РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.03.2026Справа № 910/5943/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Капцової Т.П., за участю секретаря судового засідання Баринової О.І., розглянувши за правилами загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОРТ Електронні Технології» (вул.Гончара Олеся, буд.45-В, м.Київ, 01054; ідентифікаційний код 44959002)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «УкрМілТех» (вул.Січових Стрільців, буд.4А, оф.6, м.Київ, 04053; ідентифікаційний код 41997360)

про стягнення 877 044,32 грн

За участі представників:

позивача: Сергеєв Д.С.;

відповідача: Павленко М.В.;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КОРТ Електронні Технології» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «УкрМілТех» про стягнення 877 044,32 грн, з яких 653 657,60 грн заборгованості, 135 487,58 грн пені, 73 253,57 грн інфляційних втрат та 14 645,57 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов`язань щодо оплати наданих послуг за договором про надання послуг від 20.06.2024.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.05.2025 позовну заяву було залишено без руху, встановлено позивачу строк і спосіб усунення недоліків.

22.05.2025 від позивача надійшла заява про усунення недоліків, відповідно до якої виявлені судом недоліки позовної заяви усунуто.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено сторонам строки для подання ними відповідних заяв по суті справи.

12.06.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому серед іншого викладено клопотання про призначення у справі почеркознавчої експертизи та витребування оригіналів доказів. Заперечення відповідача ґрунтуються на тому, що він не підписував вказаний договір і документи, складені на його виконання. Цими ж обставинами відповідач обґрунтовув клопотання про призначення експертизи.

18.06.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій він зазначив, що хоча представники позивача не були свідками підписання договору про надання послуг від 20.06.2024 і документів, складених на його виконання представником відповідача, позивач виходить з того, що такі підписи виконано належною особою. Разом з цим позивач зауважив, що він не заперечує проти проведення почеркознавчої експертизи.

23.06.2025 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких він відзначив низку протиріч у заявах позивача, а також вказав на неможливість виконання обумовлених договором робіт, оскільки стан виробничих потужностей відповідача на момент нібито укладення договору не дозволяв йому виготовити таку кількість одиниць техніки, налаштування та калібрування якої передбачено умовами договору. Крім того у запереченнях на відповідь на відзив викладено клопотання про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, та повторно клопотання про призначення у справі комплексної експертизи документів та витребування оригіналів доказів.

30.06.2025 від позивача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, а саме відеозаписів, на яких зображено процеси передачі, зборки, калібрування техніки та її подальшої передачі за участі представників позивача та відповідача.

03.07.2025 від позивача надійшли додаткові пояснення, щодо осіб, присутніх на відеозаписах, про долучення яких ним було подано клопотання.

04.07.2025 від відповідача надійшли додаткові пояснення та докази щодо існування між сторонами господарських зобов`язань, що виникли на підставі інших договорів, і виконання саме цих зобов`язань відображена на доданих позивачем відеозаписах.

04.07.2025 від відповідача надійшло клопотання про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

04.07.2025 від відповідача надійшло клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи.

08.07.2025 від позивача надійшли додаткові пояснення і докази щодо інших укладених сторонами договорів, на які посилається відповідач.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.07.2025 розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 07.08.2025.

06.08.2025 від позивача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

У підготовче засідання 07.08.2025 з`явилися представники сторін.

У підготовчому засіданні 07.08.2025 судом було прийнято до розгляду подані сторонами пояснення та докази, з`ясовано думку сторін щодо необхідності призначення у справі експертизи, встановлено сторонам строк для надання переліку питань, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта, та оголошено перерву до 11.09.2025.

11.08.2025 від відповідача надійшли додаткові пояснення щодо використовуваних ним печаток.

13.08.2025 від позивача надійшли клопотання про долучення до матеріалів справи оригіналів документів, а також додаткові пояснення, у яких викладено питання, які на думку позивача потребують висновку експерта.

14.08.2025 від позивача надійшли додаткові пояснення, у яких викладено додаткове питання, яке на його думку потребує висновку експерта, а також запропоновано експертну установу, якій належить доручити проведення експертизи.

15.08.2025 від відповідача надійшли додаткові пояснення, у яких викладено питання, які на думку відповідача потребують висновку експерта та запропоновано експертну установу, якій належить доручити проведення експертизи.

11.09.2025 від позивача надійшли додаткові пояснення щодо зв`язків між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія радіоелектронних технологій».

У підготовче засідання 11.09.2025 з`явилися представники сторін.

У підготовчому засіданні 11.09.2025 суд прийняв додаткові пояснення позивача та дійшов висновку про необхідність призначення у справі судової експертизи, у зв`язку з чим, після оголошеної перерви, проголошено вступну та резолютивну частини ухвали про збирання матеріалів для проведення експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.09.2025 витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «УкрМілТех» документи, що містять вільні та умовно-вільні зразки підпису директора Товариства з обмеженою відповідальністю «УкрМілТех» Самуся Богдана Валентиновича у кількості не менше ніж на 15 документах, за можливості, аналогічних досліджуваному, а також документи, що містять вільні зразки відбитків печатки Товариства з обмеженою відповідальністю «УкрМілТех» у кількості 5 документів; встановлено строк подання витребуваних документів до 17.09.2025 включно; продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів та оголошено перерву в підготовчому засіданні до 18.09.2025; викликано у підготовче засідання для відібрання експериментальних зразків підпису директора Товариства з обмеженою відповідальністю «УкрМілТех» Самуся Богдана Валентиновича; зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «УкрМілТех» забезпечити можливість відібрання у підготовчому засіданні експериментальних зразків відбитків печатки Товариства з обмеженою відповідальністю «УкрМілТех».

17.09.2025 від відповідача надійшли витребувані судом документи в електронній та паперовій формах.

У підготовче засідання 18.09.2025 з`явилися представники сторін, а також директор Товариства з обмеженою відповідальністю «УкрМілТех» Самусь Б.В.

У підготовчому засіданні 18.09.2025 судом було приєднано до матеріалів справи документи, що містять вільні та умовно-вільні зразки підпису Самуся Б.В., відібрано експериментальні зразки підпису Самуся Б.В. та печатки Товариства з обмеженою відповідальністю «УкрМілТех» й, після перерви, оголошено вступну та резолютивну частини ухвали про призначення експертизи та зупинення провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.09.2025 призначено у справі № 910/5943/25 комплексну почеркознавчу експертизу та експертизу друкарських форм, проведення якої доручено Державному науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України, на вирішення якої поставлено наступні питання: «Чи виконано підпис від імені директора Товариства з обмеженою відповідальністю «УкрМілТех» Самуся Богдана Валентиновича у договорі про надання послуг від 20.06.2024 (т. 1 а.с. 206-208), додатку № 1 від 20.06.2024 до договору про надання послуг від 20.06.2024 (т. 1 а.с. 209) та акті № 1 наданих послуг від 31.07.2024 (т. 1 а.с. 210) тією особою, від імені якої він зазначений, чи іншою особою?; Чи нанесено відтиск печатки Товариства з обмеженою відповідальністю «УкрМілТех» на договорі про надання послуг від 20.06.2024 (т. 1 а.с. 206-208), додатку № 1 від 20.06.2024 до договору про надання послуг від 20.06.2024 (т. 1 а.с. 209) та акті № 1 наданих послуг від 31.07.2024 (т. 1 а.с. 210) печаткою, експериментальні та вільні зразки відтисків якої надані для порівняльного дослідження?». Для проведення судової експертизи матеріали справи № 910/5943/25 надіслано Державному науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України. Витрати по оплаті вартості проведення почеркознавчої експертизи покладено на Товариство з обмеженою відповідальністю «УкрМілТех», а експертизи друкарських форм - на Товариство з обмеженою відповідальністю «КОРТ Електронні Технології». Відповідно до статті 14 Закону України «Про судову експертизу» попереджено експертів, які будуть проводити судову експертизу, про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків, передбачену статтями 384 та 385 Кримінального кодексу України. Провадження у справі № 910/5943/25 зупинено на час проведення судової експертизи.

Листом № 910/5943/25/233/25 від 29.09.2025 матеріали справи № 910/5943/25 надіслано Державному науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України.

27.10.2025 від Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надійшов лист № 19/32/2-48368-2025 від 17.10.2025 до якого додано виставлений Товариству з обмеженою відповідальністю «КОРТ Електронні Технології» рахунок на оплату проведення технічної експертизи документів № 1/25 від 16.10.2025 на суму 12 836,16 грн.

05.11.2025 від Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надійшов лист № 19/32/2-49851-2025 від 24.10.2025 до якого додано виставлений Товариству з обмеженою відповідальністю «УкрМілТех» рахунок на оплату проведення почеркознавчої експертизи № 1/25 від 23.10.2025 на суму 12 836,16 грн.

17.12.2025 від Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надійшов висновок експерта за результатами проведеної судової технічної експертизи документів № КСЕ-19-25/56343-ДД від 28.11.2025.

31.12.2025 від Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надійшов висновок експерта за результатами проведеної судової почеркознавчої експертизи № КСЕ-19-25/56343-ПЧ від 23.12.2025, а також матеріали справи № 910/5943/25.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.01.2026 поновлено провадження у справі № 910/5943/25 та призначено підготовче засідання на 22.01.2026.

У підготовче засідання 22.01.2026 з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явився.

У підготовчому засіданні 22.01.2026 судом було встановлено позивачу двотижневий строк для подання пояснень щодо висновків експертів та оголошено перерву до 26.02.2026.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.01.2026 відповідача повідомлено про те, що підготовче провадження призначено на 26.02.2026.

05.02.2026 від позивача надійшли додаткові пояснення, відповідно до яких він не ставить під сумнів результати експертних досліджень, водночас наголошує, що наявні у матеріалах справи докази, зокрема відеозаписи, підтверджують факт виконання позивачем у присутності представників відповідача робіт, що за своїм характером відповідають предмету договору про надання послуг від 20.06.2024. При цьому, за доводами позивача, зафіксовані на відеозаписах процеси пакування та вивезення готової продукції є завершальними стадіями виконання робіт та не можуть мати розумного господарського пояснення за відсутності замовлення відповідних робіт відповідачем. За таких обставин, позивач доводить виконання ним та прийняття відповідачем обумовлених договором робіт безвідносно характеристик печаток та підписів, що містяться на такому договорі.

20.02.2026 від відповідача надійшли додаткові пояснення, у яких він зазначає, що експертні дослідження підтвердили його доводи про те, що договір про надання послуг від 20.06.2024 ним не укладався, а надані позивачем докази не містять жодних ідентифікаційних ознак, які б дозволили пов`язати зафіксовані у них дії саме із вказаним договором.

У підготовче засідання 26.02.2026 з`явились представники сторін.

У підготовчому засіданні 26.02.2026 суд закрив підготовче провадження та за письмовою згодою обох сторін розпочав розгляд справи по суті. Під час розгляду справи по суті сторони виступили з вступними словами, після чого суд оголосив перерву до 05.03.2026.

У судове засідання 05.03.2026 з`явилися представники сторін. У судовому засіданні суд перейшов до з`ясування обставин, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідив докази, якими вони обґрунтовуються, та заслухав промови сторін у судових дебатах.

05.03.2026 суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач зазначає, що 20.06.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «КОРТ Електронні Технології» (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «УкрМілТех» (замовник) було укладено договір про надання послуг (далі - Договір), відповідно до умов якого виконавець, за завданням замовника, зобов`язується надати комплекс послуг в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Конкретний перелік послуг визначається у замовленні замовника, яке оформлюється у вигляді специфікації (додатку до Договору) або письмовому замовленні, направленому електронною поштою. Послуги надаються (виконуються) виконавцем винятково у відповідності із завданнями замовника. Замовник забезпечує виконавця усім необхідним для надання послуг за цим Договором (пункти 1.1 - 1.4 Договору).

Згідно з пунктами 2.2, 2.3 Договору вартість послуг за відповідним завданням замовника визначається у відповідній специфікації (додатку до Договору). Розрахунок за надані послуги здійснюється протягом 5 банківських днів після підписання сторонами відповідного акту приймання-передачі послуг.

Відповідно до пункту 5.2 Договору при порушенні строків оплати отриманих послуг більше ніж на 5 банківських днів, встановлених Договором, замовник виплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент прострочення, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2024, але не раніше повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за Договором (пункт 7.1 Договору).

У додатку № 1 до Договору визначено обсяг та вартість послуг, яка склала 653 657,60 грн.

Відповідно до акту № 1 наданих послуг від 31.07.2024 виконавцем були надані послуги, що зазначені у додатку № 1 до Договору на суму 653 657,60 грн.

З огляду на те, що відповідач не розрахувався з позивачем за надані послуги, позивач звернувся до суду з цим позовом, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь 653 657,60 грн заборгованості, 135 487,58 грн пені, 73 253,57 грн інфляційних втрат та 14 645,57 грн 3% річних.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач зазначає, що директор Товариства з обмеженою відповідальністю «УкрМілТех» Самусь Б.В. не підписував Договір і документи, складені на його виконання, а також наявна на вказаних документах печатка не належить відповідачу. Більше того, за доводами відповідача, він був не спроможний виконати обумовлений Договором обсяг робіт, а надані позивачем докази на підтвердження фактичного виконання таких робіт стосуються інших договорів, що укладалися між сторонами.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

За загальним правилом, відповідно до статті 208 Цивільного кодексу України, правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі.

Частинами 1, 2 статті 207 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з частиною 1 статті 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (частина 2 статті 640 Цивільного кодексу України).

У свою чергу, відповідно до статті 641 Цивільного кодексу України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

За приписами частин 1, 2 статті 642 Цивільного кодексу України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Отже, законом передбачена можливість укладення договорів у спрощеному порядку, зокрема, через ділову переписку - шляхом обміну документами та у вигляді конклюдентних дій (прийняття замовлення до виконання). При цьому договори, укладені зазначеними способами, вважаються такими, що укладені в письмовій формі.

Як вбачається з матеріалів справи, вимоги позивача ґрунтуються на тому, що він виконав роботи на підставі укладеного між сторонами Договору, які відповідач прийняв, але не оплатив.

Водночас, з огляду на заперечення відповідача про те, що він не укладав Договір та не підписував інші документи, складені на його виконання, а наявні у цих документах підписи від імені директора Товариства з обмеженою відповідальністю «УкрМілТех» Самуся Богдана Валентиновича виконані не ним, а іншою особою й відтиск печатки, що міститься у вказаних документах не належить відповідачу, судом ухвалою від 18.09.2025 було призначено комплексну почеркознавчу експертизу та експертизу друкарських форм, проведення якої доручено Державному науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України (вул.Велика Кільцева, 4, м.Київ, 03170), на вирішення якої поставлено наступні питання:

- Чи виконано підпис від імені директора Товариства з обмеженою відповідальністю «УкрМілТех» Самуся Богдана Валентиновича у договорі про надання послуг від 20.06.2024 (т. 1 а.с. 206-208), додатку № 1 від 20.06.2024 до договору про надання послуг від 20.06.2024 (т. 1 а.с. 209) та акті № 1 наданих послуг від 31.07.2024 (т. 1 а.с. 210) тією особою, від імені якої він зазначений, чи іншою особою?

- Чи нанесено відтиск печатки Товариства з обмеженою відповідальністю «УкрМілТех» на договорі про надання послуг від 20.06.2024 (т. 1 а.с. 206-208), додатку № 1 від 20.06.2024 до договору про надання послуг від 20.06.2024 (т. 1 а.с. 209) та акті № 1 наданих послуг від 31.07.2024 (т. 1 а.с. 210) печаткою, експериментальні та вільні зразки відтисків якої надані для порівняльного дослідження?

Відповідно до висновку експерта Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № КСЕ-19-25/56343-ДД від 28.11.2025, складеного судовим експертом Константіновою А.О. за результатами технічної експертизи документів, відбитки печатки круглої форми «Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРМІЛТЕХ» Україна, м.Київ LIMITED LIABILITY COMPANY «UKRMILTECH» 41997360» «UMT», які виконано в графі: «ЗАМОВНИК: Директор __ Самусь Б.В.», в договорі про надання послуг від 20.06.2024 р., в графах: «ЗАМОВНИК: ТОВ «УКРМІЛТЕХ» Директор ___ Самусь Б.В.» в додатку №1 від 20.06.2024 р. до Договору про надання послуг від 20.06.2024 р. та акті № 1 наданих послуг від 31.07.2024 р., нанесені не печаткою круглої форми «* Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРМІЛТЕХ» * Україна, м.Київ * LIMITED LIABILITY COMPANY «UKRMILTECH» * 41997360» «UMT», відбитки якої були надані на експертизу в якості експериментальних та вільних зразків.

Відповідно до висновку експерта Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № КСЕ-19-25/56343-ПЧ від 23.12.2025, складеного судовим експертом Мельніченко Г.О. за результатами почеркознавчого дослідження, підписи від імені Самуся Богдана Валентиновича у графі «Директор ______ (Самусь Б.В.)» у договорі про надання послуг від 20.06.2024, у графі «Директор ______ (Самусь Б.В.)» у додатку № 1 від 20.06.2024 до Договору про надання послуг від 20.06.2024, у графі «Директор ______ (Самусь Б.В.)» у акті № 1 наданих послуг від 31.07.2024 - виконані не Самусем Богданом Валентиновичем, а іншою особою.

Згідно з частиною 1 статті 98 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

При цьому за приписом частин 1 статті 104 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Судом встановлено, що вищенаведені висновки експертів відповідають вимогам до висновку експерта, зокрема містять інформацію про те, що експерти попереджені (обізнані) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків, тому є допустимими доказами, з урахуванням яких суд констатує, що Договір не було укладено, оскільки у однієї із сторін була відсутня воля до його укладення.

Водночас суд зауважує, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 викладено висновок, згідно з яким не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону.

Отже, за змістом законодавчого регулювання, наведеного у загальних положеннях про правочини, якщо договір хоча й має ознаки неукладеного, але є виконаним, то така обставина захищає відповідний правочин від висновку про неукладеність і в подальшому він розглядається як укладений та чинний, якщо тільки не є нікчемним чи визнаним в судовому порядку недійсним. Порушенням права у такому випадку є не саме по собі існування письмового тексту правочину, волевиявлення позивача щодо якого не було, а вчинення конкретних дій, які порушують право позивача (наприклад, зайняття та використання іншою особою майна позивача).

Відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 903 Цивільного кодексу України).

У постанові Верховного Суду від 02.07.2024 у справі № 910/12295/23 зазначено, що оцінка господарських операцій повинна проводитися на підставі комплексного, всебічного аналізу специфіки та умов вчинення конкретного правочину, з обов`язковим урахуванням його господарської мети, економічної доцільності, а також використання отриманих товарів чи послуг у подальшій діяльності підприємства. Обов`язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у сторін договору первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв`язок між фактом придбання послуги і подальшою господарською діяльністю.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію; господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Здійснення господарської операції і, власне, її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Виходячи із змісту додатку № 1 від 20.06.2024 до Договору, обсяг послуг, що їх мав надати позивач за Договором складав налаштування, програмування, калібрування 800 одиниць техніки, наданої відповідачем.

Тобто першочергово необхідно встановити отримання позивачем від відповідача відповідної техніки.

Проте матеріали справи не містять жодних доказів (актів приймання-передачі, товарно-транспортних накладних, прибуткових накладних, розписок тощо) на підтвердження передачі відповідачем техніки та/або її прийняття позивачем.

На підтвердження фактичного виконання зобов`язань за Договором позивач надав лише відеозаписи, на яких, як він зазначає, зображено процеси передачі, зборки, калібрування техніки, заявленого в Договорі типу, та її подальшої передачі за участі представників позивача та відповідача.

Дослідивши зміст наданих позивачем відеозаписів суд вважає за необхідне зазначити, що хоча виконувані на них роботи на перший погляд відповідають змісту послуг, що є предметом Договору, проте суд не може однозначно встановити як виконавця таких послуг, так і те, що такі послуги виконувались на виконання Договору і виконані належним чином.

Суд погоджується з доводами відповідача про те, що з наданих позивачем відеоматеріалів неможливо встановити, що зафіксовані на них дії стосуються саме виконання Договору, а не будь-якої іншої діяльності, зокрема й виконання договору № 4.1/05-2023 від 04.05.2023 про здійснення спільної діяльності, який укладено між відповідачем та пов`язаною із позивачем особою - Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія оборонних i радіоелектронних технологій» (така пов`язаність випливає із визнання позивача та використання печатки цієї особи на Договорі і складених на його виконання документах замість печатки позивача), який до того ж не містить чіткого визначення обов`язків сторін.

Також відповідач слушно зауважує, що відеозапис, на якому зафіксовано нібито вивезення готової продукції датований 08.08.2024, тоді як акт виконання робіт датований 30.07.2024, а останній день оплати послуг - 07.08.2024, тобто позивач віддав готову продукцію пізніше за день складення акту, який таку операцію має підтверджувати та після спливу встановленого договором строку для оплати послуг.

Згідно з частинами 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 924/233/18).

Стандарт доказування «вірогідності доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Тобто обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, враховуючи, що згідно з висновками експертів підписи від імені директора Товариства з обмеженою відповідальністю «УкрМілТех» Самуся Б.В. у Договорі, додатку № 1 від 20.06.2024 до Договору та акті № 1 наданих послуг від 31.07.2024 виконані не Самусем Б.В., а іншою особою, відтиски печатки на вказаних документах не належать Товариству з обмеженою відповідальністю «УкрМілТех», а тому Договір не було укладено, у той час як з інших доказів, наданих позивачем, неможливо встановити надання ним обумовлених Договором послуг, беручи до уваги також невжиття позивачем протягом тривалого часу заходів досудового врегулювання спору, не спростування доводів відповідача про спроможність останнього виконати обумовлений Договором обсяг робіт, доводи відповідача про те, що він не замовляв таких послуг, не передавав позивачу техніку для налаштування чи калібрування з урахуванням поданих доказів визнаються судом більш вірогідними, ніж доводи позивача про те, що він такі послуги фактично надав.

Оскільки суд дійшов висновку про недоведеність позову в частині стягнення заборгованості з оплати послуг, вимоги щодо стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат також не підлягають задоволенню як похідні.

Відповідно до частин 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, зважаючи на предмет і підстави позову, обставини, встановлені під час розгляду справи, суд не знаходить правових підстав для задоволення позову.

Витрати по сплаті судового збору за подання позову в розмірі 13 155,66 грн покладаються на позивача у відповідності до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, оскільки позов не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 129, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05.03.2026.

Суддя Т.П. Капцова