ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року м.Черкаси Справа № 925/1591/24

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Г.М.Скиби, за участю секретаря судового засідання А.М.Буднік, у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду розглянув справу за позовом Приватного підприємства "Зірка Черкащини", м.Черкаси, вул.Хрещатик,180

до відповідачів: 1) Руськополянської сільської ради, Черкаська область, Черкаський район, с.Руська Поляна, вул.Шевченка,67;

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Гісмап", м.Черкаси, вул.Небесної Сотні,5 кв.81,

за участю у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів Товариство з обмеженою відповідальністю "Мошни Інвест Груп", м.Черкаси, бул.Шевченка,268/1

про визнання договору недійсним та зобов`язання вчинити певні дії,

за участі представників сторін:

від позивача: Лугова І.В. адвокат за ордером;

від відповідача-1: Новік В.І. адвокат за ордером;

від відповідача-2: участі не брав;

третя особа: участі не брав.

Приватне підприємство "Зірка Черкащини" звернулось в Господарський суд Черкаської області із позовом до відповідачів: Руськополянської сільської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю "Гісмап" із вимогами:

визнати договір оренди землі від 28.05.2024 №44, укладений між Руськополянською сільською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гісмап" за результатами електронного аукціону №LRE001-UA-076 недійсним із застосуванням наслідків недійсності такого правочину;

скасувати державну реєстрацію договору оренди землі від 28.05.2024 №44, номер запису про інше речове правовід 29.05.2024 №55257826, внесений державним реєстратором Танцюрою Олександром Федоровичем, Виконавчий комітет Степанківської сільської ради Черкаського району Черкаської області, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 73417457 від 31.05.2024 о 08:09:52;

зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Гісмап" повернути Руськополянській сільській раді земельну ділянку площею 0,2178 га з кадастровим номером :03:001:0264, за цільовим призначенням для будівництва та з обслуговування об`єктів рекреаційного призначення (код КВПЦ 07.01), яка розташована в Черкаській області, Черкаському районі, адмінмежі Руськополянської сільської ради;

зобов`язати Руськополянську сільську раду повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Гісмап" оплату, внесену за користування земельною ділянкою площею 0,2178 га з кадастровим номером :03:001:0264 згідно з договором від 28.05.2024 №44 в сумі 100001,00 грн;

зобов`язати Руськополянську сільську раду підписати з Приватним підприємством "Зірка Черкащини" протокол земельних торгів за результатами електронного аукціону №LRE001-UA-076;

зобов`язати Руськополянську сільську раду укласти з Приватним підприємством "Зірка Черкащини" договір оренди землі за результатами електронного аукціону №LRE001-UA-076 про продаж права оренди на земельну ділянку площею 0,2178 га з кадастровим номером :03:001:0264, за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення (код КВЦП 07.01), яка розташована в Черкаській області, Черкаському районі, адмінмежах Руськополянської сільської ради.

Ухвалами суду: від 30.12.2024 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання 06.02.2025; від 06.02.2025 проведення підготовчого засідання відкладено на 05.03.2025; від 05.03.2025 залучено у справу як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів Товариство з обмеженою відповідальністю "Мошни Інвест Груп" (м.Черкаси, бул.Шевченка,268/1, ) та проведення підготовчого засідання відкладено на 25.03.2025; від 25.03.2025 оголошено перерву у підготовчому засіданні до 04.04.2025; від 04.04.2025 оголошено перерву у підготовчому засіданні до 07.04.2025; від 07.04.2025 за ініціативою позивача продовжено строк підготовчого провадження на один місяць та проведення підготовчого засідання відкладено на 30.04.2025; від 30.04.2025 прийнято заяву позивача про зміну підстав позову та призначено її до розгляду в наступному підготовчому засіданні, клопотання відповідача-2 про відкладення підготовчого засідання задоволено та проведення підготовчого засідання відкладено на 22.05.2025. В зв`язку з оголошеною повітряною тривогою проведення підготовчого засідання відкладено на 05.06.2025.

В справу надійшли документи:

07.05.2025 за вх.суду №7193/25 від позивача надійшло клопотання від 07.05.2025 про долучення до матеріалів справи повного тексту рішення Господарського суду міста Києва по справі №910/1828/25;

13.05.2025 за вх.суду №7472/25 від відповідача-2 відзив від 12.05.2025 на позовну заяву, на заяву про зміну підстав позову;

13.05.2025 за вх.суду №7511/25 від позивача додаткові пояснення від 13.05.2025 у справі;

15.05.2025 за вх.суду №7685/25 від відповідача-1 відзив від 15.05.2025 на позовну заяву;

22.05.2025 за вх.суду №7974/25 від позивача клопотання від 22.05.2025 про відкладення (перенесення) розгляду справи.

- від Відповідача1 (рада) - клопотання про проведення засідання без участі представника вх.суду №10322/25 від 08.07.2025.

- від позивача - заява про забезпечення позову (5 вимог) щодо заборони використання спірної земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0264 як сільською радою, так і товариством "Гісмап" вх.суду №10314/25 від 08.07.2025.

19.06.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу у судовий розгляд на 08.07.2025.

Судове засідання 08.07.2025 не відкрито та призначено розгляд справи по суті на 15.07.2025 з викликом сторін.

Судом відкрито судове засіданні 15.07.2025. Розгляд справи відкладено на 01.09.2025 з моменту заслуховування заперечень відповідача-2 проти забезпечення позову за заявою позивача.

Проведення судового засідання 01.09.2025 відкладено на 18.09.2025 з повідомленням сторін.

В судове засідання 18.09.2025 позивачем подано клопотання за вх.суду №13693/25 від 18.09.2025 про долучення доказів у справу примірник рішення адмінколегії Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 11.09.2025 №60/187-р/к та два проекти рішення Руськополянської сільської ради від 12.09.2025 №60-/VIII щодо затвердження технічної документації з землеустрою та внесення змін до договору оренди землі, та про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки з доказами направлення документів учасникам через систему "Електронний суд".

Відповідачем (Гісмап) подано додаткові пояснення у справі вх.суду №13700/25 від 18.09.2025 з доказами направлення документів учасникам через систему "Електронний суд". Відповідач вимоги заперечує, просить в задоволенні позову відмовити та стягнути на користь ТОВ "Гісмап" з позивача 50000 грн витрат на правову допомогу.

В судовому засіданні 18.09.2025 суд вирішив повернутися у стадію підготовчого провадження з призначенням підготовчого засідання та запропоновано Відповідачам, Третій особі подати суду письмові заперечення щодо прийнятності доказу рішення АМКУ, поданого позивачем.

Підготовче провадження закрито 18.11.2025 та призначено справу у судовий розгляд.

В судовому засіданні 11.12.2025:

представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог; вказує на допущені порушення конкурентного та антимонопольного законодавства при проведенні конкурсу та укладенні договору оренди землі. Вказує на рішення адмінколегії Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 11.09.2025 №60/187-р/к, якими встановлені порушення відповідачів.

Представники відповідачів, кожен окремо, вимоги заперечили і просили у позові відмовити, оскільки останній не ґрунтується на вимогах Закону, відповідачі прав позивача не порушували, конкурс не поставлено під сумнів. Рішення адмінколегії Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 11.09.2025 №60/187-р/к оскаржується в суді. Подано письмові відзиви на позов.

Третя особа ТОВ "Мошни Інвест Груп" висловила свою позицію у спорі у вигляді письмових пояснень у яких проти позову заперечувала, обґрунтовуючи свою позицію тим, що товариство приймало участь у земельних торгах на загальних засадах, але надало найменшу цінову пропозицію і тому не стало переможцем. Також у своїх пояснень зазначила, що дія Закону України "Про публічні закупівлі" поширюється лише на закупівлю послуг з виконання робіт із землеустрою, оцінки земель у процесі підготовки лотів до продажу земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суборенди, суперфіцію, емфітевзису) на земельних торгах здійснюється в порядку, визначеному законодавством про здійснення державних закупівель - ч.6 ст.136 Земельного кодексу України, а на випадки, якщо предметом закупівлі є придбання, оренда землі, будівель, іншого нерухомого майна або майнових прав на землю, будівлі та інше нерухоме майно дія Закону України "Про публічні закупівлі" не поширюється пп.4 ч.5 ст.3 цього Закону.

Явку представника в судове засідання третя особа ТОВ "Мошни Інвест Груп" не забезпечила, у письмових поясненнях просила розгляд справи проводити без участі представника ТОВ "Мошни Інвест Груп".

Відповідно до ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, у зв`язку з чим суд розглянув справу за наявними в ній матеріалами без участі учасника третьої особи, яка не з`явилась.

Проведення судового засідання відкладалось на 14.01.2026.

Інших доказів не подано.

За результатами судового розгляду 11.02.2026 судом проголошено та приєднано до справи вступну та резолютивну частини судового рішення відповідно до приписів ст.ст. 233, 240 ГПК України.

Судом встановлено та перевірено доказами такі взаємовідносини сторін та обставини:

На виконання Рішення Руськополянської сільської ради від 21 березня 2024 року №44-10/VІІІ, було оголошено відкриті земельні торги LRE001-UA-076 про продаж права оренди земельної ділянки площею 0,2178 га з кадастровим номером :03:001:0264, за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення (код КВЦП 07.01), яка розташована в Черкаській області, Черкаському районі, за межами с. Геронимівка в адмінмежах Руськополянської сільської ради. У цих торгах зареєструвались та брали участь суб`єкти господарювання: ПП «Зірка Черкащини» (позивач), ТОВ "Гісмап" (відповідач-2) та ТОВ "Мошни Інвест Груп" (третя особа без самостійних вимог).

17.05.2024 о 15:05 год. Організатором аукціону Руськополянською сільською радою (Відповідачем-1) було розміщено підписаний між переможцем аукціону ТОВ "Гісмап", організатором Руськополянською сільською радою та електронним майданчиком ТОВ "ЦЕНТР АУКЦІОНІВ "ЮА ЛЕНД" протокол про результати аукціону LRE001-UA-076.

Кінцева пропозиція позивача ПП "Зірка Черкащини" з ціною 100 000 грн була наступною за пропозицією ТОВ "Гісмап" (переможець торгів) з ціною 100 001 грн.

За результатами проведених торгів, 28.05.2024 між Руськополянською сільською радою (орендодавець) та ТОВ "Гісмап" (орендар) було укладено та підписано у формі єдиного документу Договір оренди землі №44. Згідно умов договору орендодавець на підставі рішення Руськополянської сільської ради №44-10/VIII від 21.03.2024 "Про проведення земельних торгів у формі аукціону з продажу права оренди земельних ділянок" та протоколу земельних торгів від 17.05.2024 №LRE001-UA-076 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, що відноситься до категорії земель: землі рекреаційного призначення (код 700), цільове призначення - для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення (код КВЦПЗ 07.01), що знаходиться за адресою: Черкаська область, Черкаський район, адміністративні межі Руськополянської сільської ради, за межами с. Геронимівка. Річна орендна плата за користування земельною ділянкою визначена за результатами проведення земельних торгів і становить 100001,00 грн, що становить 79,09% від її нормативної грошової оцінки.

Однак після проведеного аукціону, під час вивчення та опрацювання документів учасників процедури земельних торгів №LRE001-UA-076 Позивачем було виявлено факти, що свідчать про узгоджену усвідомлену антиконкурентну поведінку учасників земельних торгів ТОВ "Гісмап" (відповідач-2) та ТОВ "Мошни Інвест Груп" (третя особа).

Так, участь в аукціоні 17.05.2024 прийняли ТОВ "Гісмап", який був виконавцем робіт та послуг за замовленням Руськополянської сільської ради згідно Договору від 22.02.2024 на підготовку лоту до проведення земельних торгів (в подальшому №LRE001-UA-076) з права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0264 (том 1 а.с.75-76), а також Товариство з обмеженою відповідальністю "Мошни Інвест Груп" (пов`язана з відповідачем особа). Так, керівником, засновником та кінцевим бенефіціарним власником та вигодонабувачем ТОВ "Гісмап" та ТОВ "Мошни ІнвестГруп" на період реєстрації та участі у земельних торгах в травні 2025 року була одна і та сама особа гр. ОСОБА_1 (том 1 а.с.80, 82-87).

Обидва учасники також були зареєстровані на одному електронному майданчику ТОВ "ЦЕНТР АУКЦІОНІВ "ЮА ЛЕНД", , юридична адреса Черкаська область, м.Черкаси, вул.Небесної Сотні, 5, контактний телефон вказаний +38.

Контактний телефон вказаний в офіційних базах щодо ТОВ "Гісмап" (код 44371982) переможця торгів також НОМЕР_1 , тобто такий же як і електронного майданчика ТОВ "ЦЕНТР АУКЦІОНІВ "ЮА ЛЕНД".

Під час участі в земельних торгах LRE001-UA-076 ТОВ "Гісмап" подав заяву про участь у земельних торгах для юридичних осіб резидентів, яка містить некоректні відомості про її представника, а саме відомості про номер паспорту директора ОСОБА_1 , який відрізняється від номеру паспорту, вказаному у наказі про його призначення та протоколі загальних зборів товариства "Гісмап".

За результатами опрацювання документів цих осіб учасник торгів - ПП "Зірка Черкащини" (позивач) 12.06.2024 звернувся з заявою №102/56-245 в Північне територіальне відділення Антимонопольного комітету України щодо наявності ознак порушення антиконкурентного законодавства в діях учасників торгів - ТОВ "Гісмап" та ТОВ "Мошни Інвест Груп" під час участі в земельних торгах №LRE001-UA-076 про продаж права оренди земельної ділянки площею 0,2178 га з кадастровим номером :03:001:0264, за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення (код КВЦП 07.01), що розташована в Черкаському районі Черкаської області, за межами с.Геронимівка в адмінмежах Руськополянської сільської ради.

Розпорядженням адміністративної колегії Відділення від 10.10.2024 №60/186-рп/к розпочато розгляд справи №488/60/186-рп/к.24 у зв`язку з наявністю в діях ТОВ "ГІСМАП" та ТОВ "МОШНИ ІНВЕСТ ГРУП" ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції, що передбачено пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 ЗУ "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів аукціонів, під час участі в Аукціоні №LRE001-UA-076.

Відповідач (ТОВ "Гісмап") оскаржив в суд розпорядження АМКУ про розгляд справи №488/60/186-рп/к.24.

Рішенням господарського суду міста Києва від 28.04.2025 у справі №910/1828/25 у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Гісмап" до Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним розпорядження від 10.10.2024 №60/186-рп/к.24 відмовлено повністю. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.08.2025 апеляційну скаргу ТОВ "Гісмап" залишено без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 28.04.2025 без змін. Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 25.11.2025 року касаційну скаргу ТОВ "Гісмап" залишено без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 28.04.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.08.2025 року залишено без змін.

11.09.2025 Адміністративною колегією Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України було прийнято рішення №60/187-р/к у справі №488/60/186-рп/к.24, яким колегія визнала, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Гісмап" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Мошни Інвест Груп" вчинили порушення, передбачене пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції" - у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів аукціонів, під час участі в аукціоні "Продаж права оренди на земельну ділянку, площею 0,2178 га, з кадастровим номером :03:001:0264, за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення (код КВЦП 07.01), яка розташована в Черкаській області, Черкаському районі, адмінмежі Руськополянської сільської ради", який проводився через електронну платформу "ПРОЗОРРО.ПРОДАЖІ" Руськополянською сільською радою, ідентифікатор електронного аукціону в системі №LRE001-UA-076; за порушення, вказане в пункті 1 резолютивної частини цього рішення, на Товариство з обмеженою відповідальністю "ГІСМАП" накладено штраф у розмірі 30000 грн; за порушення, вказане в пункті 1 резолютивної частини цього рішення, на Товариство з обмеженою відповідальністю "Мошни ІНВЕСТ ГРУП" накладено штраф у розмірі 30000 грн.

Рішення органу Антимонопольного комітету України набирають чинності з дня їх прийняття.

Станом на день винесення ухвалення рішення по даній справі, рішення Адміністративної колегії Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №60/187-р/к по справі №488/60/186-рп/к.24 від 11.09.2025 не скасоване і є чинним.

Суд при прийняття рішення у справі враховує та розділяє висновки спеціального державного органу з антиконкурентних та антимонопольних питань у веденні підприємницької діяльності АМКУ, з урахуванням прийнятності, вірогідності, допустимості, обґрунтованості і взаємного зв`язку доказів у антимонопольному розслідуванні, що стосується учасників господарської справи №925/1591/24:

так, згідно з ч.1 ст.7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має такі повноваження: розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції;

рішення Комітету (АМКУ) від 11.09.2025 у справі №60/187-р/к під час розгляду справи обґрунтовано встановлені обставин, які свідчать про вчинення ТОВ "ГІСМАП" та ТОВ "МОШНИ ІНВЕСТ ГРУП" антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів торгів, а саме вказані особи узгоджували між собою умови участі у процедурах закупівлі, що підтверджується, зокрема, таким:

- пов`язаністю Відповідачів відносинами контролю;

- забезпеченням ТОВ "ГІСМАП" можливості для ТОВ "МОШНИ ІНВЕСТ ГРУП" взяти участь в Аукціоні;

- зазначенням однієї контактної особи ТОВ "ГІСМАП" та ТОВ "МОШНИ ІНВЕСТ ГРУП" на електронному майданчику;

- подачею документів для участі в Аукціоні, що підписані однією особою;

- комунікацією між Відповідачами;

- спільними властивостями електронних pdf-файлів завантажених Відповідачами;

тобто наведені вище обставини свідчать про те, що Відповідачі узгодили свою неправомірну поведінку під час їх участі в Аукціоні, замінивши ризик, який зумовлює конкуренція, на координацію своєї економічної поведінки. Така координація економічної поведінки призвела до усунення між ними конкуренції під час проведення цього аукціону;

відповідно до частини четвертої статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції" вчинення антиконкурентних узгоджених дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом;

встановленими у Справі АМКУ №60/187-р/к обставинами у їх сукупності доведено, що дії ТОВ "ГІСМАП" та ТОВ "МОШНИ ІНВЕСТ ГРУП" під час підготовки документів та участі в аукціоні: "Продаж права оренди на земельну ділянку, площею 0,2178 га, з кадастровим номером :03:001:0264, за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення (код КВЦП 07.01), яка розташована в Черкаській області, Черкаському районі, адмін.межі Руськополянської сільської ради", який проводився Руськополянською сільською радою - є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачене пунктом 4 частини другої статті 6 та пунктом 1 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів аукціонів;

для визнання органом АМК ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції вчиненим достатнім є встановлення й доведення наявності наміру суб`єктів господарювання погодити (скоординувати) власну конкурентну поведінку, зокрема шляхом обміну інформацією під час підготовки тендерної документації, що разом з тим призводить або може призвести до переваги одного з учасників під час конкурентного відбору з метою визначення переможця процедури закупівлі. Негативним наслідком при цьому є сам факт спотворення результатів торгів (через узгодження поведінки конкурсантами). Узгоджена поведінка учасників торгів не відповідає суті конкурсу. Змагальність під час торгів забезпечується таємністю інформації. З огляду на зміст статей 1, 5, 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції" змагальність учасників процедури закупівлі передбачає самостійні та незалежні дії (поведінку) кожного з них, обов`язок готувати свої пропозиції окремо, без обміну інформацією. Близька за змістом правова позиція висловлена у низці постанов Верховного Суду, в тому числі в постановах Верховного Суду від 13.03.2018 у справі №924/381/17, від 12.06.2018 у справі №922/5616/15, від 18.10.2018 у справі №916/3214/17, від 18.12.2018 у справі №922/5617/15, від 05.03.2020 у справі №924/552/19, від 11.06.2020 у справі №910/10212/19, від 22.10.2019 у справі №910/2988/18, від 05.08.2018 у справі №922/2513/18, від 07.11.2019 у справі №914/1696/18, від 02.07.2020 у справі №927/741/19;

встановлені в межах розгляду справи обставини дають підстави для висновку до позиціонування таких суб`єктів господарювання не як конкурентів, а як партнерів, які зацікавлені у господарській діяльності один одного, а сама по собі відповідність дій суб`єктів господарювання цивільному, господарському законодавству України не може автоматично свідчити про дотримання ними норм та вимог антимонопольного законодавства;

відповідачами не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки Комітету, викладені у вказаному рішенні, а наведені Комітетом доводи у рішенні підтверджені більш вірогідними доказами, які в сукупності свідчать про те, що відповідачем 2 та третьою особою вчинено порушення, передбачене п.1 ст.50 та п.4 ч.2 ст.6 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів аукціону, за яке Комітетом обґрунтовано застосовано щодо кожного з учасників штраф у розмірі 30 000,00 грн;

Верховний Суд звертав увагу на те, що господарські суди не повинні перебирати на себе не притаманні суду функції, які здійснюються виключно органами АМКУ, та знову встановлювати товарні, територіальні (географічні), часові межі певних товарних ринків після того, як це зроблено зазначеними органами, й на підставі цього робити висновки про наявність чи відсутність монопольного (домінуючого) становища суб`єкта господарювання на ринку. При цьому господарські суди під час розгляду справ мають перевіряти правильність застосування органами АМКУ відповідних правових норм, зокрема, Методики. Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного, зокрема, у постановах Верховного Суду від 22.05.2018 у справі №910/6999/17, від 19.06.2018 у справі №910/3047/17, від 11.06.2019 у справі №915/523/18, від 05.03.2020 у справі №910/2921/19, господарські суди у розгляді справ про визнання недійсними рішень органів АМКУ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції не повинні перебирати на себе не притаманні суду функції, які здійснюються виключно органами АМКУ;

належних, допустимих та достатніх доказів на спростування висновків позивача відповідачами не надано, а всі заперечення проти викладених у рішенні АМКУ висновків зводяться до переоцінки встановлених відповідачем обставин, подій та фактів. При цьому, здійснення переоцінки висновків Комітету в процесі оскарження прийнятого ним рішення в судовому порядку, нормами чинного законодавства не передбачено.

Оцінюючи пояснення учасників та докази сторін у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до часткового задоволення.

Згідно з висновками постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно положень Пленуму ВГСУ від 23.03.2012 №6 "Про судове рішення" при прийнятті рішення суд має врахувати майнові інтереси сторін, не надаючи переваги одному учаснику над іншим. Рішення має ґрунтуватися на повній та всебічній оцінці доказів у конкретній справі.

Відповідно до статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З урахуванням режиму воєнного стану, відключень енергопостачання та ймовірності повітряної тривоги в місті Черкаси у Господарському суді Черкаської області встановлено особливий режим роботи й запроваджено відповідні організаційні заходи.

Справу розглянуто у розумні строки, ураховуючи вищевказані обставини та факти.

Суд відзначає, що у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантується "процесуальна" справедливість, тобто змагальні провадження, у процесі яких у суді на рівних засадах заслуховуються аргументи сторін (рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) "Star Cate Epilekta Gevmataand Others v. Greece" від 06.07.2010 №54111/07).

Згідно ч.3 ст.5 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Відповідно до ст.4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частина 2 ст.13 Цивільного кодексу України передбачає зобов`язання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (такий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі №916/1415/19, від 02.02.2021 у справі №925/642/19).

Щодо статусу учасників:

Позивач є самостійною юридичною особою, суб`єктом господарювання на ринку товарного сільськогосподарського виробництва в Україні з присвоєнням коду та визначенням видів діяльності в ЄДРПОУ.

Суд також враховує, що відповідач-1 є самостійною юридичною особою за законом; є органом місцевого самоврядування, діяльність якого регламентована приписами Конституції України та Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". Відповідно до приписів ст.19 Конституції України орган влади може діяти лише в спосіб, визначений Законом, і не інакше.

Відповідач-2 є самостійною юридичною особою, суб`єктом господарювання на ринку послуг, інжинірінгу, будівництва, нерухомості, консультування з питань комерційної діяльності в Україні з присвоєнням коду та визначенням видів діяльності в ЄДРПОУ (том 1 а.с.22-25).

Третя особа є самостійною юридичною особою, суб`єктом господарювання на ринку послуг оренди рухомого та нерухомого майна, складського господарства, оптової торгівлі паливом в Україні з присвоєнням коду та визначенням видів діяльності в ЄДРПОУ (том 1 а.с.31-33).

Суд при прийнятті рішення враховує, що Відповідач-2 та третя особа є пов`язаними особами, оскільки керівником, засновником та кінцевим бенефіціарним власником та вигодонабувачем ТОВ "Гісмап" та ТОВ "Мошни ІнвестГруп" на період реєстрації та участі у спірних земельних торгах в травні 2025 була одна і та сама особа гр. ОСОБА_1 , що підтверджується обліковими записами в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та статутними документами (том 1 а.с.41-46, 48-52, 80-87).

Місце проведення господарської діяльності сторін відповідає місцю їх реєстрації згідно даних ЄДРПОУ положення ст.93 Цивільного кодексу України.

Щодо вимоги про визнання недійсним договору оренди землі №44 від 28.05.2024 (том 1 а.с.72-74), укладеного за результатами земельних торгів LRE001-UA-076, - суд зазначає таке.

Законодавець визначив підстави та умови визнання договору недійним приписи ст.ст.203 та 215 ЦК України, які розширеному тлумаченню не підлягають.

Відповідач "Гісмап" та третя особа "Мошни ІнвестГруп" подали документи на оголошений Руськополянською сільською радою конкурс з одного джерела, з однієї електронної адреси.

Третя особа до цього виконала технічну підготовку до публічного конкурсу та технічну документацію на спірну земельну ділянку комунальної власності за межами населеного пункту (том 1 а.с.75-76).

Тобто Відповідач та третя особа діяли спільно та усвідомлено, враховуючи пов`язаність юридичних осіб, обізнаність з технічними нюансами в підготовці та проведенні конкурсу - з метою отримання переваги в конкурсі, усунення добросовісної конкуренції, нівелювання конкурсу та переслідуючи мету перемоги, де вже не має значення, чи відповідач, чи третя особа виграють торги/стануть переможцями та укладуть договір оренди земельної ділянки комунальної власності. За таких обставин та узгодженості дій пов`язаних учасників відкритий конкурс з продажу права оренди земельної ділянки комунальної власності та його результат для необмеженого кола осіб має ілюзорний вид, про "людське око"

З метою приховати пов`язаність юридичних осіб третя особа "Мошни ІнвестГруп" змінила свого власника шляхом відчуження корпоративних прав запис в ЄДРПОУ станом на 02.04.2025 (том 1 а.с.220-226) вже після проведення конкурсу (земельних торгів LRE001-UA-076, що відбулися 17.05.2024) та отримання очікуваного позитивного результату для відповідача.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади АР Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника. Тобто це дії, спрямовані на запобігання порушенню або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу, і такі способи мають бути доступними й ефективними.

Установивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та (або) необґрунтованість заявлених вимог.

Відповідно до приписів ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється

на всі правовідносини, що виникають у державі (положенню частини другої статті 124 дано офіційне тлумачення згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 25.12.1997 №9-зп) (положенню частини другої статті 124 дано офіційне тлумачення згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 07.05.2002 №8-рп/2002) (положенню частини другої статті 124 дано офіційне тлумачення згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2002 №15-рп/2002).

п. 2 ст. 4 ГПК України гарантує право на звернення до господарського суду:

…2. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За частинами 1 та 2 статті 20 ГК України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів;

…5. Відмова від права на звернення до господарського суду є недійсною.

Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і

законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав;

визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів;

визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів

суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Частинами 1 та 2 статті 5 ГПК України унормовано, що здійснюючи правосуддя господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно із частиною 1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частинами 1, 3 статті 215 ЦК України унормовано, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною 1 статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Зміст правочину не може суперечити, зокрема, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (частина 1 статті 203 ЦК України).

Згідно із частиною 3 статті 228 ЦК України у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Норма аналогічного змісту міститься у частині 1 статті 208 ГК України (чинний на момент виникнення спірних правовідносин).

Частиною 3 статті 5 ГК України регламентовано, що суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання здійснюють свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства. Тобто суб`єкти господарювання розуміють межі прийнятності волевиявлення та правомірності умов договору, та усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність укладеного за результатами проведеного аукціону договору оренди землі №44 від 28.05.2024. Метою такого правочину є його кінцевий результат, інші учасники відносин у сфері господарювання здійснюють свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

У постанові Верховного Суду від 20.03.2019 у справі №922/1391/18 викладено правовий висновок щодо застосування частини 3 статті 228 ЦК України в сукупності з частиною 1 статті 203 вказаного Кодексу. Висновок обов`язковий для застосування судами на всій території України.

Ознаками недійсного господарського договору, що суперечить інтересам держави і суспільства, його моральним засадам є спрямованість цього правочину на порушення правового господарського порядку та наявність умислу (наміру) його сторін, якого бажають досягти сторони. Протиправна мета завідомо суперечить інтересам держави та суспільства. Отже, для правильного вирішення спору необхідно встановити, у чому конкретно полягала завідомо суперечна інтересам держави і суспільства мета укладення господарського договору, якою зі сторін і якою мірою виконано зобов`язання, а також з`ясувати наявність наміру (умислу), яка означає, що сторони (сторона), виходячи з обставин справи, усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність укладеного договору і суперечність його мети інтересам держави і суспільства, його моральним засадам та прагнули або свідомо допускали настання протиправних наслідків. Необхідною умовою для визнання господарського договору недійсним як такого, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, його моральним засадам є наявність наміру хоча б в однієї зі сторін щодо настання відповідних наслідків. Питання про те, чи мало місце протиправне діяння та чи вчинене воно відповідною особою, як і спрямованість умислу особи, може доводитися іншими наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності з урахуванням вимог, визначених процесуальним законом. При цьому вирок суду, постановлений у кримінальній справі, не є єдиним та обов`язковим доказом вини.

Аналогічні правові висновки щодо застосування вказаних норм матеріального права викладено і в постановах Верховного Суду від 13.02.2018 у справі №910/1421/16, від 15.02.2018 у справі №911/1023/17, від 17.04.2018 у справі №910/1424/16, від 31.05.2018 у справі №911/639/17, від 13.01.2022 у справі №908/3736/15, які враховує суд при прийнятті рішення.

До загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 ч.1 ст. 3 ЦК України).

Як констатує Верховний Суд у постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.04.2019 у справі №390/34/17, добросовісність це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою до інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

При цьому ст. 13 ЦК України, якою регламентовано цілі реалізації цивільних прав, не допускає їх використання з метою неправомірного обмеження конкуренції, а також недобросовісну конкуренцію та зловживання правом.

ЗУ "Про захист економічної конкуренції" визначає правові засади підтримки та захисту економічної конкуренції і спрямований на забезпечення ефективного функціонування економіки України на основі розвитку конкурентних відносин.

Статтями 1, 4 цього Закону визначено, що конкуренція це змагання між суб`єктами

господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб`єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб`єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб`єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку.

Суб`єкти господарювання, органи влади, органи місцевого самоврядування, а також органи адміністративно-господарського управління та контролю зобов`язані сприяти розвитку конкуренції та не вчиняти будь-яких неправомірних дій, які можуть мати негативний вплив на конкуренцію.

Одним із найпоширеніших видів порушень, що спотворює конкуренцію є анти- конкурентні узгоджені дії, внаслідок яких усувається конкуренція та змагальність між учасниками, що призводить до спотворення конкурентного середовища в цілому.

Так, згідно з пунктом 4 ч.2 ст. 6 вказаного Закону антиконкурентними узгодженими діями, зокрема, визнаються узгоджені дії, які стосуються спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів.

Відповідні дії становлять порушення законодавства про захист економічної конкуренції (пункт 1 ст. 50 цього Закону).

Суд вважає, що відповідачі не забезпечили здорової та чесної конкуренції при проведенні конкурсу з продажу права оренди земельної ділянки комунальної власності, що оголошений Руськополянською сільською радою.

У спірних правовідносинах саме орган влади чи місцевого самоврядування має доводити правомірність своїх дій, однак належних доказів на підтримку своєї позиції відповідач-2 не надав, що призвело до спотворення результатів відкритого конкурсу.

Одним із підстав позову позивач заявляє про порушення відповідачами його господарського інтересу та його права на справедливе очікування результатів конкурсу.

Так, згідно із ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди України застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже вказані у цій постанові рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) суд застосовує у даній справі як джерело права.

Так, у справі "Пайн Велі Девелопмент ЛТД" та інші проти Ірландії" ЄСПЛ постановив, що стаття 1 Першого протоколу Конвенції може бути застосована до захисту "правомірних очікувань" щодо певного стану речей (на майбутнє), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності.

У справі "Н.К.М. проти Угорщини" ЄСПЛ зазначив, що ті, хто діє добросовісно на підставі закону, не повинні бути розчаровані в своїх законних очікуваннях без конкретних і переконливих причин. Таким чином, захід не може бути визнаний обґрунтовано пропорційним переслідуваній меті (остаточне Рішення від 04.11.2013).

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, законодавець визначив, зокрема - договори та інші правочини.

Щодо укладання відповідачами договору оренди майна (землі):

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Ст. 650 ЦК України передбачено укладення договорів на організованих ринках капіталу та організованих товарних ринках, аукціонах (публічних торгах), конкурсах.

Особливості укладення договорів на організованих ринках капіталу, організованих товарних ринках, аукціонах (публічних торгах), конкурсах тощо встановлюються відповідними актами законодавства.

Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Ст.6 ЗУ "Про оренду землі" визначено, що Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

У разі набуття права оренди земельної ділянки на конкурентних засадах підставою для укладення договору оренди є результати земельних торгів.

Ст. 16 ЗУ "Про оренду землі", визначає порядок укладення договору оренди землі. Законодавець розрізняє використання земель приватної та державної власності. Так, укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами земельних торгів.

Ст.134 ЗК України передбачена обов`язковість продажу земельних ділянок державної чи комунальної власності або передачі їх у користування на конкурентних засадах (на земельних торгах).

Ч.1 ст. 134 ЗК України визначено, що земельні ділянки державної чи комунальної власності продаються або передаються в користування (оренду, суперфіцій, емфітевзис) окремими лотами на конкурентних засадах (на земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Підготовка лоту до конкурсу регламентована підзаконними нормативними документами та технічними регламентами: відповідно до п. 29 Постанови КМУ №1013 від 22.09.2021 "Про деякі питання підготовки до проведення та проведення земельних торгів для продажу земельних ділянок та набуття прав користування ними (оренди, суборенди, суперфіцію, емфітевзису)", під час реєстрації для участі в земельних торгах потенційний покупець через свій особистий кабінет заповнює електронну форму, подає в довільній формі заяву про участь у земельних торгах, на яку накладається електронний підпис, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, і завантажує електронні копії документів, передбачені ч.7 ст. 137 Кодексу. Заява про участь у земельних торгах подається у період, що починається через два робочих дні з дня оприлюднення оголошення про земельні торги та до закінчення кінцевого строку подання заяв про участь у земельних торгах.

Ч. 7 ст. 137 ЗК України визначає, що особа, яка бажає взяти участь у земельних торгах, подає через особистий кабінет в електронній торговій системі:

а) заяву про участь у земельних торгах, підписану кваліфікованим електронним підписом;

б) для юридичної особи копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань або копію документа про реєстрацію у державі її місцезнаходження (витяг із торговельного, банківського або судового реєстру тощо), засвідчену згідно із законодавством держави його видачі, перекладену українською мовою (для юридичної особи - нерезидента), інформацію про державу, в якій зареєстровані або мають постійне місце проживання засновники (учасники) юридичної особи, у статутному (складеному) капіталі якої є частка іноземного капіталу, інформацію про кінцевого бенефіціарного власника. Якщо особа не має кінцевого бенефіціарного власника, зазначається інформація про відсутність кінцевого бенефіціарного власника і про причину його відсутності;

для громадянина України, фізичної особи - підприємця копію довідки про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або копію паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);

для іноземних громадян та осіб без громадянства - інформацію про прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), громадянство (підданство) іншої держави, постійне місце проживання в державі, громадянином (підданим) якої є особа, копію документа, що посвідчує особу.

Копії зазначених документів засвідчуються кваліфікованим електронним підписом особи, яка бажає взяти участь у торгах;

в) документи, що підтверджують сплату реєстраційного та гарантійного внесків (копії розрахункових документів, виписки з рахунків), а в разі проведення земельних торгів з продажу земельних ділянок сільськогосподарського призначення - документи, що підтверджують сплату таких платежів з рахунку особи, яка бажає взяти участь у торгах, відкритого в українському або іноземному банку (крім банків держав, внесених FATF до списку держав, що не співпрацюють у сфері протидії відмиванню доходів, одержаних злочинним шляхом).

Представник фізичної чи юридичної особи також розміщує документи, що підтверджують його право діяти від імені учасника торгів.

Так, пунктом б) ч.19 ст. 137 ЗК України визначено, що організатор земельних торгів не підписує протокол торгів, не укладає договір за результатами проведення земельних торгів з переможцем торгів, який, зокрема, не подав документи або відомості, обов`язковість подання яких встановлена частиною сьомою цієї статті, та/або в зазначених документах наявні неправдиві відомості.

На земельні торги з індексом LRE001-UA-076 за замовленням Руськополянскої сільської ради ТОВ "Гісмап" подав заяву про участь у земельних торгах для юридичних осіб резидентів, яка містить неправдиві відомості про її представника, а саме відомості про номер паспорту директора Порона Артема Вікторовича серія та номер НОМЕР_2 , який є відмінним від номеру паспорту, вказаному у наказі про його призначення та протоколі загальних зборів серія та номер НС 762138.

Отже, організатор земельних торгів Руськополянська сільська рада (відповідач-1) не мав підписувати протокол торгів та укладати договір за результатами проведення земельних торгів із ТОВ "Гісмап" в силу вимог, передбачених пунктом б) ч.19 ст.137 ЗК України, проте фактично самоусунувся, не перевірив наявність порушення законодавства чим допустив недбальство та неналежне врядування, сприяв подальшої легалізації спотворення торгів. Такими діями відповідач 1 Руськополянська сільська рада допустив надання неправомірного права користування земельною ділянкою комунальної власності неналежному користувачу.

Руськополянська сільська рада повинна була відмовити ТОВ "Гісмап" у підписанні протоколу про результати аукціону та договору, а потім перейти до розгляду наступної за ціною пропозиції ПП «Зірка Черкащини».

Щодо неналежного врядування, допущеного Руськополянською сільською радою під час визначення переможця земельних торгів №LRE001-UA-076 та укладення договору оренди, суд зазначає про таке.

Організатор земельних торгів Руськополянська сільська рада, підписуючи протокол аукціону із учасником, який подав недостовірну інформацію у складі документів для участі у земельних торгах, діяв з порушенням вимог законодавства та принципу належного врядування.

Саме на організатора земельних торгів покладається обов`язок забезпечити законність та прозорість процедури проведення земельних торгів, а також перевірити відповідність учасників встановленим законодавством вимогам.

Однак у даному випадку організатор торгів фактично самоусунувся від виконання своїх повноважень, не перевірив достовірність інформації, наданої учасником, не встановив факт подання недостовірних відомостей та можливої пов`язаності учасників (ТОВ "Гісмап" та ТОВ "Мошни Інвест Груп"), не вжив передбачених законом заходів для усунення такого порушення.

Натомість організатор Руськополянська сільська рада, підписавши протокол аукціону з ТОВ "Гісмап", легалізував результати торгів, проведених із порушенням законодавства, що призвело до спотворення результатів земельних торгів.

Така поведінка свідчить про неналежне виконання владних повноважень, недбалість та порушення принципу належного врядування, який зобов`язує органи публічної влади діяти добросовісно, розсудливо, з належною перевіркою фактичних обставин та у спосіб, що забезпечує законність прийнятих рішень.

Організатор земельних торгів не може обмежуватись формальним виконанням процедурних дій та підписанням протоколу аукціону без перевірки законності участі переможця у торгах. Невиконання такого обов`язку свідчить про самоусунення органу влади від виконання функцій контролю за законністю процедури торгів.

Унаслідок такої бездіяльності організатора було фактично створено умови для легалізації порушення процедури проведення земельних торгів та спотворення їх результатів, що призвело до неправомірного набуття права користування земельною ділянкою комунальної власності.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що суб`єкти владних повноважень повинні діяти відповідно до принципу належного врядування, зокрема цей принцип передбачає обов`язок органів влади діяти послідовно, передбачувано та з належною обачністю, забезпечуючи законність та обґрунтованість прийнятих рішень, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний перевіряти достовірність відомостей, на підставі яких приймається управлінське рішення, та не може приймати рішення на підставі недостовірної інформації, орган публічної влади повинен діяти добросовісно та розсудливо, забезпечуючи дотримання законності при реалізації своїх повноважень.

У рішенні ЄСПЛ у справі "Рисовський проти України" (заява № 29979/04, пункт 70) Суд підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Він зазначив, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам.

У рішенні ЄСПЛ у справі "Пайн Велі Девелопмент ЛТД" та інші проти Ірландії" від 23 жовтня 1991 року зазначено, що статтю 1 Першого протоколу до Конвенції можна застосувати до захисту "правомірних очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. "Правомірні очікування" виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати, що таке рішення є дійсним, та розраховувати на певний стан речей.

Підписання організатором протоколу земельних торгів за наявності подання учасником недостовірної інформації свідчить про самоусунення організатора від виконання покладених на нього повноважень; неналежне врядування; недбале виконання владних функцій; сприяння спотворенню результатів земельних торгів.

Унаслідок таких дій було допущено надання неправомірного права користування земельною ділянкою комунальної власності, що суперечить публічним інтересам територіальної громади та принципам законності, прозорості та добросовісної конкуренції під час проведення земельних торгів.

Верховний Суд неодноразово розглядав справи та робив висновки щодо дискреційних повноважень. Судова практика у цій категорії справ є усталеною.

Суди виходять з того, що на законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Водночас, положення ч.2 ст.16 ЦК України та ст.20 ГК України передбачають такий спосіб захисту порушеного права, як визнання недійсним правочину (господарської угоди).

Цивільний кодекс України визначає правочин як дію особи, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; шляхом укладання правочинів суб`єкти цивільних відносин реалізують свої правомочності, суб`єктивні цивільні права за допомогою передачі цих прав іншим учасникам.

Ст.203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частин першої, третьої статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним, спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі. У розумінні наведених положень законодавства оспорювати правочин у суді може одна із сторін правочину або інша заінтересована особа. За відсутності визначення поняття заінтересована особа такою особою є кожен, хто має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Законодавець встановлює, що наявність підстав для визнання правочину недійсним має визначатися судом на момент його вчинення. Для такого визнання з огляду на приписи статті 5 Цивільного кодексу України суд має застосувати акт цивільного законодавства, чинний на момент укладення договору (такі висновки сформульовано в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі №905/1227/17 і від 13.07.2022 у справі №363/1834/17).

Стандарт доказування вірогідності доказів, на відміну від достатності доказів, підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19).

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, відповідачі під час розгляду справи не спростували доводи позивача, що викладені ним у позові стосовно допущених порушень анти конкурентного законодавства під час проведення процедури земельних торгів та укладення договору оренди землі із неналежним переможцем.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави (ч. 1 ст. 2 ГПК України).

Відповідно до положень частини другої ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням, мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

Виходячи з системного аналізу ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 20 ГК України та ГПК України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Тобто, відповідно до ГПК України обов`язок доведення факту порушення або оспорювання прав і охоронюваних інтересів покладено саме на позивача, а відсутність порушеного права встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Разом з тим, з урахуванням практики ЄСПЛ (пункт 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. The United Kingdom, заява №22414/93) та пункт 75 рішення від 05 квітня 2005 року у справі "Афанасьєв проти України" (заява №38722/02) судом враховано, що в кінцевому результаті ефективний спосіб захисту прав повинен забезпечити поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування, тобто такий захист повинен бути повним та забезпечувати таким чином мету здійснення правосуддя та принцип процесуальної економії (забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту).

З огляду на встановлені обставини порушення відповідачем-2 та третьою особою законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій за мовчазної згоди Руськополянської сільської ради, що призвело до спотворення результатів торгів №LRE001-UA-076 про продаж права оренди на земельну ділянку площею 0,2178 га з кадастровим номером :03:001:0264, за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення (код КВЦП 07.01), яка розташована в Черкаській області, Черкаському районі, адмінмежі Руськополянської сільської ради, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про визнання недійсним договору №44 від 28.05.2024 року, укладеного за результатами таких торгів, та повернення відповідачем-2 відповідачу-1 одержаної в користування земельної ділянки площею 0,2178 га, з кадастровим номером :03:001:0264, за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення (код КВЦП 07.01), яка розташована в Черкаській області, Черкаському районі, адмінмежі Руськополянської сільської ради є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. З урахуванням особливості визнання недійсним договору оренди землі договір може бути визнаний недійсним лише на майбутнє, оскільки неможливо привести сторони в первоначальне становище та відновити якісні та споживчі характеристики землі (земельної ділянки). З цих підстав вимога позивача про повернення відповідачеві-2 грошових коштів відповідачем-1 задоволенню не підлягає.

У зв`язку із визнанням недійсним договору №44 від 28.05.2024 на майбутнє також підлягає скасуванню його державна реєстрація в Державному реєстрі речових прав.

Рішення суду є підставою внесення державним реєстратором запису про припинення права в Державний реєстр речових прав.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання Руськополянської сільської ради підписати з ПП "Зірка Черкащини" протокол земельних торгів за результатами електронного аукціону №LRE001-UA-076 та укласти з ПП "Зірка Черкащини" договір за результатами електронного аукціону № LRE001-UA-076 про продаж права оренди на земельну ділянку, площею 0,2178 га., з кадастровим номером :03:001:0264, за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення (код КВЦП 07.01), яка розташована в Черкаській області, Черкаському районі, адмінмежі Руськополянської сільської ради, суд зазначає про таке:

Результати торгів у частині визначення переможця відповідача 2 ТОВ "Гісмап" були ним спотворені, а право наступного учасника на чесну конкуренцію та можливість укласти договір порушене.

Переможець земельних торгів - це учасник, який подав найвищу цінову пропозицію за лот, у разі якщо ним зроблено щонайменше один крок торгів (крім випадку, встановленого абзацом третім частини п`ятої статті 138 цього Кодексу), у випадках, встановлених частиною сімнадцятою статті 137 цього Кодексу, - учасник з наступною за величиною ціновою пропозицією за умови, що ним зроблено щонайменше один крок торгів, а в разі однакових цінових пропозицій - учасник, який подав раніше цінову пропозицію, за умови відсутності його відмови від очікування.

У відповідності до порядку дій, визначених Постановою Кабінету міністрів України від 22.09.2021 №1013 "Про деякі питання підготовки до проведення та проведення земельних торгів для продажу земельних ділянок та набуття прав користування ними (оренди, суборенди, суперфіцію, емфітевзису)", кандидат, чия цінова пропозиція є наступною за пропозицією переможця торгів за умови, що ним зроблений щонайменше один крок аукціону, та у разі відсутності заяви від такого учасника щодо повернення йому гарантійного внеску та відсутності факту натискання ним відповідної кнопки про відмову від очікування в особистому кабінеті визначається наступним переможцем торгів.

Суд має застосовувати такий спосіб захисту, який реально відновлює порушене право, а не лише констатує його порушення. Суд враховує, що ТОВ "Гісмап" не відмовлявся від результатів аукціону та від підписання протоколу торгів.

Якщо торги відбулися, наступний учасник визначений, але укладення договору з ним є сумнівним, то зобов`язання укласти договір є неналежним і неефективним способом захисту.

За таких обставин право на укладення договору оренди землі не виникає у наступного учасника торгів, пропозиція якого відповідала умовам аукціону та була наступною за економічною вигодою, а порушене право не може бути захищеним шляхом зобов`язання укласти з ним договір оренди землі.

Як убачається із залученого до матеріалів справи Протоколу про результати земельних торгів від 17.05.2024 № LRE001-UA-076 про продаж права оренди на земельну ділянку, площею 0,2178 га з кадастровим номером :03:001:0264, за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення (код КВЦП 07.01), яка розташована в Черкаській області, Черкаському районі, адмінмежі Руськополянської сільської ради, у ньому приймали участь 3 учасника, а саме: 1) Приватне підприємство "Зірка Черкащини", ; 2) Товариство з обмеженою відповідальністю "Мошни Інвест Груп", ; 3) ТОВ "Гісмап", . У вказаному протоколі зазначено про те, що земельні торги відбулись.

Наступною за пропозицією відповідача 2 - ТОВ "Гісмап" йде пропозиція позивача ПП "Зірка Черкащини" з ціною 100000,00 грн.

Відповідно до протоколу аукціону №LRE001-UA-076 вбачається, що Позивачем було зроблено три кроки на підвищення своєї цінової пропозиції: в першому раунді 46000 грн, у другому 60000,00 грн, та у третьому 100000 грн.

Позивачем було сплачено реєстраційний внесок в розмірі 710 грн і гарантійний внесок в розмірі 4552 грн, подано заяву оператору електронного майданчика на участь в електронному аукціоні, відповідний перелік документів для участі в земельних торгах, який складається з: заяви про участь у земельних торгах, копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, інформація про кінцевого бенефіціарного власника товариства, копії платіжної інструкції про сплату реєстраційного внеску та копії платіжної інструкції про сплату гарантійного внеску. Вказані документи, були підписані кваліфікованим електронним підписом, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису. До торгів позивача було допущено, позивач приймав участь, робив свої пропозиції по ціні.

Статтею 16 ЦК України визначено, що одним зі способів захисту цивільного права є відновлення становища, яке існувало до порушення права, та примусове виконання обов`язку в натурі.

Суд зазначає, що протокол аукціону №LRE001-UA-076 на електронному майданчику є закритий і торги є такими, що відбулися. Зворотного механізму чинне законодавство не передбачає. Протокол аукціону №LRE001-UA-076 не поставлений позивачем під сумнів і вимога про визнання аукціону №LRE001-UA-076 недійсним не заявлялась.

У цьому випадку - укладення договору з особою, яка мала право бути переможцем торгів за рішенням суду без врахування протоколу аукціону є вихід за межі позовних вимог позивача та підміна дискреційних повноважень органу місцевого самоврядування.

Отже, реальне відновлення порушеного права позивача не може бути досягнутим шляхом зобов`язання Руськополянської сільської ради підписати з ПП "Зірка Черкащини" протоколу земельних торгів за результатами електронного аукціону № LRE001-UA-076 та укладення з ПП "Зірка Черкащини" договору за результатами електронного аукціону № LRE001-UA-076 про продаж права оренди на земельну ділянку, площею 0,2178 га з кадастровим номером :03:001:0264, за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення (код КВЦП 07.01), яка розташована в Черкаській області, Черкаському районі, адмінмежі Руськополянської сільської ради.

В задоволенні цієї вимоги належить відмовити з мотивів необґрунтованості, безпідставності та недоведеності.

Відповідно до ст.ст.74, 76-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Суд вважає, що відповідачі мали достатньо часу для надання до суду доказів правомірності своїх дій при організації та проведенні спірного аукціону з продажу права оренди земельної ділянки комунальної власності за межами населеного пункту.

Відповідачами всупереч вимог та приписів ч.1 ст.74, ст.76, 77 ГПК України факту належного виконання зобов`язання щодо належного проведення публічного аукціону не доведено; доводів та документів позивача не спростовано. Договір №44 від 28.05.2024, укладений за результатами проведеного аукціону, - порушує сталі публічні відносини з процедури набуття права оренди земельної ділянки комунальної власності, порушує законний порядок та має бути визнаний недійсним.

Обґрунтування належності способу захисту у спірних правовідносинах.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань).

Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (п.5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №925/1265/16).

Водночас під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.

Суд при прийнятті рішення також враховує та розділяє правові висновки, викладені в Постанові КЦС ВС від 21.08.2024 №462/7300/20 (61-3945св24): виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності, розумності, суд керується аксіомою цивільного судочинства: "PLACUIT IN OMNIBUS REBUS PRAECIPUUM ESSE IUSTITIAE AEQUITATISQUE QUAM STRICTI IURIUS RATIONEM" яка означає "у всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права". Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляд кожної конкретної справи.

Суд враховує правові висновки постанови КЦС ВС від 23.10.2024 у справі №753/25081/21 (61-8693св), що цивільна справа має бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів а також правдивості твердження заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру.

За вказаних обставин суд вважає, що позивачем використано належний спосіб захисту свого порушеного права, передбачений приписами ст.ст.15-16 Цивільного кодексу України, тому позов підлягає до часткового задоволення.

Законом України №475/97 від 17.07.1997 ратифіковано Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) та Перший протокол до Конвенції, а відтак в силу статті 9 Конституції України вони є частиною національного законодавства України.

Згідно зі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, згоду на застосування якого надано Верховною Радою України (п.4 ст.11 ГПК України):

- принцип правової певності та юридичної визначеності, в тому числі недопустимість ревізування рішень судів, які набрали законної сили з підстав бажання зацікавленої особи в переоцінці доказів (рішення "Агрокомплекс проти України" №23465/03 від 08.03.2012);

- принцип загальної оцінки судом відносин сторін та відсутності обов`язку суду давати оцінку кожній вимозі сторін (рішення "Серявін проти України" №4909/04 від 10.02.2010, рішення "Трофімчук проти України" №4241/03 від 28.10.2010);

- принцип повноти та межі обґрунтування рішення судом в залежності від характеру рішення (рішення "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994, серія А, №303-А, п.29);

- принцип поваги до права на володіння своїм майном (рішення "Желтяков проти України" №4994/04 від 09.09.2011).

Відповідно до п.3 ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у разі часткового задоволення позову покладаються на відповідача пропорційно задоволених вимог. Відтак, належить стягнути на користь позивача 9084 грн судового збору. Решту судового збору покласти на позивача та не стягувати.

Суд не розглядає питання розподілу витрат на правову допомогу, оскільки позивачем у справу до прийняття рішення не подано первинних доказів понесених витрат. Відтак позивач не позбавлений права звернутися з окремою заявою в суд про прийняття додаткового рішення щодо витрат на правову допомогу відповідно до приписів ст.ст.130 ГПК України.

Керуючись ст.ст.129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Визнати договір оренди землі від 28.05.2024 №44, укладений між Руськополянською сільською радою, Черкаська область, Черкаський район, с.Руська Поляна, вул.Шевченка,67,

та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гісмап" м.Черкаси, вул.Небесної Сотні,5 кв.81,

за результатами електронного аукціону №LRE001-UA-076 - недійсним на майбутнє, з моменту набрання рішенням законної сили, із застосуванням наслідків недійсності такого правочину;

Скасувати державну реєстрацію договору оренди землі від 28.05.2024 №44, номер запису про інше речове право від 29.05.2024 №55257826, внесений державним реєстратором Танцюрою Олександром Федоровичем, Виконавчий комітет Степанківської сільської ради Черкаського району Черкаської області, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 73417457 від 31.05.2024 о 08:09:52;

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Гісмап" м.Черкаси, вул.Небесної Сотні,5 кв.81,

повернути Руськополянській сільській раді (Черкаська область, Черкаський район, с.Руська Поляна, вул.Шевченка,67, )

земельну ділянку площею 0,2178 га з кадастровим номером :03:001:0264, за цільовим призначенням для будівництва та з обслуговування об`єктів рекреаційного призначення (код КВПЦ 07.01), яка розташована в Черкаській області, Черкаському районі, адмінмежі Руськополянської сільської ради;

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гісмап" м.Черкаси, вул.Небесної Сотні,5 кв.81,

на користь Приватного підприємства "Зірка Черкащини", м.Черкаси, вул.Хрещатик,180,

9084 грн судового збору.

3. В решті вимог відмовити.

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду в порядку та у строки, встановлені статтями 256-258 та п.17.5 розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.

Вказане рішення суду є підставою вчинення реєстраційних дій державним реєстратором по скасуванню державної реєстрації договору від 28.05.2024 №44, номер запису про інше речове право від 29.05.2024 №55257826.

Повне рішення складено та підписано 10.03.2026

Суддя Г.М.Скиба