ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2026 р. Справа№ 927/987/24(927/42/25)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Доманської М.Л.

суддів: Остапенка О.М.

Станіка С.Р.

за участю секретаря судового засідання Сороки П.М.

представники учасників провадження у даній справі не з`явились,

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 20.10.2025

у справі №927/987/24(927/42/25) (суддя Фесюра М.В.)

за позовом ОСОБА_1 ,

до:

1) Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

2) Державного підприємства "Сетам",

3) ОСОБА_2 ,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Акціонерного товариства "Сенс Банк"

про визнання недійсним правочину та витребування майна з чужого незаконного володіння

у межах справи №927/987/24

за заявою ОСОБА_1 ,

про неплатоспроможність

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 20.10.2025 позов задоволено частково; визнано недійсним електронний аукціон з реалізації корпоративних прав у розмірі частки статутного капіталу 100% Товариства з обмеженою відповідальністю "Дарс-Л" (), проведений 23.09.2024 та оформлений протоколом проведення електронного аукціону (торгів) від 23.09.2024 №620724; витребувано від ОСОБА_2 корпоративні права у розмірі частки статутного капіталу 100% Товариства з обмеженою відповідальністю "Дарс-Л" (ТОВ "Перемога 1991") () та повернуто їх у власність ОСОБА_1 ; стягнуто з ОСОБА_2 в дохід Державного бюджету України судовий збір в сумі 6056,00 грн; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в сумі 20000,00 грн; у решті позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду у відповідній частині, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 20.10.2025 у справі № 927/987/24(927/42/25) в частині стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в сумі 20000,00 грн та постановити у цій частині нове рішення про відмову у стягненні із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу.

Згідно з витягом з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 12.11.2025 вказану апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Доманська М.Л.; судді: Станік С.Р. та Остапенко О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.11.2025 витребувано у Господарського суду Чернігівської області матеріали справи №927/987/24(927/42/25) за позовом ОСОБА_1 до: Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Державного підприємства "Сетам" та ОСОБА_2 про визнання недійсним правочину та витребування майна з чужого незаконного володіння; відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду або залишення без руху апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Чернігівської області від 20.10.2025 у справі №927/987/24(927/42/25) до надходження матеріалів справи №927/987/24(927/42/25) до Північного апеляційного господарського суду.

18.12.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №927/987/24(927/42/25) у 3-х томах.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.01.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Чернігівської області від 20.10.2025 у справі №927/987/24(927/42/25). Розгляд апеляційної скарги призначено на 25.02.2026 об 11 год. 30 хв. Запропоновано учасникам справи у відповідності до статті 263 Господарського процесуального кодексу України надати відзиви на апеляційну скаргу із доказами надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи протягом десяти днів, з дня отримання даної ухвали, але не пізніше 11.02.2026. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв, клопотань, пояснень в письмовій формі із доказами надсилання (надання) копій цих документів іншим учасникам справи протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 18.02.2026.

20.02.2026 через систему «Електронний Суд» Північного апеляційного господарського суду від ОСОБА_1 надійшла зяава про розгляд апеляційної скарги без участі представника скаржника.

У судове засідання 25.02.2026 представники учасників справи не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені у встановленому законом порядку.

Колегія суддів вирішила за можливе задовольнити заяву ОСОБА_1 про розгляд апеляційної скарги без участі представника скаржника та здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності представників учасників справи, які не з`явились у судове засідання, з огляду на наступне.

За положеннями статті 129 Конституції України та статті 2 ГПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) зобов`язує сторін добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України).

Наведена правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.03.2024 у справі № 916/1577/19, від 09.04.2024 у справі № 873/225/23.

Оскільки рішення Господарського суду Чернігівської області від 20.10.2025 у справі №927/987/24(927/42/25) оскаржується лише в частині стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу в сумі 20000,00 грн, суд апеляційної інстанції здійснює перегляд оскаржуваного судового рішення лише в тій частині, що оскаржується.

Згідно із ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга мотивована порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Скаржник зазначає, що судом першої інстанції не було з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а саме, неподання ОСОБА_2 детального опису робіт (надання послуг) на стягнуту судом суму. Апелянт зазначає, що у наданих платіжних документах (платіжні інструкції) у призначенні платежу вказано "надання правової (професійної правничої) допомоги", що не дозволяє встановити, що оплачувалися послуги надані саме в цій справі № 927/987/24(927/42/25) та ті, які надавалися на підставі Договору №30/01/25/КО про надання правової (професійної правничої) допомоги від 30.01.2025 та Додатку від 30.01.2025 №1 до Договору №30/01/25/КО про надання правової (професійної правничої) допомоги від 30.01.2025.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази у справі, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення. Залишити без змін рішення Господарського суду Чернігівської області від 20.10.2025 у справі №927/987/24(927/42/25) в частині стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу в сумі 20000,00 грн, з огляду на наступне.

У провадженні Господарського суду Чернігівської області перебуває справа про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 06.11.2024 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ); введено процедуру реструктуризації боргів боржника; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника; керуючою реструктуризацією боржника призначено арбітражну керуючу Коренчук Тетяну Олександрівну.

17.01.2025 у межах вказаної справи про неплатоспроможність до Господарського суду Чернігівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до співвідповідачів: Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Державного підприємства "СЕТАМ" та ОСОБА_2 , у якій позивач просив суд:

-визнати недійсним електронний аукціон з реалізації корпоративних прав у розмірі частки статутного капіталу 100% Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАРС-Л", , проведений 23.09.2024 та оформлений протоколом проведення електронного аукціону (торгів) №620724 від 23.09.24;

-витребувати від ОСОБА_2 (місце проживачння: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) корпоративні права у розмірі частки статутного капіталу 100% Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАРС-Л" (ТОВ "Перемога 1991") (код) та повернути їх у власність ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 );

-скасувати рішення учасника ТОВ "Перемога 1991" від 05.11.2024 №2 про зменшення статутного капіталу ТОВ "Перемога 1991" та передачу у власність ОСОБА_2 належного товариству нерухомого майна, а саме, комплексу нежитлових будівель загальною площею 2844,0 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 ;

-визнати недійсним акт прийому-передачі від 05.11.24 зі статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Перемога 1991" до ОСОБА_2 комплексу нежитлових будівель загальною площею 2844,0 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 .

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 21.01.25 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №927/987/24 (927/42/25).

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 20.10.2025 позов задоволено частково; визнано недійсним електронний аукціон з реалізації корпоративних прав у розмірі частки статутного капіталу 100% Товариства з обмеженою відповідальністю "Дарс-Л" (), проведений 23.09.2024 та оформлений протоколом проведення електронного аукціону (торгів) від 23.09.2024 №620724; витребувано від ОСОБА_2 корпоративні права у розмірі частки статутного капіталу 100% Товариства з обмеженою відповідальністю "Дарс-Л" (ТОВ "Перемога 1991") () та повернуто їх у власність ОСОБА_1 ; стягнуто з ОСОБА_2 в дохід Державного бюджету України судовий збір в сумі 6056,00 грн; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в сумі 20000,00 грн; у решті позовних вимог - відмовлено.

Як зазначалось вище, суд апеляційної інстанції здійснює перегляд оскаржуваного судового рішення лише в тій частині, що оскаржується.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу в сумі 20000,00 грн, з огляду на наступне.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Виходячи з аналізу положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Водночас, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

При цьому адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19).

Разом із тим, згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 123 зазначеного Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат суд враховує: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Водночас, за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, коли на її думку, недотримано вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19).

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи був їх розмір обґрунтованим, встановити їхню дійсність та необхідність.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (правова позиція Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18).

Таким чином, при визначенні суми відшкодування таких витрат суд має виходити з критерію реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

ОСОБА_2 у відзиві на позовну заяву зазначала, що орієнтовний розмір понесених судових витрат на професійну правничу допомогу складає 35000,00 грн, однак, акт сторонами не підписано, тому такий доказ буде наданий в строки, встановлені ч.8 ст.129 ГПК України.

У підтвердження витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_2 надала Договір про надання правової (професійної правничої) допомоги від 30.01.2025 №30/01/25/КО, додаток №1 до договору від 30.01.2025 №30/01/25/КО, платіжну інструкцію від 03.02.2025 № 53951500SB на суму 30000,00 грн., рахунок на оплату від 30.01.2025 №44.

Разом з клопотанням, сформованим через систему "Електронний суд" 15.10.2025, представник ОСОБА_2 надала копію Рахунку на оплату від 17.02.2025 №67; копію Платіжної інструкції від 12.03.2025 №720671760.1; копію Акту надання послуг від 26.02.2025 №66; копію Рахунку на оплату від 09.10.2025 №237; копію платіжної інструкції від 15.10.2025 №825814491.1.

Згідно із наданими ОСОБА_2 документами витрати на професійну правничу допомогу, понесені ОСОБА_2 , становлять 40 000,00 грн.

Так, відповідно до умов Договору від 30.01.2025 №30/01/25/КО про надання правової (професійної правничої допомоги) та ОСОБА_2. (Клієнт) та Адвокатське об`єднання "Лігал Айк`ю груп" (Адвокатське об`єднання) домовились про те, що у порядку та на умовах , визначених договором Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання здійснити представництво Клієнта, що полягає у забезпеченні реалізації прав і обов`язків Клієнта в цивільному, господарському, адміністративному судочинстві та надати інші види правничої допомоги щодо надання Клієнту правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складення заяв, скарг, адвокатських запитів, процесуальних та інших документів правового характеру (п.1.1 Договору №30/01/25/КО).

Згідно з п.1.2 Договору №30/01/25/КО види, об`єм послуг, порядок, строки їх надання та вартість визначаються сторонами в кожному випадку окремо та надаються згідно з Додатками до договору.

За змістом п.3.1 вартість послуг визначається у відповідності до Додатків.

У п.4.1. Договору №30/01/25/КО сторони узгодили, що здача-приймання наданих юридичних послуг за Договором оформлюється актами здачі-приймання наданих послуг.

30.01.2025 сторонами Договору №30/01/25/КО підписано Додаток №1, в якому сторони передбачили, що у відповідності до Договору, Адвокатське об?єднання зобов?язується надати Клієнту юридичні послуги (правову допомогу) з представництва Клієнта в суді першої інстанції у справі №927/987/24(927/42/25) за позом ОСОБА_1 про визнання недійсним правочину та витребування майна з чужового незаконного володіння:

1. складання та подання до суду у вказаній справі заяв по суті справи та з процесуальних питань,

2. участь у судових засіданнях суду першої інстанції.

Вартість Послуг, перебачених підпунктом 1.1. пункту 1 Додатку, становить 30 000.00 грн. та сплачується Клієнтом шляхом банківського переказу на поточний рахунок Адвокатського об?єднання в строк протягом 3 робочих днів з дня підписання цього Додатку.

Вартість Послуг, передбачених підпунктом 1.2 пункту 1 цього Додатку, становить 5 000,00 грн та сплачується Клієнтом окремо протягом 3 робочих днів з дати проведення кожного судового засідання, в якому приймало участь Адвокатське об?єднання.

Після надання Послуг за Додатком Сторони підписують Акт здачі-прийняття наданих послуг.

Додаток є невід?ємною частиною Договору від 30.01.2025 № 30/01/25/КО про надання правової (професійної правничої) допомоги.

Додаток набуває чинності з дня його підписання Сторонами та діє до виконання Сторонами взятих на себе обов?язків за Додатком.

Платіжними інструкціями від 03.02.2025 №53951500SB перераховано за надання правової допомоги ОСОБА_2. адвокатському об`єднанню "Лігал Айк`ю Груп" 30000,00 грн., від 12.03.2025 №720671760.1 на суму 5000,00 грн та від 15.10.2025 №825814491.1 на суму 5000,00 грн.

Також ОСОБА_2 у підтвердження факту надання ОСОБА_2. правової допомоги надано акт надання послуг від 26.02.2025 №66, що підписаний сторонами без зауважень та заперечень

Досліджуючи надані документи у підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що наданих представником ОСОБА_2 доказів достатньо для встановлення факту надання адвокатським об`єднання "Лігал Айк`ю Груп" професійної правничої допомоги у цій справі на суму 40000,00 грн.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що витрати ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 40000,00 грн є співмірними із ціною позову, складністю справи та виконаним адвокатом обсягом робіт (наданих послуг).

Водночас, враховуючи, що позовні вимоги у справі судом задоволено частково, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про пропорційне задоволених витрат щодо наданих послуг на професійну правничу правову допомогу та стягнення з позивача на користь відповідача-3 (ОСОБА_2) витрат за надання правничої професійної допомоги в сумі 20000,00 грн.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відносно того, що суд не врахував, що ОСОБА_2 не подано детального опису робіт (надання послуг).

Як зазначало судом вище, в Додатку від 30.01.2025 № 1 до Договору №30/01/25/КО сторонами передбачено, що вартість складання та подання до суду у вказаній справі заяв по суті справи та з процесуальних питань, складає 30000,00 грн, а участь у судових засіданнях суду першої інстанції становить 5 000,00 грн, тобто фіксований розмір.

Таким чином, ОСОБА_2 детально підтверджено надані їй правничі послуги.

Крім того, зазначення в платіжних інструкціях призначення платежу "надання правової (професійної правничої) допомоги" без посилання на Договір слід вважати належними доказами на підтвердження сплати наданої правничої допомоги, оскільки відповідні платжні документи подано у сукупності з іншими доказами на підтвердження надання правничої допомоги.

Доводи, викладені скаржником у апеляційній скарзі, не спростували правомірність оскаржуваного судового рішення (в тій частині, в якій воно оскаржується), норм чинного законодавства, якими обґрунтоване оскаржуване рішення суду в цій частині, а тому колегія суддів погоджується з позицією місцевого господарського суду та доходить висновку про необхідність відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення Господарського суду Чернігівської області від 20.10.2025 у справі №927/987/24(927/42/25) в частині стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу в сумі 20000,00 грн.

Оцінюючи оскаржуване рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині через призму застосування принципів оцінки доказів та аргументації своїх висновків, викладених в Рішенні ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", судова колегія зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції не зобов`язує національні суди надавати детальну відповідь на кожен аргумент заявника (сторони у справі); суди зобов`язані давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент; межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення; питання чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає із статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки в світлі конкретних обставин справи (пункти 21, 23 Рішення).

У справах Руїс Торіха проти Іспанії, Суомінен проти Фінляндії, Гірвісаарі проти Фінляндії Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97 від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99 від 27.09.2001).

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, зазначені рішення Європейського суду з прав людини суд апеляційної інстанції застосовує у цій справі як джерело права.

Повний текст постанови складено в перший робочий день після виходу суддів Доманської М.Л. та Станіка С.Р. з відпустки.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 283, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Залишити без змін рішення Господарського суду Чернігівської області від 20.10.2025 у справі №927/987/24(927/42/25) в частині стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу в сумі 20000,00 грн.

Матеріали справи № 927/987/24(927/42/25) повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок та строк оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду передбачений ст.ст. 288-291 ГПК України.

Повний текст складено 17.03.2026

Головуючий суддя М.Л. Доманська

Судді О.М. Остапенко

С.Р. Станік