РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.03.2026Справа № 910/15155/25

Суддя Господарського суду міста Києва Демидов В.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, справу за позовом фізичної особи-підприємця Попова Сергія Олександровича ( АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦКОНТРОЛЬ МЕХАНІЗАЦІЯ" (03189, місто Київ, вул. Вільямса Академіка, будинок 6-Д, офіс 43) про стягнення 194 477,25 грн.,

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

04.12.2025 в системі «Електронний суд» Поповим Сергієм Олександровичем сформовано позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦКОНТРОЛЬ МЕХАНІЗАЦІЯ" про стягнення 194 477,25 грн та була передана 05.12.2025 судді Демидову В.О. відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору № 01/11/21-165 оренди спеціалізованої техніки з екіпажем від 21.10.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.12.2025 позовну заяву залишено без руху.

Позивачем у строк встановлений ухвалою суду від 10.12.2025, подано заяву про усунення недоліків, з доданими до неї документами.

Ухвалою суду від 15.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

29.12.2025 в системі «Електронний суд» представником відповідача сформовано відзив на позовну заяву, заперечуючи стосовно позовних, відповідач вказує, що позов є передчасним, а позивач не довів виконання зустрічного обов`язку щодо надання оригіналів первинних документів.

04.01.2026 в системі «Електронний суд» представником позивача сформовано відповідь на відзив у відповідності до якої представник зазначив, що обмін документами між бухгалтерськими службами позивача та відповідача відбувався в паперовому вигляді за допомогою сервісу Нова Пошта. Напідтвердження цього надаємо ТТН з нової пошти та скріншот листування з бухгалтером Відповідача Шабаш Алла. Таким чином фактично на 04.02.22 акти за 30.11.21 та 31.12.21 були в бухгалтерії відповідача, оскільки бухгалтер відповідача 04.02.22 в 12:06 направляв позивачу відскановані їх копії електронною поштою.

Представник звертає увагу суду що, після направлення претензії відповідачу, відповідач не направив позивачу заперечення та не вказав, що в нього відсутні акти, через що він не має підстав для оплати. Проте продовжив сплачувати кошти в погашення заборгованості, отримані та зареєстровані в ЄРПН податкові накладні включив до складу податкового кредиту.

05.01.2026 в системі «Електронний суд» представником відповідача сформовано заперечення на відповідь на відзив у відповідності до яких представник зазначив зокрема, що:

- ТТН без опису вкладення не підтверджує направлення саме актів/рахунків/ оригіналів;

- надана Позивачем ТТН (без опису вкладення/переліку документів, без можливості встановити зміст відправлення) не є належним доказом того, що Позивач направляв Відповідачу саме:

(а) конкретні акти за відповідні періоди, та/або

(б) рахунки, та/або

(в) "оригінали документів", передбачені Договором.

Факт існування відправлення як такого (без встановлення змісту відправлення) не доводить факту вручення Відповідачу належних первинних документів і не усуває доводи Відповідача щодо відсутності підтвердженого вручення оригіналів.

Згідно ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

21.10.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Спецконтроль механізація» (орендар) та Фізичною особою-підприємцем Поповим Сергієм Олександровичем (орендодавець) було укладено договір оренди з екіпажем № 01/11/21-165 оренди спеціалізованої техніки (далі - Договір), згідно з п. 1.1 якого орендодавець зобов`язується передати, а орендар прийняти в тимчасове (строкове) оплатне користування будівельну техніку та механізми, як власну, так і прийняту в користування від третіх осіб, згідно з узгодженими сторонами замовлень (надалі також - «Техніка»), разом із екіпажем (оператором/механізатором).

Замовлення Техніки за цим Договором може містити узгоджений Сторонами кількість, тип Техніки, строк оренди, місце, дату та час передачі техніки, вартість години оренди Техніки, порядок розрахунків та інші необхідні істотні умови, а також умови, що відрізняються від встановлених цим Договором. Сторонами може бути погоджено графік користування Технікою і присутності оператора/механізатора (зміни) із зазначенням мінімального добового часу використання Техніки, або мінімального часу використання Техніки протягом календарного тижня (п. 1.3 Договору).

Пунктом 2.1-2.2 Договору встановлено, що приймання-передачі техніки здійснюється сторонами на підставі акту приймання-передачі, що складається уповноваженими представниками сторін. Техніка вважається переданою в оренду з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі. Сторони зобов`язані під час передачі об`єкта провести його огляд та перевірити його стан. Виявлені недоліки зазначаються сторонами в акті приймання-передачі.

Відповідно до п. 3.1 Договору, повернення Орендодавцю Техніки, що орендується, здійснюється за участю уповноважених представників Сторін та оформлюється Актом приймання-передачі (повернення).

У пунктах 4.1 - 4.4 Договору визначено, що приймання послуг оренди здійснюється за Актом надання послуг (надалі за текстом в тому числі: Акт наданих послуг, Акт приймання послуг, Акт приймання-передачі наданих послуг або ще Акти наданих послуг (виконаних робіт), що фіксує об`єм(обсяг) та вартість послуг.

Датою прийняття послуг за цим Договором є дата підписання Сторонами Актів наданих послуг, з урахуванням особливостей передбачених цим Договором.

Акти наданих послуг у двох однакових примірниках формуються та направляються Орендарю до останнього числа кожного поточного місяця, в якому надавались послуги за цим Договором.

Сторони погодили процедуру відправлення, підписання та узгодження Актів наданих послуг у відповідності до ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» з застосуванням програмного забезпечення «M.E.Doc».

Відповідно до п. 6.1, 6.2, 6.4 та 6.5 Договору, загальна вартість Договору є сума всіх узгоджених Актів наданих послуг, що складені за фактом наданих послуг.

Вартість послуг за цим Договором вказується в рахунках та Актах надання послуг. Оплата праці персоналу, що обслуговує Техніку входить до ціни послуг та додатково не відшкодовується Орендарем.

Вартість оренди за місяць формується з урахуванням кількості перевезеного вантажу та кілометражу, що визначається у Актах наданих послуг. Сторони домовилися, що Орендар щомісяця формує для Орендодавця замовлення, де зазначає орієнтовану ціну. Орендодавець зобов`язаний врахувати вказані дані для відображення в Акті наданих послуг. Орендар має право не підписати Акт наданих послуг у випадку, коли фактично надані послуги не відповідають вартості, що були узгоджені в Замовленні. Сторони дійшли згоди, що Орендар підписує Акти наданих послуг виключно після остаточного визначення обсягу наданих послуг, що узгоджені Орендодавцем.

Оплата послуг здійснюється Орендарем впродовж чотирнадцяти робочих днів з моменту підписання Актів наданих послуг Орендодавцем.

У відповідності до п. 9.1 та 9.2 Договору, Договір вважається укладеним і набуває чинності з дати його підписання та діє до 31 грудня 2021 року, а в частині виконання Сторонами своїх зобов`язань, до їх повного виконання. Строк Оренди до 31 грудня 2021 року.

Строк дії цього Договору автоматично продовжується на кожний наступний календарний рік у разі, якщо жодна із Сторін не направила повідомлення про припинення дії цього Договору за 15 робочих днів до закінчення строку дії Договору.

Відповідно до замовлення №1 Орендар замовляє, а Орендодавець зобов`язується надати в строкове платне користування спеціалізовану техніку (далі за текстом - СТ) на наступних умовах:

Вартість перевезення вантажів (з ПДВ) сідловим тягачем з напівпричепом становить:

Перевезення інертних матеріалів:

Від 1 до 30 км за ціною 3,00 гривень за т/км;

Від 31 до 60 км за ціною 2,75 гривень за т/км;

Від 61 до 100 км за ціною 2,60 гривень за т/км;

Від 101 до 160 км за ціною 2,50 гривень за т/км;

Від 161 та більше км за ціною 2,40 гривень за т/км;

Перевезення готової продукції:

Від 1 до 15 км за ціною 4,50 гривень за т/км;

Від 16 до 50 км за ціною 3,00 гривень за т/км;

Від 51 до 100 км за ціною 2,70 гривень за т/км;

Від 101 та більше км за ціною 2,60 гривень за т/км;

Перевезення готової продукції від 25 тонн:

Від 1 до 15 км за ціною 3,00 гривень за т/км;

Від 16 до 50 км за ціною 2,50 гривень за т/км;

Від 51 до 100 км за ціною 2,20 гривень за т/км;

Від 101 та більше км за ціною 2,00 гривень за т/км;

1.1. Місце надання СТ в оренду (Об`єкт): Хмельницька обл., м. Полонне.

1.2. Дата початку оренди: « 21» жовтня 2021 року

1.3. Транспортування СТ на об`єкт здійснюється: Орендодавцем.

1.4. Транспортування СТ з об`єкту здійснюється: Орендодавцем.

1.5. Проживання операторів/механізаторів/водіїв забезпечується: Орендодавцем.

1.6. Харчування операторів/механізаторів/водіїв забезпечується: Орендодавцем.

1.7. Забезпечення СТ паливом забезпечується: Орендарем.

1.8. Порядок актування: Раз на місяць

1.9. Порядок розрахунків: 14 (чотирнадцять) днів з моменту підписання актів виконаних робіт.

2. Якщо інше прямо не передбачено цією Додатковою угодою, Сторони керуються положеннями основного Договору.

За актом прийому-передачі до договору оренди з екіпажем № 01/11/21-165 від 21.10.2021 р. Орендодавець передав, а Орендар прийняв в тимчасове (строкове) оплатне користування наступну будівельну техніку (надалі також - «Техніка»):

Тягач DAF Державний номер НОМЕР_1 ;

Тягач Volvo Державний номер НОМЕР_2 ;

Тягач MAN Державний номер НОМЕР_3 ;

Спеціалізований напівпричіп-самоскид SCHMITZ Державний номер НОМЕР_4 ;

Тягач DAF Державний номер НОМЕР_5 ;

Тягач Volvo Державний номер НОМЕР_6 .

Техніка вважається переданою в оренду з моменту підписання Сторонами цього Акту.

Сторони під час передачі Техніки в оренду, провели огляд, перевірили її технічний стан та недоліків не виявили.

В матеріалах справи наявні підписані з боку сторін акти надання послуг:

№1СКМ від 01.11.2021 на суму 109 782,20 грн;

№2СКМ від 30.11.2021 на суму 433 261,54 грн;

№3СКМ від 31.12.2021 на суму 256 268,40 грн.

Для оплати за користування орендованим майном позивач виставляв відповідачу рахунки на оплату №1СКМ від 01.11.2021 на суму 109 782,20 грн; №2СКМ від 30.11.2021 на суму 433 261,54 грн; №3СКМ від 31.12.2021 на суму 256 268,40 грн.

Як зазначає позивач, відповідач неналежним чином сплачував за користування орендованим майном, внаслідок чого у нього виник борг у розмірі 145000,00 грн.

23.08.2022 позивачем на адресу відповідача надіслано претензію №230822/1 про сплату 400 000,00 грн. В якості доказів надіслання долучено копію опису вкладення до цінного листа за № відправлення 749.

З огляду на те, що відповідач повністю не розрахувався з позивачем за оренду, позивач звернувся до суду з цим позовом, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь 145000,00 грн - основна заборгованість, 3% річних -12 823,56 грн, 36 653,69 грн - інфляційні збитки.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого обґрунтованого висновку.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між сторонам Договір, з огляду на встановлений статтею 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, є належною підставою, у розумінні статті 11 Цивільного кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків, та за своєю правовою природою є договором оренди, який підпадає під правове регулювання глави 58 Цивільного кодексу України та параграфу 5 глави 30 Господарського кодексу України.

Згідно з частинами 1, 6 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Судом встановлено передачу позивачем у володіння і користування відповідачу об`єктів оренди, визначених у акті прийому передачі від 21.10.2021. Докази повернення цього майна позивачу в матеріалах справи відсутні.

Частинами 1, 4 статті 286 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Враховуючи вищевикладене, у відповідача, у зв`язку з укладенням Договору та прийняттям у користування майна, виникло зобов`язання зі сплати орендної плати за весь час користування об`єктами оренди протягом дії Договору.

У п. 4.1-4.2 Договору сторони погодили, що приймання послуг оренди здійснюється за Актом надання послуг (надалі за текстом в тому числі: Акт наданих послуг, Акт приймання послуг, Акт приймання-передачі наданих послуг або ще Акти наданих послуг (виконаних робіт), що фіксує об`єм(обсяг) та вартість послуг.

Датою прийняття послуг за цим Договором є дата підписання Сторонами Актів наданих послуг, з урахуванням особливостей передбачених цим Договором.

Надання позивачем і прийняття відповідачем відповідних послуг на загальну суму 799 312,14 грн, підтверджується наявними в матеріалах справи, підписаними та скріпленими печатками сторін актами надання послуг №1СКМ від 01.11.2021 на суму 109 782,20 грн; №2СКМ від 30.11.2021 на суму 433 261,54 грн; №3СКМ від 31.12.2021 на суму 256 268,40 грн.

Вказані акти містять найменування суб`єктів господарювання, а також підписи осіб, які здають та приймають роботи, найменування робіт, їх кількість, вартість, та інші необхідні реквізити, тобто відповідають вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», тому є первинними документами, які фіксують факт здійснення господарської операції та є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків.

Відповідач не заперечує щодо отриманих послуг, поміж тим заперечує, щодо не виконання позивачем вимог п. 4.4 Договору у відповідності до якого сторони погодили процедуру відправлення, підписання та узгодження Актів наданих послуг у відповідності до ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» з застосуванням програмного забезпечення «M.E.Doc».

З огляду на викладене суд відхиляє заперечення відповідача щодо ненадання позивачем первинної облікової документації, позаяк підписавши акти відповідач погодився із зазначеними у них обсягами і вартістю.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як вказує позивач та підтверджується матеріалами справи, відповідачем частково здійснено оплату за договором оренди на загальну суму 654 312,14 грн.

З огляду на що за відповідачем на дату звернення з даною позовною заявою обліковується заборгованість у розмірі 145 000,00 грн.

Пунктом 6.5 Договору передбачено, що оплата послуг здійснюється Орендарем впродовж чотирнадцяти робочих днів з моменту підписання Актів наданих послуг Орендодавцем.

Відтак суд приходить до висновку, що строк виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань за актами наданих послуг: №1СКМ від 01.11.2021 на суму 109 782,20 грн; №2СКМ від 30.11.2021 на суму 433 261,54 грн; №3СКМ від 31.12.2021 на суму 256 268,40 грн є таким, що настав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з нормами статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положення Договору не містять будь-яких застережень щодо можливості надіслання документів через відділення ТОВ "Нова Пошта".

Представником позивача було долучено експрес накладні у підтвердження надіслання оригіналів документів. Враховуючи, що в матеріалах справи містяться підписані акти наданих послуг зі сторони відповідача, заперечення відповідача про те, що він не отримував від позивача жодних документів щодо виконання Договору є не змістовними і відхиляються судом.

З урахуванням викладено сума основної заборгованості, яка підлягає до стягнення складає 145 000,00 грн.

Також, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 12823,56 грн (за період з 22.02.2023 по 01.01.2026), інфляцію у розмірі - 36653,69 грн (за період лютий 2023 по жовтень 2025).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши розрахунок інфляційних, суд дійшов висновку що останні здійснено вірно, а відтак до стягнення підлягають інфляційні нарахування у розмірі 36 653,69 грн.

Перевіривши розрахунок 3% річних за вказаний позивачем період, суд дійшов висновку, що він арифметично невірний та за розрахунком суду до стягнення 3% річних підлягає 12442,19 грн. В іншій частині слід відмовити.

Стосовно заперечень відповідача, що розрахунок 3% та інфляції є внутрішньо суперечливим і не підтверджений належними даними оскільки останній здійснений на сталу суму 145 000,00 грн за період 22.02.2023 року- 01.01.2026 року. При цьому як вказує відповідач, позивач сам посилається на платежі до 28.05.2024 року, тобто протягом періоду, який він охоплює розрахунком, структура/залишок заборгованості змінювалися.

Суд зазначає, що з долученої позивачем банківської виписки вбачається, що за актом наданих послуг №1СКМ від 01.11.2021 на суму 109 782,20 грн відповідачем сплачено суму у розмірі 109 782,20 грн - 01.12.2021 (останній платіж 40 000,00 грн), за актом наданих послуг №2СКМ від 30.11.2021 на суму 433 261,54 грн сплачено лише 18.05.2023 (останній платіж 18.05.2023).

Таким чином можна дійти висновку, що навіть з урахуванням часткових оплат та беручи до уваги п. 6.5 Договору, яким передбачено, що оплата послуг здійснюється Орендарем впродовж чотирнадцяти робочих днів з моменту підписання Актів наданих послуг Орендодавцем, позивач міг здійснювати нарахування на більшу суму, оскільки відповідачем частково впродовж триваючого часу здійснювалось погашення заборгованості.

У той же час позивачем здійснено нарахування з лютого 2023 на суму 145 000,00 грн., при наявності більшої заборгованості відповідача перед позивачем.

За наведених обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Пункт 3 частини другої ст. 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України.

Частиною першою ст. 77 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи викладене в сукупності, зважаючи на зміст позовних вимог, обставини, встановлені під час розгляду справи, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Так як позивачем було подано позовну заяву у даній справі в електронній формі, розмір судового збору, що підлягає сплаті, підлягає пониженню на коефіцієнт 0,8 та становить 2422,40 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3028 грн (відповідно до платіжної інструкції №ПС966 від 04.12.2025), тобто внесено судовий збір у більшому розмірі, ніж встановлено законом, у зв`язку з чим на користь позивача підлягає поверненню судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Поміж тим в матеріалах справи відсутнє клопотання позивача про повернення надмірно сплаченого судового збору.

Керуючись ст. 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦКОНТРОЛЬ МЕХАНІЗАЦІЯ" (03189, місто Київ, вул. Вільямса Академіка, будинок 6-Д, офіс 43, ) на користь фізичної особи-підприємця Попова Сергія Олександровича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) основну заборгованість у розмірі 145 000 (сто сорок п`ять тисяч) грн. 00 коп., 3% річних у розмірі 12442 (дванадцять тисяч чотириста двадцять дві) грн. 19 коп., інфляційні втрати у розмірі 36 653 (тридцять шість тисяч шістсот п`ятдесят три) грн. 69 коп. та судовий збір у розмірі 2417 (дві тисячі чотириста сімнадцять) грн. 65 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 11.03.2026.

Суддя Владислав ДЕМИДОВ