезпечення охорони лісу перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням негативних наслідків, оскільки за належної організації охорони заподіяння шкоди у встановленому розмірі було б об`єктивно ускладненим або унеможливленим.

Відповідно до загальних засад деліктної відповідальності вина заподіювача шкоди презюмується. Обов`язок доведення відсутності вини покладається на особу, яка заперечує проти позову. Відповідач не довів, що вжив усіх необхідних і достатніх заходів для належного виконання покладених на нього функцій охорони лісу, а тому презумпція його вини не спростована.

Щодо доводів апеляційної скарги про недопустимість використання в господарському процесі матеріалів кримінального провадження та висновку експерта, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до процесуального закону, доказами у господарському процесі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, якщо такі дані отримані у порядку, встановленому законом. Матеріали кримінального провадження, зокрема процесуальні документи та висновки експертів, не виключені із переліку допустимих письмових доказів, за умови їх належності до предмета доказування та отримання відповідно до вимог закону.

Колегія суддів не перевіряє законність процесуальних рішень слідчого чи прокурора в аспекті дотримання норм кримінального процесуального законодавства, оскільки це виходить за межі предмета розгляду у господарській справі. Водночас, суд оцінює такі матеріали з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності для підтвердження обставин, що входять до предмета доказування у даному спорі.

Наданий у справі висновок експерта містить відомості щодо кількості незаконно зрубаних дерев, їх порід, діаметрів та розрахунку розміру заподіяної шкоди відповідно до встановленої методики. Зазначений висновок безпосередньо стосується предмета доказування та отриманий у передбаченому законом порядку. Сам по собі факт відсутності на момент розгляду справи обвинувального вироку у кримінальному провадженні не позбавляє такий висновок статусу письмового доказу у господарській справі. Відповідач не подав альтернативного розрахунку, не ініціював проведення судової експертизи у межах даного провадження та не навів переконливих аргументів, які б свідчили про недостовірність або помилковість здійснених експертом розрахунків.

За таких обставин, надані матеріали кримінального провадження та висновок експерта обґрунтовано враховані судом першої інстанції як належні та допустимі докази.

За змістом ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З врахуванням викладеного вище в сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм чинного законодавства та встановлених обставин справи.

Арґументи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, не доводять порушення або неправильного застосування судом під час розгляду справи норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для зміни чи скасування ухваленого у цій справі рішення.

Судові витрати, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 129, 269, 270, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні вимог апеляційної скарги Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі Філії "Подільський лісовий офіс" ДСГП "Ліси України" відмовити.

Рішення Господарського суду Тернопільської області від 05.11.2025 у справі № 921/491/25 залишити без змін.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню.

Справу повернути в Господарський суд Тернопільської області.

Повний текст постанови складено 09.03.2026

Головуюча суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя М.Б. Желік