ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2026 р. Справа № 918/877/19

Господарський суд Рівненської області у складі: суддя Романюк Р.В.,

за участю секретаря судового засідання Редько К.О.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз"

про стягнення коштів

За участю представників сторін:

від позивача: Пахомова О.А. (довіреність № 1-4578 від 27.11.2025 року);

від відповідача: Янкевич Л.Д. (довіреність № 33001-СЛ-785-1225 від 30.12.2025 року).

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" (далі - Позивач) звернулася до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" (далі - Відповідач) в якій просить (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) стягнути 232 114 020,47 грн заборгованості за надані послуги балансування обсягів природного газу, 41 292 375,66 грн пені, 48 776 558,06 грн три проценти річних, 216 790 674,85 грн інфляційних втрат

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17.12.2015 року між АТ "Укртрансгаз" та АТ "Рівнегаз" було укладено договір транспортування природного газу № , за умовами якого позивач надає відповідачу послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а відповідач сплачує позивачу встановлену в цьому договорі вартість таких послуг. Послуги, які можуть бути надані відповідачу за цим договором, є, зокрема, послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї.

Позивач зазначає, що згідно з п. 11.4 договору послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом позивача на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого відповідачем відповідно до Кодексу ГТС та розділу ІХ цього Договору. Позивач до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає відповідачу на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунокфактуру. Відповідач зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п`яти банківських днів.

Позивач вказує, що останнім, як Оператором ГТС було здійснено процедуру алокації та встановлено наявність у відповідача негативних місячних небалансів природного газу в липні в обсязі 627,620 тис. куб. м., в серпні в обсязі 630,788 тис. куб. м., у вересні в обсязі 3 099,655 тис. куб. м., в жовтні в обсязі 1 390,020 тис. куб. м., у листопаді в обсязі 2700,110 тис. куб. м., в грудні в обсязі 3 200, 221 тис. куб. м у січні в обсязі 3 839,208 тис. куб. м., та у лютому 1 500,012 тис. куб. метрів. У зв`язку з нездійсненням відповідачем заходів щодо самостійного врегулювання негативних небалансів за вказані періоди в порядку, встановленому Кодексом ГТС, позивач надав відповідачу послуги балансування для врегулювання небалансів за вказані періоди на загальну суму 232 114 020,47 грн, про що були оформлені односторонні акти про надання таких послуг від 31.07.2018 р. - від 28.02.2019 р., що були надіслані відповідачу разом з рахунками на оплату та звітами по точкам входу/виходу супровідними листами позивача.

За твердженням позивача, з моменту отримання відповідачем вказаних актів, рахунків на оплату та звітів по точкам входу/виходу у відповідача відповідно до п. 9.4 Договору та п. 4 глави 4 Розділу XIV Кодексу ГТС виникли зобов`язання здійснити оплату таких послуг у строк, що не перевищує п`яти банківських днів з дня отримання зазначених документів. Однак, відповідач у встановлений Договором строк не оплатив та продовжує не оплачувати позивачу заборгованість за послуги балансування на загальну суму 232 114 020,47 грн, чим порушує права та інтереси позивача.

Крім того, у зв`язку з несвоєчасною оплатою АТ "ОГС "Рівнегаз" за послуги балансування, позивачем відповідно до п. 13.5. Договору та ст.625 ЦК України нараховано 36572429,63 грн пені, 3619252,32 грн 3 % річних та 10267707,94 грн інфляційних втрат, згідно з доданими до позовної заяви розрахунками.

10.01.2020 року до господарського суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого просить суд у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що позивачем при здійсненні балансування обсягів природного газу у липні - серпні, жовтні- грудні 2018 року та січні - лютому 2019 року неправомірно застосовано коефіцієнт 1,2, у зв`язку з чим безпідставно нараховано відповідачу 30 413 176,90 грн заборгованості. Пунктом 9.2 договору визначено, що вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс замовника за формулою в якій зазначається коефіцієнт компенсації, що дорівнює 1,2. При розмірі небалансу до 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1. За період липень - серпень, жовтень- грудень 2018 року та січень - лютий 2019 року негативний баланс не первищував 5% від всього обсягу газу, відібраного відповідачем з газотранспортної системи у точках фізичного виходу для подальшого його розподілу замовникам, відтак для розрахунку вартості послуг балансування у вказані місяці має бути застосований коефіцієнт компенсації 1.

На думку відповідача, внаслідок безпідставного застосування завищеного коефіцієнту, позивачем неправомірно завищено вартість послуг балансування за липень - серпень, жовтень- грудень 2018 року та січень - лютий 2019 року на загальну суму 30 413 176,90 грн.

Відповідач вказує, що позивачем неправомірно в односторонньому порядку включено до обсягу небалансу у грудні 2018 року 12,000 куб.м природнього газу, які були спожиті споживачеами ОСББ "Голуб" гуртожитку по вул. Д.Галицького, 31у м. Рівне.

За твердженням відповідача, позивачем не дотримано порядку визначення небалансу, не надано змогу замовнику послуг самостійно врегулювати небаланс у строки визначені розділом 3 глави ХIV Кодексу, відтак, у зв`язку з неналежним виконанням позивачем взятих на себе зобов`язань за договором, вимога простягнення з АТ "Рівнегаз" витрат на балансування у розмірах обумовлених договором є незаконною. Позовні вимоги про стягнення пені, 3% річних та інфляціних втрат є похідними від основного боргу, а тому так само не підлягають задоволенню.

24.01.2020 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив в якій зазначено про те, що для забезпечення належного виконання оператором газотранспортної системи процедури алокації оператори газорозподільних систем зобов`язані надавати інформацію про обсяги подачі та/або відбору природного газу за формою оператора газотранспортної системи, розміщеною на його веб-сайті та у строки, визначені цим Кодексом. При цьому, відповідальність за правильність наданої інформації несуть надавачі такої інформації. Відповідачем як оператором газорозподільних систем було надіслано позивачу як оператору газотранспортної системи інформацію про обсяги подачі та/або відбору природного газу алокації (звіти) АТ "Рівнегаз" про поділ фактичного обсягу природного газу за липень-листопад 2018 року, електронні файли АТ "Рівнегаз" (з цифровим підписом) про поділ фактичного обсягу природного газу за грудень 2018 року, січень-лютий 2019 року. На підставі вказаних даних, наданих відповідачем позивачу в порядку п. 3 глави розділу XII Кодексу ГТС, АТ "Укртрансгаз" виконав процедуру алокації фактичних обсягів природного газу по відповідачу та виявив у спірний період безпідставний відбір АТ "Рівнегаз" з газотранспортної системи природного газу для покриття власних виробничотехнологічних витрат без подання таких обсягів природного газу до газотранспортної системи. У зв`язку з чим у відповідача виник негативний місячний небаланс, чим згідно п. 5 глави 1 розділу 1 Кодексу ГТС є різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається за процедурою алокації.

Позивач вказує, що відповідач як оператор ГРМ (оператор газорозподільних систем) самостійно визначив обсяг виробничо-технологічних витрат природного газу у наведених розмірах, які він безпідставно відібрав з газотранспортної системи без подання таких обсягів природного газу до газотранспортної системи, що знайшло своє відображення у алокаціях (звітах) АТ "Рівнегаз" про поділ фактичного обсягу природного газу за липеньлистопад 2018 року, електронних файлах АТ "Рівнегаз" (з цифровим підписом) про поділ фактичного обсягу природного газу за грудень 2018 року, січень-лютий 2019 року та стало підставою для виконання процедури алокації фактичних обсягів природного газу по відповідачу з метою визначення його небалансу у спірний період. АТ "Укртрансгаз" надіслав відповідачу звіти по точках входу/виходу замовника послуг транспортування за липень-грудень 2018 року, січеньлютий 2019 року, в яких містяться відомості для визначення статусу небалансу, що дало відповідачу підстави для врегулювання таких негативних небалансів у порядку та строк, передбачені Кодексом ГТС, однак відповідач дії з врегулювання негативних місячних небалансів, що виникли у спірний період, не вчинив.

За твердженням позивача, підставою для проведення розрахунку послуг з балансування є односторонній акт про надання послуг балансування обсягів природного газу, оформлений оператором газотранспортної системи відповідно до умов договору транспортування природного газу. Позивач надав відповідачу як замовнику послуг транспортування акт про надання послуг балансування на обсяги природного газу, місячного небалансу замовника послуг транспортування, що був не врегульований ним відповідно до пунктів 3-5 глави 3 цього розділу, рахунок на оплату, звіт по точкам входу/виходузамовника послуг транспортування. Відповідно до п. 4.1 договору замовник (відповідач) зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг. Враховуючи вищевикладене, у відповідача виник цивільний обов`язок оплатити вартість послуг балансування згідно односторонніх актів про надання послуг балансування обсягів природного газу у спірний період, оформлених позивачем як оператором газотранспортної системи відповідно до умов договору транспортування природного газу № від 17.12.2015р.

Позивач зазначає, що при визначенні коефіцієнту компенсації, що повинен застосовуватись при розрахунку вартості послуг, позивач виходив з того, що обсяг природного газу, який був поданий відповідачем у спірні газові місяці до газотранспортної системи в усіх випадках склав 0 тис. м. куб., внаслідок чого обсяг відібраного відповідачем природного газу у такі періоди завжди буде становити 100% відбору (Обсяг негативного небалансу х 100% / обсяг відібраного газу = 100 %). Оскільки в усіх випадках обсяг відбору склав 100%, що є більше ніж 5 % від відібраного відповідачем обсягу природного газу, то за таких умов згідно з п. 9.2 Договору для визначення вартості послуг повинен застосовуватись коефіцієнт компенсації 1,2, який правильно і було застосовано позивачем, що спростовує повністю доводи відповідача в цій частині.

Позивач вважає, що позивачем для визначення коефіцієнту компенсації при розрахунку вартості послуг балансування було правильно визначено обсяги природного газу, відібрані відповідачем спірні газові місяці з фізичних точок виходу з газотранспортної системи у розмірах небалансів відповідача за вказані періоди. Отже, висновки, наведені у листі голови НКРЕКП від 25.03.2016 р. № 2840/16-3/7-16, не відповідають дійсним обставинам справи, є незаконними та порушують умови п. 9.1 Договору та Кодексу ГТС, а тому не можуть бути застосовані до спірних правовідносин у даній справі.

21.02.2020 року до господарського суду від відповідача надійшли додаткові пояснення у справі № 918/877/19 відповідно до яких вказує про те, що надані позивачем, в якості доказів, на підтвердження надання послуг з балансування за липень 2018 - лютий 2019 року документи (односторонні акти надання послуг балансування, рахунки та розрахунки), на думку відповідача, мають сумнівний характер в частині визначення базової ціни газу, яка застосовувалась під час розрахунку заборгованості за надані послуги та взагалі ставить під сумнів всі розрахунки вартості послуг балансування. Зокрема, абсолютно всі документи, на підставі яких позивач намагається стягнути заборгованість за послуги балансування складені позивачем в одноособовому порядку та не мають підтвердження, або посилання на будь які первинні дані бухгалтерського обліку, зокрема підтвердження фактичної наявності природного газу у місяці надання послуг, фактичної ціни його закупівлі у місяці надання послуг, які безпосередньо мають значення щодо предмету позову.

Відповідач вважає, що позивач фактично не надавав відповідачу послугу балансування, оскільки не мав необхідних ресурсів (власного природного газу). Враховуючи, що позивачем в якості обґрунтуванням своїх розрахунків послуг балансування використовуються лише його одноосібні розрахунки та визначені самостійно ним ціни, а також відсутність будь-якої інформації за первинними бухгалтерськими даними, стосовно фактичної наявності у нього ресурсу природного газу, призначеного саме для забезпечення балансування у місяцях фактичного надання відповідачу послуг балансування, відповідач вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів надання відповідачеві послуги балансування природного газу за період липень 2018 - лютий 2019 року.

Крімо того, відповідачем зазначено, що у зв`язку із тим, що позовні вимоги про стягнення пені, трьох процентів річних та інфляційних є похідними від основного боргу, вони так само не підлягають задоволенню, оскільки розраховані з неправомірно заявлених безпідставно нарахованих сум заборгованості. При цьому, позивачем пропущена позовна давність для стягнення нарахованої пені.

Разом з тим, відповідач зазначає, що діючий тариф на розподіл природного газу для АТ "Рівнегаз" не покриває позивачу фактичних витрат на оплату вартості послуг балансування, внаслідок чого АТ "Рівнегаз", зокрема, недоотримано за 2018 рік 142 664,9 тис. грн, за 2019 рік недоотримано 161 357,6 тис. грн. необхідних для розрахунків перед АТ "Укртрансгаз". На думку відповідача, НКРЕКП штучно створені для АТ "Рівнегаз" умови для накопичення заборгованості перед власником природного газу АТ "НАК "Нафтогаз України" та Оператором газотранспортної системи АТ "Укртрансгаз", що призводить до збитків і неможливості подальшого виконання зобов`язань. Внаслідок таких дій НКРЕКП, у позивача росте заборгованість з незалежних від дій та волі позивача причин, що ставить його та вказаних суб`єктів ринку в нерівні умови господарювання за договорами на придбання природного газу та на його транспортування. Відтак, АТ "Рівнегаз" неспроможне виконувати свої зобов`язання з оплати вартості послуг балансування перед АТ "Укртрансгаз2 за Договором на транспортування природного газу № від 17.12.2015 р. виключно через протиправну бездіяльність НКРЕКП.

02.03.2020 року до суду від позивача надійшли заперечення на додаткові пояснення відповідача в яких позивач вказує, що за наявності загальнодоступної офіційної інформації щодо базової ціни газу на веб-сайті Оператора ГТС, відсутності факту оскарження дій АТ "Укртрансгаз" щодо розрахунку базової ціни газу, за відсутності судового рішення відносно врегулювання питання вартості послуг балансування, за наявності відповідних розрахунків вартості послуг балансування та рахунків-фактур, актів наданих послуг балансування, як правових підстав для оплати таких послуг, - твердження відповідача в додаткових поясненнях є безпідставними. При цьому, позивачем подано суду документи, які підтверджують факт закупівлі природного газу у спірний період у постачальників: АТ "НАК "Нафтогаз України2, ТОВ 2Еру Трейдінг" та ТОВ "Трафігура Юкрейн" для забезпечення балансування, надаючи відповідні договори про закупівлю природного газу та акти приймання-передачі природного газу.

13.01.2026 року до господарського суду від представника позивача надійшла заява відповідно до якої просить суд прийняти заяву АТ "Укртрансгаз" про збільшення ціни позову у справі № 918/877/19 до розгляду та врахувати її під час ухвалення рішення; стягнути з АТ "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" на користь АТ "Укртрансгаз" 232 114 020,47 грн заборгованості за надані послуги балансування обсягів природного газу, 41 292 375,66 грн пені, 48 776 558,06 грн три проценти річних, 216 790 674,85 грн інфляційних втрат.

20.01.2026 року до суду від відповідача надійшла заява в якій просить суд при розгляді справи № 918/877/19 та вирішенні питання про стягнення пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних застосувати позовну давність.

20.01.2026 року до суду від відповідача надійшло клопотання в якому просить суд зменшити розмір нарахованої пені на 90,00 %.

23.01.2026 року до господарського суду від представника позивача надійшло заперечення відповідно до якого просить суд відмовити відповідачу в задоволенні клопотання про зменшення штрафних санкцій та задовольнити повністю позовні вимоги АТ "Укртрансгаз" до АТ "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" у справі №918/877/19.

26.01.2026 року до суду від відповідача надійшла заява в якій просить суд закрити провадження у справі № 918/877/19 за позовом АТ "Укртрансгаз" до АТ "Рівнегаз" у зв`язку з відсутністю предмету спору.

23.01.2026 року до господарського суду від представника позивача надійшло зеаперечення відповідно до якого просить суд відмовити відповідачу в задоволенні заяви АТ "Рівнегаз" про закриття провадження у справі №918/877/19, відмовити відповідачу в задоволенні заяви про застосування строків позовної давності при вирішенні питання про стягнення пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних у справі №918/877/19, задовольнити позовні вимоги АТ "Укртрансгаз" до АТ "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" у справі №918/877/19 повністю.

Прийняті у справі судові рішення та інші процесуальні дії.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 13.12.2019 року (суддя Романюк Ю.Г.) постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження та судове засідання для розгляду справи призначити на "13" січня 2020 р.

В судовому засіданні 13.01.2020 року оголошено перерву до 28.01.2020 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 28.01.2020 року постановлено продовжити строк підготовчого провадження у справі №918/745/19 на 30 днів - до 12 березня 2020 року включно та розгляд справи відкласти на "18" лютого 2020 р.

В судовому засіданні 18.02.2020 року оголошено перерву до 25.02.2020 року.

В судовому засіданні 25.02.2020 року оголошено перерву до 02.03.2020 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 02.03.2020 року зупинено провадження у справі № 918/877/19 до набрання законної сили рішенням Рівненського окружного адміністративного суду у справі № 460/3513/19 за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності протиправною, відшкодування матеріальної шкоди.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 28.06.2023 року відмовлено у задоволенні клопотання представника Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" про поновлення провадження у справі № 918/877/19.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 18.12.2025 року справу № 918/877/19 прийнято до провадження суддею Романюком Р.В., постановлено поновити провадження у справі № 918/877/19 та призначити підготовче засідання на "13" січня 2026 р.

В судовому засіданні 13.01.2026 року оголошено перерву до 27.01.2026 року.

До господарського суду від відповідача надійшло клопотання в якому просить суд зупинити розгляд справи № 918/877/19 до закінчення перегдяду справи № 460/3513/19 та набрання чинності судовим рішенням за результатами перегляду справи по суті.

Протокольною ухвалою від 27.01.2026 року, в задоволенні вказаного клопотання судом відмовлено.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 27.01.2026 року закрито підготовче провадження у справі № 918/877/19 та призначено справу до судового розгляду по суті на "11" лютого 2026 р.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 11.02.2026 року відкладено розгляд справи на "03" березня 2026 р.

Розглянувши заяву АТ "Рівнегаз" про закриття провадження у справі, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вказаного клопотання з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо: відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття рішення у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, те благо (річ, право, інше майно), з приводу якого виник спір.

В даному випадку предметом спору є стягнення з відповідача грошових коштів.

Відсутність предмета спору означає відсутність спірного матеріального правовідношення між сторонами.

В обґрунтування заяви відповідачем зазначено, що на виконання вимог Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", АТ "Рівнегаз" та АТ "Укртрансгаз" беруть участь у врегулюванні заборгованості відповідно до Закону № 1639-ІХ, включені в реєстр підприємств, що свідчить про участь обох сторін у врегулюванні заборгованості відповідно до вказаного Закону та затверджено обсяг заборгованості, що підлягає врегулюванню. Регулятором було включено АТ "Рівнегаз" до Реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу, а саме, 16.11.2022 р. НКРЕКП прийнято постанову "Про включення АТ "Рівнегаз" до Реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу", роздруківка постанови НКРЕКП від 16 листопада 2022 р. № 1467. Отже, з урахуванням імперативних норм, передбачених Законом № 1639-1Х, заборгованість АТ "Рівнегаз" перед АТ "Укртрансгаз" підлягає врегулюванню з метою погашення за рахунок видатків державного бюджету, а залишок боргу - реструктуризації згідно з визначеним Законом механізмом. Таким чином, суми основного боргу, неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних нараховані позивачем за Договором підлягають списанню, а тому, у справі № 918/877/19 відсутній предмет спору.

У запереченнях позивача проти заяви відповідача про закриття провадження у справі позивачем зазначено, що для проведення заходів врегулювання заборгованості на підставі Закону № 1639 за рахунок коштів з Державного бюджету та для включення відповідача у справі № 918/877/19 до реєстру підприємств та затвердження постанови НКРЕКП від 12.03.2024 р. № 506, яка прийнята згідно із частиною другою статті 4 Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" (№ 1639), саме АТ "Рівнегаз" подало Регулятору заяву та підтверджуючі його заборгованість документи, перелік яких встановлено статтею 3 Закону № 1639, зокрема і Акт звіряння із позивачем. Тим самим, відповідач підтвердив обсяги відібраного ним природного газу та відобразив заборгованість в бухгалтерському обліку АТ "Рівнегаз" перед позивачем. Водночас, порядок врегулювання заборгованості відповідно до ст. ст. 4 - 5 Закону №1639 передбачає укладення договору врегулювання відповідно до умов Типового договору, який між позивачем та відповідачем не укладений. Таким чином, саме по собі включення відповідача до Реєстру не свідчить про припинення його обов`язку перед позивачем чи проведення розрахунків та не створює підстав для закриття провадження у справі №918/877/19, оскільки процедура врегулювання згідно Законом № 1639, передбачена щодо заборгованості, яка не погашена, у тому числі підтверджена судовими рішеннями, що набрали законної сили.

Враховуючи вищезазначене, за відсутності укладення між позивачем та відповідачем договорів врегулювання та реструктури заборгованості, в порядку та на умовах, визначених приписами Закону №1639, відтак, заява про закриття провадження у справі не підлягає до задоволення.

Представник позивача в судовому засіданні 03.03.2026 року підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні 03.03.2026 року заперечила проти позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

17.12.2015 року між АТ "Укртрансгаз" (Оператор) та АТ "Рівнегаз" (Замовник) було укладено договір транспортування природного газу № (далі - Договір), за умовами п. 2.1. якого, за цим договором оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу (далі - послуги) на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг.

Відповідно до п 2.3. Договору, послуги, які можуть бути надані замовнику за цим договором: послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (далі - розподіл потужності); послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (далі - транспортування); послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (далі - балансування).

Обсяг послуг, що надаються за цим договором, визначається підписанням додатка № 1 (розподіл потужності) та/або додатка № 2 (транспортування) до цього договору (п. 2.4. Договору).

Згідно з п. 2.5. Договору, приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності оператору здійснюються відповідно до вимог Кодексу.

Пунктами 2.6. - 2.8. Договору передбачено, що замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі. Оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів. Додатки 1, 2, 3 є невід`ємною частиною цього договору. При цьому, додаток 3 укладається у випадку, коли замовником послуг є оператор газорозподільної системи, прямий споживач, газодобувне підприємство або виробник біогазу.

Згідно з п. 4.1. Договору, замовник зобов`язаний, зокрема: своєчасно та у повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг; дотримуватися обмежень, встановлених цим договором та Кодексом; вчасно врегульовувати небаланси.

Порядок комерційного обліку природного газу (у тому числі приладового) та перевірки комерційних вузлів обліку, а також порядок приймання-передачі природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи та визначення і перевірки параметрів якості в цих точках здійснюються сторонами відповідно до вимог Кодексу та з урахуванням цього договору (п. 5.1. Договору).

Згідно з п. 6.3. Договору, надання номінацій (реномінацій) для отримання транспортування здійснюється у порядку, встановленому Кодексом. Форми номінацій і реномінацій оприлюднюються оператором на його офіційному веб-сайті.

Пунктом 7.1. Договору передбачено, що вартість послуг розраховується: розподіл потужності - за тарифами, які встановлюються регулятором; транспортування - за тарифами, які встановлюються регулятором; балансування - за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом.

Тарифи, передбачені пунктом 7.1 цього розділу, є обов`язковими для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо їх встановлення. Визначена на їх основі вартість послуг застосовується сторонами при розрахунках за послуги згідно з умовами цього Договору (п. 7.3. Договору).

Відповідно до п. 9.1 Договору, у разі виникнення у замовника негативного місячного небалансу та неврегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, замовник зобов`язаний сплатити оператору за послуги балансування. Негативний місячний небаланс замовника визначається відповідно до Кодексу.

Пунктом 9.2. Договору передбачено, що вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс замовника за формулою: В балансування = БЦГ х К х Qбг, де БЦГ - базова ціна газу; Qбг - обсяг негативного місячного небалансу замовника послуг транспортування; К - коефіцієнт компенсації, що дорівнює 1,2. При розмірі небалансу до 5 % від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1.

Згідно з п. 9.3. Договору, базова ціна газу визначається оператором відповідно до Кодексу. Оператор визначає базову ціну газу щомісяця в строк до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, та розміщує її на своєму веб-сайті.

Пунктом 9.4. Договору передбачено (з урахуванням додаткової угоди № 1 від 29.11.2017 року), що оператор до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електрону адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник, крім вартості послуг, вказаних в абзаці другому цього пункту, зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів. Оплата вартості послуг балансування оператором газорозподільної системи за рахунок виділених субвенцій з державного бюджету на покриття пільг, субсидій та компенсацій побутовим споживачам проводиться у строки та за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 січня 2005 року № 20, у сумі, що не перевищує вартості послуг розподілу фактично спожитого природного газу зазначеними споживачами за розрахунковий період.

Послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого замовником відповідно до Кодексу та розділу IX цього договору (п. 11.4. Договору).

Відповідно до п. 13.5. Договору, у разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим договором, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Цей договір набирає чинності з дня його укладення на строк до 31.12.2016, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01.12.2015 року. Цей договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п. 17.1. Договору).

Позивач зазначає, що ним, як оператором газотранспортної системи, було здійснено процедуру алокації та встановлено наявність у відповідача негативних місячних небалансів природного газу в липні 2018 року в обсязі 627,620 тис. куб. м., в серпні 2018 року в обсязі 630,788 тис. куб. м., у вересні 2018 року в обсязі 3 099,655 тис. куб. м., в жовтні 2018 року в обсязі 1 390,020 тис. куб. м., у листопаді 2018 року в обсязі 2700,110 тис. куб. м., в грудні 2018 року в обсязі 3 200, 221 тис. куб. м, у січні 2019 року в обсязі 3 839,208 тис. куб. м., та у лютому 2019 року в обсязі 1 500,012 тис. куб. м, що відображається у алокаціях (звітах) АТ "Рівнегаз" про поділ фактичного обсягу природного газу за липень-листопад 2018 року, електронних файлах АТ "Рівнегаз" (з цифровим підписом) про поділ фактичного обсягу природного газу за грудень 2018 року, січень - лютий 2019 року.

У зв`язку з нездійсненням відповідачем заходів щодо самостійного врегулювання негативних небалансів за липень-грудень 2018 року, січень-лютий 2019 року в порядку, встановленому Кодексом газотранспортної системи, позивач надав відповідачу послуги балансування для врегулювання небалансів за вказані періоди на загальну суму 232 114 020,47 грн, про що були оформлені односторонні акти надання послуг балансування обсягів природного газу: № 07-18-- БАЛАНС від 31.07.2018 р., № 08-18-- БАЛАНС від 31.08.2018 р., №09-18-- БАЛАНС від 30.09.2018 р., № 10-18-- БАЛАНС від 31.10.2018 р., № 11-18-- БАЛАНС від 31.11.2018 р., № 12-18-- БАЛАНС від 31.12.2018 р., № 12-18-- БАЛАНС від 31.12.2018 р., № 01-19-- БАЛАНС від 31.01.2019 р., коригуючий № 12-18-- БАЛАНС/КОР від 26.02.2019 р., № 02-19-- БАЛАНС від 28.02.2019 р. (ар. справи № 42-50 том 1), які разом з рахунками на оплату та звітами по точкам входу/виходу (ар. справи № 51-87 том 1) надіслані позивачем відповідачу супровідними листами № ТОВИХ-18-2079 від 14.08.2018 р., № TSOВИХ-18-2371 від 13.09.2018 р., № TSOВИХ-18-2648 від 13.10.2018 р., № ТОВИХ-18- 2895 від 14.11.2018 р., №TSОВИХ-18-3207 від 14.12.2018 р., №2001ВИХ19-79 від 14.01.2019 р., №2001ВИХ-19-582 від 14.02.2019 р., № 2001 ВИХ-19-846 від 06.03.2019 р., № 2001 ВИХ-19-939 від 14.03.2019 р. (ар. справи № 24-41 том 1).

Проте, АТ "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" заборгованість за послуги балансування у розмірі 232 114 020,47 грн АТ "Укртансгаз" не сплачено.

Сума простроченого та несплаченого основного боргу відповідача перед позивачем за Договором транспортування природного газу № від 17.12.2015 року складає 232114020,47 грн.

Заборгованість за послуги балансування відповідача перед позивачем складає 232114020,47 грн.

Доказів сплати позивачу відповідачем заборгованості в сумі 232114020,47 грн за надані послуги, суду не подано.

Згідно розрахунків суми основного боргу за надані послуги балансування обсягів природного газу (липень 2018 року - лютий 2019 року) АТ "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" перед АТ "Укртансгаз" по договору № від 17.12.2015 року, станом на 01.01.2026 року, заборгованість складає: 232 114 02,48 грн - основний борг; 41 292 375,66 грн - пеня (за період з 29.08.2018 р. по 28.09.2019 р.); 48 776 558,06 грн - 3 % річних (за період з 29.08.2018 р. по 01.01.2026 р.); 216 790 674,85 грн - інфляційні втрати (за період: з 01.09.2018 року по 31.11.2025 р.).

Враховуючи, що відповідач припустився прострочення оплати за надані послуги відповідно до Договору транспортування природного газу № від 17.12.2015 року, позивач (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) відповідно до п. 13.5. Договору та ст. 625 ЦК України просить суд стягнути 41 292 375,66 грн пені, 48 776 558,06 грн 3 % річних та 216 790 674,85 грн інфляційних втрат.

Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.

Згідно з ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 14 ЦК України визначено, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно частини 1 статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу, визначає Закон України "Про ринок природного газу" (далі - ЗУ "Про ринок природного газу").

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 32 ЗУ "Про ринок природного газу", транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу. Типовий договір транспортування природного газу затверджується Регулятором. Оператор газотранспортної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів транспортування природного газу із замовниками.

За змістом п. 5 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 р. № 2493 (далі - Кодекс ГТС), алокація - віднесення оператором газотранспортної системи обсягу природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи по замовниках послуг транспортування (у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів)) з метою визначення за певний період обсягів небалансу таких замовників. Базова ціна газу (далі - БЦГ) - ціна природного газу, яка формується протягом розрахункового періоду оператором газотранспортної системи на основі витрат на закупівлю, транспортування та зберігання природного газу. Балансування системи - діяльність, яка здійснюється оператором газотранспортної системи в рамках надання послуг транспортування, що полягає у врівноваженні попиту та пропозиції природного газу у газотранспортній системі, що охоплює фізичне балансування та комерційне балансування. Замовник послуг транспортування - юридична особа або фізична особа - підприємець, яка на підставі договору транспортування, укладеного з оператором газотранспортної системи, замовляє одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу (замовлення розподілу потужності, замовлення транспортування природного газу, послуга балансування). Комерційне балансування - діяльність оператора газотранспортної системи, що полягає у визначенні та врегулюванні небалансу, який виникає з різниці між обсягами природного газу, що надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, відібраного через точку виходу, у розрізі замовників послуг транспортування, що здійснюється на основі даних, отриманих у процедурі алокації. Місячна номінація - заявка замовника послуг транспортування, надана оператору газотранспортної системи стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом місяця в розрізі кожної доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника та їх точок комерційного обліку (за необхідності). Небаланс - різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається за процедурою алокації. Несанкціонований відбір природного газу - відбір природного газу: за відсутності по суб`єкту ринку природного газу підтвердженої номінації (підтвердженого обсягу природного газу) на відповідний розрахунковий період; без укладення відповідного договору з постачальником; шляхом самовільного під`єднання та/або з навмисно пошкодженими приладами обліку природного газу або поза охопленням приладами обліку; шляхом самовільного відновлення споживання природного газу. Підтверджена номінація - підтверджений оператором газотранспортної системи обсяг природного газу замовника послуг транспортування, який буде прийнятий від замовника в точках входу до газотранспортної системи та переданий замовнику в точках виходу з газотранспортної системи у відповідний період, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника та їх точок комерційного обліку (за необхідності). Фізичне балансування - заходи, що вживаються оператором газотранспортної системи для забезпечення цілісності газотранспортної системи, а саме, необхідного співвідношення обсягів природного газу, що фізично надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, фізично відібраного з точок виходу.

Відповідно до абз. 1 та абз. 2 п. 1 глави 1 розділу VIII Кодексу ГТС передбачено, що одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі послуг балансування системи, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Оператор газотранспортної системи не має права відмовити в укладенні договору транспортування за умови дотримання заявником вимог щодо його укладення, передбачених цим розділом. Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування.

Згідно з п. 1 глави 1 розділу XII Кодексу ГТС, алокація фактичних обсягів природного газу по кожному замовнику послуг транспортування, поданих (отриманих) ним у точці входу та відібраних (переданих) ним у точці виходу за певний розрахунковий період, здійснюється оператором газотранспортної системи та доводиться ним до замовника послуг транспортування відповідно до вимог розділу XIV цього Кодексу.

Згідно з п. 2 розділу XIII Кодексу ГТС, замовники послуг транспортування зобов`язані своєчасно врегульовувати свої небаланси. Оператор газотранспортної системи надає послуги балансування виключно з метою підтримання звичайного рівня функціонування газотранспортної системи в разі недотримання замовниками послуг транспортування своїх підтверджених номінацій.

Відповідно до п. 1 - п. 2 глави 3 Розділу XIV Кодексу ГТС, оператор газотранспортної системи визначає місячний небаланс для кожного місяця як різницю між обсягом природного газу, який замовник послуг транспортування передав у точках входу і отримав з газотранспортної системи у точках виходу за цей газовий місяць. Місячний небаланс розраховується оператором газотранспортної системи до 10-го числа наступного місяця на підставі фактичних даних, одержаних у процесі алокації, яку здійснює оператор газотранспортної системи.

У разі негативного значення небалансу замовник послуг транспортування до 12-го числа наступного місяця: здійснює купівлю природного газу в інших замовників послуг транспортування; здійснює відбір природного газу шляхом подання оператору газосховища балансуючої номінації для врегулювання остатнього небалансу за цей газовий місяць (п. 4 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС).

Відповідно до п.п. 2 п. 7 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС, місячний небаланс, який виник у замовника послуг транспортування та не був врегульований в строк до 12-го числа наступного місяця, врегульовується оператором газотранспортної системи за рахунок таких заходів: при негативному місячному небалансі - за рахунок надання природного газу замовнику послуг транспортування в рамках послуги балансування для покриття ним неврегульованого обсягу природного газу.

Пунктами 3 і 4 глави 4 розділу XIV Кодексу ГТС передбачено, що підставою для проведення розрахунку послуг з балансування є односторонній акт про надання послуг балансування обсягів природного газу, оформлений оператором газотранспортної системи відповідно до умов договору транспортування природного газу. Оператор газотранспортної системи до 14-го числа місяця, наступного за звітним, надає замовнику послуг транспортування односторонній акт про надання послуг балансування на обсяги природного газу, місячного небалансу замовника послуг транспортування, що був не врегульований ним відповідно до пунктів 3 - 5 глави 3 цього розділу, рахунок на оплату, звіт по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування (що має містити деталізацію по споживачах замовника послуг транспортування на точках виходу). Замовник послуг транспортування повинен здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів з дня отримання ним зазначених документів.

Підписані щомісячні акти приймання- передачі газу відповідно до положень пункту 2 глави 7 розділу III цього Кодексу, що містять інформацію про щомісячні обсяги природного газу, визначені комерційними вузлами обліку у фізичних точках входу/виходу, поданого до газотранспортної системи, є основою для формування інформації, що передається оператору газотранспортної системи для здійснення ним алокації. При цьому така інформація надається оператору газотранспортної системи за формою оператора газотранспортної системи, розміщеною на його веб-сайті (п. 5 глави 1 розділу ХІІ Кодексу ГТС).

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Положеннями ст. 525, ч. 1 ст. 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Для наявності підстав для оплати виставленого оператором рахунку щодо вартості послуг балансування законодавчо передбачено сукупність обставин у наступній послідовності: 1)виникнення негативного місячного небалансу; 2) неврегулювання замовником послуг транспортування цього самостійно небалансу в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем; 3) оформлення оператором одностороннього акту на обсяг неврегульованого замовником обсягу небалансу; 4) надання оператором замовнику до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За частиною 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ч. 1 та ч. 2 ст. 614 ЦК України).

Відповідно до ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Статтями 546, 549 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.

Умовами п. 13.5. Договору сторони передбачили, що у разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим договором, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Згідно з приписами статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Висновки суду за результатами вирішення спору.

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст.ст. 75-79, 86 ГПК України, судом встановлено, що відповідачем - АТ "ОГС "Рівнегаз" відповідно до Договору транспортування природного газу № від 17.12.2015 року отримано послуги транспортування природного газу, що підтверджується звітами AT "Рівнегаз" про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу за липень-листопад 2018 року, та звітами АТ "Укртрансгаз" по точкам входу/виходу за липень 2018 року -лютий 2019 року. Відповідно, АТ "Укртрансгаз" в односторонньому порядку складені акти про надання відповідачу послуг балансування обсягів природного газу на загальну суму 232114020,47 грн.

Висновки суду за результатами вирішення спору.

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст.ст. 75-79, 86 ГПК України, судом встановлено, що відповідачем - АТ "ОГС "Рівнегаз" відповідно до Договору транспортування природного газу № від 17.12.2015 року отримано послуги транспортування природного газу, що підтверджується звітами AT "Рівнегаз" про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу за липень-листопад 2018 року, та звітами АТ "Укртрансгаз" по точкам входу/виходу за липень 2018 року -лютий 2019 року. Відповідно, АТ "Укртрансгаз" в межах Договору надано відповідачу послуги балансування обсягів природного газу на загальну суму 232114020,47 грн, які разом з рахунками на оплату та звітами по точках входу/виходу були направлені відповідачу. При цьому, доказів врегулювання відповідачем негативних небалансів у обсязі 16987,634 тис.куб.м., у порядку та у строк, передбачених Кодексом ГТС, в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, відповідно до пункту 9.4 Договору та пункту 4 глави 4 Розділу XIV Кодексу ГТС, з моменту отримання відповідачем вказаних актів, рахунків на оплату та звітів по точкам входу/виходу, у відповідача виникли зобов`язання здійснити оплату таких послуг у строк, що не перевищує п`яти банківських днів з дня отримання зазначених документів.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про доведеність факту надання позивачем послуг балансування в загальному обсязі 16987,634 тис.куб.м., а тому позовна вимога в частині стягнення з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" 232 114 020,47 грн заборгованості судом визнається обгрунтованою.

Крім того, перевіривши подані позивачем розрахунки пені, 3 % річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог і в частині нарахування та стягнення з відповідача 41292375,66 грн пені, 48776558,06 грн 3 % річних, 216790674,85 грн інфляційних втрат.

Що стосується заяви про про застосування строків позовної давності, як на підставу для відмови у позові, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені) (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України).

Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо) (ст. 266 ЦК України).

Згідно з ч. 3 - ч. 5 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Відповідно до п. 12 "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 р. "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", (із наступними змінами і доповненнями) установлено з 12.03.2020 року на всій території України карантин, дію якого неодноразово продовжено.

Постановою Кабінету Міністрів України № 383 від 25.04.2023 р. продовжено на території України дію карантину до 30.06.2023 р.

24.02.2022 року Російською Федерацією було розпочато повномасштабну військову агресію проти України, у зв`язку з чим указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженим Законом України від 24.02.2022 р. № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року та в подальшому воєнний стан неодноразово продовжувався і станом на дату ухвалення даного рішення досі триває.

Відповідно до п. 19 "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року N 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року N 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Відповідно до Закону України "Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності" № 4434-ІХ від 14.05.2025 року (набрав чинності - 04.09.2025 року), пункт 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України виключено.

Позиваче подано позовну заяву (№ 1001ВИХ-19-5968 від 04.12.2019 року) до господарського суду - 05.12.2019 року.

В заяві про збільшення ціни позову позивач здійснив донарахування пені в межах граничного шестимісячного терміну її нарахування за період наданих послуг балансування, відповідно: у грудні 2018 року з 09.07.2019 р. по 28.07.2019 р., у січні 2019 року з 09.07.2019 р. по 03.09.2019 р., у лютому 2019 року з 09.07.2019 р. по 28.09.2019 р.

Згідно розрахунків суми основного боргу за надані послуги балансування обсягів природного газу АТ "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" перед АТ "Укртансгаз" по договору, станом на 01.01.2026 року, заборгованість складає: 232 114 02,48 грн - основний борг; 41 292 375,66 грн - пеня (за період з 29.08.2018 р. по 28.09.2019 р.); 48 776 558,06 грн - 3 % річних (за період з 29.08.2018 р. по 01.01.2026 р.); 216 790 674,85 грн - інфляційні втрати (за період: з 01.09.2018 року по 31.11.2025 р.).

Таким чином, строк позовної давності законодавцем продовжено - починаючи з дня введення карантину, а із введенням воєнного стану - зупинено. Відповідно, строк позовної давності не було пропущено позивачем.

Щодо клопотання про зменшення пені на 90 %, суд зазначає наступне.

В клопотанні про зменшення пені відповідач зазначає, що в даний час в зв`язку з зупиненням для АТ "Рівнегаз" дії ліцензії з розподілу природного газу з 01.01.2024 р. товариство не здійснює господарської діяльності з розподілу природного газу. Крім того, постановою НКРЕКП зобов`язано АТ "Рівнегаз" до 31 грудня 2024 року передати відповідно до договору грошові кошти та майно (рухоме та нерухоме), належне АТ "Рівнегаз" на праві власності, для забезпечення виконання ТОВ "Газорозподільні мережі України" невиконаних АТ "Рівнегаз" зобов`язань за періоди провадження ним господарської діяльності з розподілу природного газу, визначених за результатами здійснених НКРЕКП заходів державного контролю діяльності АТ "Рівнегаз" з розподілу природного газу за попередні роки та які будуть покладені за результатами заходу державного контролю НКРЕКП діяльності АТ "Рівнегаз" у 2023 році. Згідно Звіту про фінансові результати за 9 місяців 2025 року збитки АТ "Рівнегаз" склали 40 842 тис. грн. На думку відповідача, скрутний фінансовий стан боржника сам по собі не є надзвичайною та невідворотною обставиною, що звільняє боржника від відповідальності, однак, приймаючи до уваги цей факт у сукупності з тим, що постановою НКРЕКП від 27.12.2023 р. № 2511 зупинена ліцензія з розподілу природного газу для АТ "Рівнегаз", є всі підстави вважати, що пеня може бутизменшена.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При застосуванні ч. 3 ст. 551 ЦК України слід мати на увазі, що поняття "значно" є оціночним і має конкретизуватися судом у кожному конкретному випадку. При цьому слід враховувати, що правила ч. 3 ст. 551 ЦК України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником.

З аналізу зазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення санкцій. Отже, вирішення питання про зменшення штрафних санкцій та розмір, до яких вони підлягають зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. У зазначеній нормі ГПК йдеться про можливість зменшення розміру саме неустойки (штрафу, пені), а тому вона не може застосовуватися у вирішенні спорів, пов`язаних з відшкодуванням сум збитків та шкоди (стаття 22, глава 82 Цивільного кодексу України). Крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв`язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України. Якщо відповідні санкції застосовуються не у зв`язку з порушенням зобов`язання, а з інших передбачених законом підстав (наприклад, за порушення вимог конкурентного законодавства), їх розмір не може бути зменшено судом.

Відповідно до висловленої Великою Палатою Верховного Суду викладеної у постанові від 18.03.2020 року у справі № 902/417/18 правової позиції:

"Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі.

З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.

Наприклад, такими правилами є правила про неустойку, передбачені статтями 549-552 ЦК України. Для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини третьої статті 551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити. Якщо неустойка стягується понад збитки (частина перша статті 624 ЦК України), то вона також не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер."

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 09.03.2023 року у справі № 902/317/22:

"Зі змісту вказаних норм вбачається, що законодавець надав суду можливість зменшувати штрафні санкції, який, у свою чергу, має керуватися при вирішенні такого питання не лише принципом свободи договору, який полягає у можливості узгодити сторонами правочину різноманітні штрафні санкції, так і принципом справедливості, добросовісності та розумності. Положення статей 233 ГК України та 551 ЦК України при вирішенні питання про зменшення розміру штрафних санкцій є універсальними у правозастосуванні, що підтверджується сталою практикою Верховного Суду. При цьому слід враховувати, що застосування статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України є правом суду та залежить виключно від встановлених судом конкретних обставин кожної справи за наслідками правової оцінки спірних правовідносин та поданих сторонами доказів, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, Верховний Суд у низці постанов зазначав про те, що, вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки), майновий стан сторін. При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки [аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, зокрема, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі №904/5830/18, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 29.09.2020 у справі №909/1240/19 (909/1076/19), тощо].

Поряд із засадою цивільного законодавства свобода договору (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України) також містить таку засаду як справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6). Принцип справедливості, добросовісності і розумності є проявом категорій справедливості, добросовісності і розумності як суті права загалом. Принцип добросовісності є одним із засобів утримання сторін від зловживання своїми правами. Основне призначення цього принципу вбачається в наданні суддям більше можливостей з`ясовувати в повному обсязі фактичні обставини справи і, насамкінець, встановити об`єктивну істину. Загалом зміст цих принципів (справедливості, добросовісності і розумності) полягає в тому, що тексти законів, правочинів та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам обороту та нормам закону (правова позиція, викладена у постанові об`єднаної плати Верховного Суду Касаційного господарського суду від 06.12.2019 у справі №910/353/19)."

Верховний Суд в постанові від 23.02.2023 року у справі № 905/1677/16 констатував, що застосоване у ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України словосполучення "суд має право" та "може бути зменшений за рішенням суду" свідчить про те, що саме суди першої та апеляційної інстанцій користуються певною можливістю розсуду щодо зменшення розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінюючи розмір збитків та інші обставини, які мають істотне значення. Закон не містить вичерпного переліку обставин, які можуть бути враховані судом при зменшенні розміру неустойки, тому боржник і кредитор мають право посилатися й на інші обставини, які мають довести, а суд оцінити при ухваленні рішення.

Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання (аналогічний висновок міститься у п. 23 постанови Верховного Суду від 24.05.2022 року у справі № 910/10675/21).

Приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань застосування таких санкцій до боржника є стимулювання належного виконання ним договірних зобов`язань, при цьому надмірне зменшення розміру пені та/або штрафу фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін (аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.06.2022 року у справі № 922/2141/21).

Факт порушення взятих на себе договірних зобов`язань з боку відповідача підтверджується зібраними у справі доказами та не запаречується останнім. Крім того, відповідачем у клопотанні не наведено жодних обґрунтувань та не надано суду належних доказів на підтвердження наявності виключних обставин, які б могли бути підставою для зменшення розміру пені.

З огляду на зазначене, з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності та за відсутності доказів про наявність об`єктивних причин не своєчасного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, суд дійшов до висновку про відсутність існування виняткових обставин, які могли бути підставою для застування частини 3 статті 551 ЦК України, а тому у задоволенні клопотання про зменшення розміру пені суд відмовляє.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на зазначене, враховуючи, що позов визнано обґрунтованим судом в повному обсязі, судові витрати у справі по сплаті судового збору у розмірі 672 350,00 грн покладаються на відповідача у справі.

Керуючись ст. ст. 129, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" (33027, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Івана Вишенського, буд. 4, ) на користь Акціонерного товариства Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, ) 232 114 020,47 грн (двісті тридцять два мільйони сто чотирнадцять тисяч двадцять гривень 47 копійок) заборгованості, 41 292 375,66 грн (сорок один мільйон двісті дев`яносто дві тисячі триста сімдесят п`ять гривень 66 копійок) пені, 48 776 558,06 грн (сорок вісім мільйонів сімсот сімдесят шість тисяч п`ятосот п`ятдесят вісім гривень 06 копійок) 3 % річних, 216 790 674,85 грн (двісті шістнадцять мільйонів сімсот дев`яносто тисяч шістсот сімдесят чотири гривні 85 копійок) інфляційних втрат та 672 350,00 грн (шістсот сімдесят дві тисячі триста п`ятдесят гривень 00 копійок) витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Стягувач: Акціонерне товариство Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, ).

Боржник: Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" (33027, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Івана Вишенського, буд. 4, ).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно - західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, встановлені статтями 256 - 257 Господарського процесуального кодексу України. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 16 березня 2026 року.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Р.В. Романюк