РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.01.2026Справа №910/12880/25

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "А.С.А. Логістик"
до1. Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України 2. Державного підприємства "Сетам"
простягнення коштів у загальному розмірі 942 463,89 грн

Суддя Бойко Р.В.
секретар судового засідання Кучерява О.М.
Представники сторін:
від позивача:Антонець Л.С.
від відповідача-1:Ватульов В.А.
від відповідача-2:не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У жовтні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "А.С.А. Логістик" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та Державного підприємства "Сетам", в якому просить суд:

1) стягнути з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) інфляційні втрати у розмірі 735 779,06 грн та 3% річних в розмірі 158 740,92 грн;

2) стягнути з Державного підприємства "Сетам" інфляційні втрати в розмірі 39 362,56 грн та 3% річних в розмірі 8 581,35 грн.

В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "А.С.А. Логістик" вказує, що позивач став переможцем у електронних торгах з реалізації арештованого майна - буксир кантувальник "Николай Иванченко", модель 498, та майно, що обліковується на буксирі кантувальному у кількості 12 одиниць, що належить боржнику - Державному підприємству "Скадовський морський торговельний порт". Дані торги проводились Державним підприємством "Сета" у межах зведеного виконавчого провадження №58264209 відносно ДП "Скадовський морський торговельний порт", що здійснювалося відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного Міжрегіонального управління Мінюсту.

Позивач стверджує, що станом на 13.05.2020 ним було здійснено розрахунок за придбане майно у повному обсязі - сплачено кошти у загальному розмірі 1 350 000,00 грн, з яких оплата за придбане на торгах майно в розмірі 1 282 500,00 грн, винагорода організатору торгів 25 917,10 грн, гарантійний внесок за участь у торгах з придбання буксиру в розмірі 41 582,90 грн.

Оскільки придбане на електронних торгах майно не було передано Товариству з обмеженою відповідальністю "А.С.А. Логістик" до 01.06.2020, останнє звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про розірвання договору купівлі-продажу буксира кантувальника "Николай Иванченко", модель 498, та майна, що обліковується на цьому буксирі в кількості 12 одиниць, і про стягнення з відповідачів суми попередньої оплати в загальному розмірі 1 350 000,00 грн (з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - суму попередньої оплати - 1 282 500,00 грн; з Державного підприємства "Сетам" суми попередньої оплати в розмірі 67 500,00 грн), який рішенням Господарського суду міста Києва від 13.11.2023, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.03.2024, у справі №910/12730/23, задоволено повністю.

Водночас позивач вважає, що оскільки у період з 02.06.2020 по 27.08.2024 не мав можливості користуватися грошовими коштами перерахованими відповідачам в рахунок оплати товару, який так і не було передано товариству, в той час як останній знецінювались, то на підставі ст. 625 Цивільного кодексу з відповідачів на користь ТОВ "А.С.А. Логістик" підлягають стягненню інфляційні втрати та 3% річних у вказаних сумах.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.10.2025 відкрито провадження у справі №910/12880/25; вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження; визначено сторонам строки для подання заяв по суті справи; призначено підготовче засідання на 18.11.2025.

04.11.2025 через систему "Електронний суд" від Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшов відзив на позов, в якому відповідач-1 зазначив про відсутність підстав для стягнення з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) інфляційних втрат та 3% річних, у зв`язку з тим, що зупинення державним виконавцем зведеного виконавчого провадження №58264209 відбулося в силу дії норм Закону України "Про виконавче провадження" і не залежало від його волевиявлення.

06.11.2025 через систему "Електронний суд" від Державного підприємства "Сетам" надійшов відзив на позов, в якому відповідач-2 зазначив, що з огляду на неповідомлення Товариством з обмеженою відповідальністю "А.С.А. Логістик" реквізитів до відкриття виконавчого провадження у Державного підприємства "Сетам" не було обов`язку повернути гарантійний внесок позивачу.

10.11.2025 через систему "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "А.С.А. Логістик" надійшла відповідь на відзив відповідача-1, в якій позивач зазначає, що на підставі статей 693, 625 Цивільного кодексу України інфляційні нарахування та три відсотки річних підлягають стягненню з Південного міжрегіонального управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса) незалежно від наявності чи відсутності його вини у тому, що оплачене позивачем майно не було передано покупцю.

10.11.2025 через систему "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "А.С.А. Логістик" надійшла відповідь на відзив відповідача-2, в якій позивач зазначає, що зобов`язання по поверненню передплати за товар виникає у продавця незалежно від обставин, в тому числі незалежно від наявності або відсутності вини продавця, який не передав товар, незалежно від дій кредитора, тощо.

В підготовче засідання 18.11.2025 сторони своїх повноважних представників не направили, представник відповідача-1 не зміг приєднатися до відеоконференції для участі в засідання, з огляду на відсутність у нього електропостачання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.11.2025 відкладено підготовче засідання у справі на 09.12.2025; визнано явку представника позивача у наступне засідання обов`язковою.

08.12.2025 через систему "Електроний суд" від Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшли додаткові пояснення, в яких відповідач-1 зазначає, що не було об`єктивної можливості, не порушуючи норми Закону України "Про виконавче провадження" повернути кошти перераховані позивачем на рахунок відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), як плата переможця електронних торгів з реалізації арештованого майна за буксир кантувальник "Николай Иванченко" модель 498 та майна, що обліковується на буксирі у кількості 12 одиниць.

Протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.12.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті на 13.01.2026.

Протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.01.2026 оголошено перерву в судовому засіданні до 29.01.2026.

28.01.2026 через систему "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "А.С.А. Логістик" надійшли додаткові пояснення, в яких позивач зазначив, що оплачене ним майно повинно було йому передаватися у строк не пізніше ніж 14 робочих днів з дати остаточної оплати за товар, тобто не пізніше ніж до 01.06.2020 включно. Оскільки товар не було передано покупцю у зазначений строк, то на підставі ч.3 ст. 693 та 625 Цивільного кодексу України відповідачу нараховуються інфляційні нарахування та 3% річних за період з 02.06.2020 по 27.08.2024 (дата повного повернення сплачених коштів за товар).

Протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.01.2026 враховано зміну назви відповідача-1 з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на Дніпровське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України.

В судове засідання 29.01.2026 з`явились представники позивача та відповідача-1, які надали усні пояснення по суті спору, за змістом яких представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, а представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог.

Відповідач-2 явку свого представника в судове засідання 29.01.2026 не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, хоча про місце, дату та час засідання був повідомлений належним чином з огляду на наступне.

Так, ухвала суду про повідомлення дати, часу та місця судового засідання від 14.01.2026 (якою відповідач-2 повідомлявся про судове засідання, призначене 29.01.2026) була доставлена до електронного кабінету Державного підприємства "Сетам" 14.01.2026 о 21 год. 32 хв., про що судом було отримано інформацію 15.01.2026 о 09 год. 48 хв.

З огляду на те, що відповідач-2 у розумінні положень ст.ст. 120, 242 Господарського процесуального кодексу України був належним чином повідомлений про розгляд справи, проте Державним підприємством "Сетам" не повідомлено суд про причини неявки (представника), суд, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, прийшов до висновку про можливість розгляду справи по суті за відсутності представника відповідача-2 та за наявними матеріалами.

В судовому засіданні 29.01.2026 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У засіданнях здійснювалася фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивач та відповідача-1, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

06.04.2020 відбулись електронні торги з реалізації арештованого майна - буксиру кантувальника "Николай Иванченко" модель 498 із майна, що обліковується на буксирі у кількості 12 одиниць (реєстраційний номер лота - 411610), що належить - Державному підприємству "Скадовський морський торговельний порт".

Дані торги проводилися Державним підприємством "Сетам" в межах зведеного виконавчого провадження №85264209 відносно Державного підприємства "Скадовський морський торговельний порт" відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Відповідно до протоколу про проведення електронних торгів №479413 від 13.05.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "А.С.А. Логістик" визнано переможцем електронних торгів.

Позивачем, як переможцем вказаного аукціону підписано протокол електронних торгів та 13.05.2020 здійснено оплату за придбане на торгах майно в розмірі 1 282 500,00 грн на користь відповідача-1 та додаткову винагороду організатору торгів 25 917,10 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №131 від 13.05.2020 та №132 від 13.05.2020.

Також позивачем сплачено на користь Державного підприємства "Сетам" 41 582,90 грн гарантійного внеску за участь у вказаних вище торгах згідно платіжної інструкції №79 від 26.03.2020.

Зазначені обставини встановлені рішенням Господарського суду міста Києва від 13.11.2023 у справі №910/12730/23.

19.05.2020 за вх. №6919 на адресу відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіональною управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшов лист Регіонального відділення Фонду державного майна в Херсонській області від 18.05.2020 за №10-04-01395 щодо надання інформації, згідно якою наказом ФДМУ від 28.12.2019 №1574 "Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації у 2020 році" продовжена робота щодо приватизації об`єкта державної власності - "Єдиний майновий комплекс державного підприємства "Скадовський морський торговельний порт" (код за ЄДРПОУ - 01125703), який розташований за адресою: Херсонська область, м. Скадовськ, вул. Пролетарська, 2 та включений в додаток 7 "Перелік єдиних майнових комплексів державних підприємств і їх структурних підрозділів, у тому числі тих, що передані в оренду, приватизацію яких розпочато в 2018-2019 роках".

Керуючись пунктом 12 частини 1 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" 20.05.2020 державним виконавцем зупинено вчинення виконавчих дій по зведеному виконавчому №58264209 у зв`язку з включенням підприємства боржника до переліку об`єктів малої приватизації.

З огляду на зазначене, відповідачем-1 не складено та не затверджено акт про проведені електронні торги на виконання вимог пункту 4 розділу Х Порядку, що в силу положень частини 4 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" не вбачається за можливе здійснити і станом на момент винесення даного рішення.

Заборона в тому числі стосується і розподілу державним виконавцем отриманої позивачем грошової суми від реалізації арештованого майна.

Позивач звертався до відповідача-1 з листом №01-05/1 від 01.05.2023 з метою досудового врегулювання спору з проханням повернути сплачені позивачем кошти в загальному розмірі 1 308 417,00 грн, оскільки відповідачем-1 не забезпечено своєчасну передачу майна, а для покупця такого майна станом на травень 2023 року останнє втратило актуальність в силу об`єктивних обставин.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.11.2023 у справі №910/12730/23 розірвано договір та стягнуто з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Одеса) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "А.С.А. Логістик" суму попередньої оплати - 1 282 500,00 грн та судовий збір - 19 237,00 грн. Стягнуто з Державного підприємства "Сетам" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "А.С.А. Логістик" суму попередньої оплати в розмірі 67 500,00 грн та судовий збір - 2 684,00 грн.

На виконання вказаного рішення суду кошти надійшли позивачу частинами від Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Одеса) 17.07.2024 (у загальному розмірі 1 250 428,53 грн) та 19.07.2024 (у розмірі 32 071,47 грн) та від Державного підприємства "Сетам" - 27.08.2024 (у розмірі 67 500,00 грн).

У даній справі спір виник у зв`язку із наявністю підстав для нарахування передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України нарахувань на суму грошових коштів, які були сплачені позивачем в якості оплати лоту прилюдних торгів, переможцем в яких він став, проте майно не одержав.

Обставини правовідносин прилюдних торгів встановлені остаточним судовим рішенням Господарського суду міста Києва, а перед судом постало питання щодо правомірності нарахування 3% річних та інфляційних втрат Дніпровському міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції України за період з 02.06.2020 по 17.07.2024 та Державному підприємству "Сетам" за період з 18.07.2024 по 19.07.2024.

Відповідно до ч. 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Остаточним судом рішенням встановлено обов`язок відповідачів повернути грошові кошти, що свідчить про наявність такого грошового зобов`язання за прострочення якого позивач нараховує передбачені ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України нарахування.

Спірним питанням є час такого прострочення.

Грошові кошти сплачувалися позивачем на виконання протоколу електронних торгів з реалізації арештованого майна - буксиру кантувальника "Николай Иванченко" модель 498 із майна, що обліковується на буксирі у кількості 12 одиниць (реєстраційний номер лота - 411610), що належить - Державному підприємству "Скадовський морський торговельний порт".

Реалізація майна боржника на прилюдних торгах (аукціоні) полягає у продажу цього майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на нього до покупця - переможця прилюдних торгів (аукціону). Тому, враховуючи передбачені законодавством особливості проведення прилюдних торгів (аукціону), проведення таких торгів (аукціону) є правочином. Такий висновок узгоджується з приписами статей 650, 655 і частини четвертої статті 656 Цивільного кодексу України, які відносять до договорів купівлі-продажу на публічних торгах (аукціонах) і визначають, що до таких договорів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Станом на момент проведення торгів щодо спірного майна, правила проведення прилюдних торгів визначались Порядком (в редакції чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин), за яким електронні торги - це продаж майна за принципом аукціону засобами системи електронних торгів через веб-сайт, за яким його власником стає учасник, який запропонував за нього найвищу ціну.

З аналізу статей 655, 658 ЦК України, пунктів 4, 5 розділу X Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2831/5 вбачається, що набуття майна за результатами електронних торгів є договором купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, є організатор електронних торгів, який укладає договір, та державна виконавча служба або приватний виконавець, які виконують у частині передання права власності на майно покупцю. Покупцем відповідно є переможець електронних торгів.

Позивач виконав свій обов`язок по сплаті коштів, але придбане майно не одержав.

Невиконання відповідачем-1, який діяв від імені держави, зобов`язання щодо передачі придбаного та оплаченого майна було зумовлене листом Регіонального відділення Фонду державного майна в Херсонській області від 18.05.2020 за №10-04-01395 щодо надання інформації, згідно якою наказом ФДМУ від 28.12.2019 №1574 "Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації у 2020 році" продовжена робота щодо приватизації об`єкта державної власності - "Єдиний майновий комплекс державного підприємства "Скадовський морський торговельний порт" (код за ЄДРПОУ - 01125703), який розташований за адресою: Херсонська область, м. Скадовськ, вул. Пролетарська, 2 та включений в додаток 7 "Перелік єдиних майнових комплексів державних підприємств і їх структурних підрозділів, у тому числі тих, що передані в оренду, приватизацію яких розпочато в 2018-2019 роках".

Включенням підприємства боржника до переліку об`єктів малої приватизації виключало можливість продажу такого майна з прилюдних торгів, та було обставиною неможливості виконання умов договору купівлі-продажу майна, оформленого протоколом прилюдних торгів.

Відповідно до частини 1 статті 607 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

Таким чином, зобов`язання відповідачів із передачі позивачу об`єкту купівлі-продажу стало неможливим у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає, що припинило таке зобов`язання.

Припинення обов`язку продавця з передачі придбаного та оплаченого товару, зумовлює у нього (них) виникнення на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України обов`язку з повернення одержаних кошті, адже правова підстава одержання коштів відпала.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.

Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 1212 Цивільного кодексу України положення Глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави.

Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Отже, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Грошове зобов`язання з повернення коштів виникло в момент припинення обов`язку передати товар - одержання відповідачем-1 листа Регіонального відділення Фонду державного майна в Херсонській області від 18.05.2020 за №10-04-01395, з якого стало відомо наказ ФДМУ від 28.12.2019 №1574 "Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації у 2020 році".

Суд відзначає свавільність дій держави, яка видавши наказ ФДМУ від 28.12.2019 №1574 "Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації у 2020 році", своєчасно не повідомила державного виконавця про ці обставини, що зумовило введення учасників прилюдних торгів в оману щодо можливості придбання державного майна, а для позивача таке зволікання призвело до втручання у право мирного володіння майном у вигляді тривалого позбавлення права користування коштами.

За вказаний період позбавлення позивача права володіння його коштами, відбулися істотні інфляційні процеси, що призвело до знецінення таких коштів, а їх повернення через 3 роки не є належною сатисфакцією та не призводить до поновлення майнового стану до часу, коли позивач заплатив кошти відповідачам (державі).

Судом не встановлено жодних незаконних чи суперечливо-непослідовних дій позивача, які б давали підставу втрутитися у його мирне володіння коштами (в т.ч. знеціненими коштами) та позбавити його гарантованого права на компенсацію зумовлену інфляційними процесами в державі.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що за змістом наведеної норми нарахування інфляційних втрат і трьох процентів річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання та вважаються особливою мірою відповідальності боржника за його прострочення; є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц, постанови Верховного Суду від 04.10.2019 у справі №915/880/18, від 26.09.2019 у справі №912/48/19, від 18.09.2019 у справі №908/1379/17).

Вимога сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (постанови Верховного Суду від 18.06.2024 у справі №905/1791/21 та від 05.07.2019 у справі №905/600/18).

Велика Палата Верховного Суду зауважувала, що в статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір, делікт тощо). Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачають договір або спеціальний закон, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №758/1303/15-ц, від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц, від 19.06.2019 у справі №646/14523/15-ц, від 03.10.2023 у справі №686/7081/21).

Відтак здійснивши перерахунок заявлених до стягнення з Державного підприємства "Сетам" інфляційних втрат та 3% річних у інформаційно-пошуковій системі "Ліга:Закон", з врахуванням визначеного позивачем періоду нарахування інфляційних втрат та 3% річних, суд приходить до висновку, що правомірним є стягнення з відповідача-2 інфляційних втрат у розмірі 39 362,56 грн та 3% річних в розмірі 8 581,35 грн.

Щодо стягнення з Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України інфляційних втрат та 3% річних суд зазначає наступне.

Спір у даній справі стосувався стягнення з Держави Україна 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання своїх зобов`язань із повернення позивачу безпідставно набутих коштів.

Помилковим є розмежування відповідальності держави як боржника у деліктних правовідносинах щодо відшкодування завданої нею шкоди у розмірі, підтвердженому в судовому рішенні, та відповідальності органу державної влади, який це рішення виконує.

Велика Палата Верховного Суду також звертала увагу на те, що в судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через її відповідний орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (постанови від 27.02.2019 у справі №761/3884/18, від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц, 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц, від 20.07.2022 у справі №910/5201/19, від 05.10.2022 у справах №923/199/21 і №922/1830/19, від 14.12.2022 у справі №2-3887/2009, від 18.01.2023 у справі №488/2807/17, від 21.06.2023 у справі №905/1907/21, від 12.07.2023 у справі №757/31372/18-ц, від 03.10.2023 у справі №686/7081/21). Тобто під час розгляду справи в суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган (постанови від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц, від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц, від 12.07.2023 у справі №757/31372/18-ц, від 03.10.2023 у справі №686/7081/21, від 14.12.2022 у справі №2-3887/2009, від 12.07.2023 у справі №757/31372/18-ц, від 03.10.2023 у справі №686/7081/21).

Відповідно до пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України №460/2011 від 13.04.2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яка, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини першої статті 170 Цивільного кодексу України держава набуває і здійснює права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Таким чином, відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Таким органом у даній справі є відповідач-1 - Дніпровське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України (у якого виникло прострочення виконання грошового зобов`язання з повернення коштів). Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. У таких справах резолютивні частини судових рішень не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання коштів (висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19 червня 2018 року у справі №910/23967/16).

Отже здійснивши перерахунок заявлених до стягнення з Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України інфляційних втрат та 3% річних у інформаційно-пошуковій системі "Ліга:Закон", з врахуванням визначеного позивачем періоду нарахування інфляційних втрат та 3% річних, суд приходить до висновку, що правомірним є стягнення з Державного бюджету України інфляційних втрат у розмірі 735 779,06 грн та 3% річних в розмірі 158 740,92 грн.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідачів з огляду на задоволення позову у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 14, 74, 129, 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "А.С.А. Логістик" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "А.С.А. Логістик" (04080, м. Київ, вул. Олексія Терьохіна, буд. 8-А, офіс 6; ідентифікаційний код 42571806) інфляційні втрати у розмірі 735 779 (сімсот тридцять п`ять тисяч сімсот сімдесят дев`ять) грн 06 коп., 3% річних в розмірі 158 740 (сто п`ятдесят вісім тисяч сімсот сорок) грн 92 коп. та судовий збір у розмірі 10 734 (десять тисяч сімсот тридцять чотири) грн 24 коп. Видати наказ.

3. Стягнути з Державного підприємства "Сетам" (01001, м. Київ, вул. Стрілецька, буд. 4-6; ідентифікаційний код 39958500) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "А.С.А. Логістик" (04080, м. Київ, вул. Олексія Терьохіна, буд. 8-А, офіс 6; ідентифікаційний код 42571806) інфляційні втрати у розмірі 39 362 (тридцять дев`ять тисяч триста шістдесят дві) грн 56 коп. та 3% річних в розмірі 8 581 (вісім тисяч п`ятсот вісімдесят одну) грн 35 коп. та судовий збір у розмірі 575 (п`ятсот сімдесят п`ять) грн 33 коп. Видати наказ.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У відповідності до положень ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено 27.02.2026.

Суддя Р.В. Бойко