ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

05 березня 2026 р. м. Житомир Справа № 906/16/26

Господарський суд Житомирської області у складі судді Машевської О.П.,

за участю секретаря судового засідання: Газарової Є.Д.

розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ ЕНЕРГО-БУД" від 22.01.2026 ( вх. № г/с 01-44/302/26 ) про передачу за підсудністю справу

за позовом: Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ ЕНЕРГО-БУД"

про визнання недійсним акту здачі-прийняття робіт №440 від 08.07.2025р.,

за участю представників сторін:

від позивача: Кімак З.К., представник, витяг з посадової інструкції провідного юрисконсульта юридичного відділу від 01.07.2022

від відповідача: Дяденчук А.І., адвокат, ордер серії ВК № 1208247 від 16.01.2026.

ВСТАНОВИВ:

Господарський суд Житомирської області ухвалою від 06.01.2026 відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження за позовом КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради до ТОВ "КОМПАНІЯ ЕНЕРГО-БУД" про визнання недійсним акту здачі-прийняття робіт №440 від 08.07.2025р, призначив підготовче засідання на 16.02.2026 о 12:00 ( далі - Господарський суд).

Господарський суд ухвалою від 10.02.2026 призначив підготовче засідання на 05 березня 2026 р. о 14:30.

22 січня 2026 через систему "Електронний суд" ( вх. № г/с 01-44/302/26 від 23.01.2026) надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ ЕНЕРГО-БУД" про передачу справи за підсудністю (далі - Клопотання про передачу справи за підсудністю від 22.01.2026).

Клопотання про передачу справи за підсудністю від 22.01.2026 мотивовано тим, що у даній справі спір виник з приводу виконання проектних робіт та експертизи проектно-кошторисної документації по об`єкту "Реконструкція системи електропостачання котельні РК-1 з влаштуванням точки підключення когенераційної блочно-модульної установки KE-MNG 450-BR за адресою: м-н Короленка, 3б, в м. Житомир, згідно з договором №680-24 на виконання проектних робіт від 09.10.2024. Водночас, проектно-кошторисна документація є матеріально-правовим об`єктом , який створюється за договором підряду на виконання проектних робіт ( ст. 887 ЦК України). Тобто спірні відносини у цій справі виникли з приводу договірних правовідносин виконання Договору № 68024 на виконання проектних робіт від 09.10.2024 , а не з приводу нерухомого майна.

У підготовчому засіданні 05.03.2026 представник ТОВ "КОМПАНІЯ ЕНЕРГО-БУД" в усній формі наголосив, що станом на цю дату такий об`єкт матеріального світу як "когенераційна блочно-модульна установка KE-MNG 450-BR" фізично не існує. Виконання проектних робіт відбувалось на підставі вихідних даних КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради безвідносно котельні РК-1, у якій планується здійснити реконструкцію системи електропостачання за місцем знаходження виконавця проекту.

26 січня 2026 через систему "Електронний суд" ( вх. № г/с 1020 від 22.01.2026) від КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради надійшла заява із запереченнями щодо заявленого клопотання, оскільки Відповідач звужує поняття " спори з приводу нерухомого майна" лише до спорів про право власності , тоді як це словосполучення треба розуміти як будь-який спір у зв`язку з нерухомим майном або певними діями, пов`язаними з цим майном.

У підготовчому засіданні 05.03.2026 представник КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради підтримала викладені заперечення.

Клопотання про передачу справи за підсудністю від 22.01.2026 підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 1 ГПК України цей Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Згідно ч. 1 ст. 27 ГПК України, позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Тобто, загальне правило територіальної підсудності щодо пред`явлення позову за місцезнаходженням відповідача застосовується лише у випадку, коли інші правила підсудності не встановлені положеннями Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 30 ГПК України встановлена виключна підсудність справ.

Виключна підсудність - це правило, відповідно до якого справа має бути розглянута тільки певним господарським судом. Виключна підсудність означає, що деякі категорії справ не можуть розглядатися за загальними правилами підсудності, а також за правилами альтернативної підсудності. У цих категоріях справ не допускається також договірна підсудність.

Так, ч. 3 ст. 30 ГПК України передбачає, що спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Виключну підсудність встановлено, зокрема, для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватися правила виключної підсудності.

При цьому тлумачення ч. 3 ст. 30 ГПК України повинно відбуватися з урахуванням принципу правової визначеності, який, в аспекті даного спору, полягає у забезпеченні здатності вірного тлумачення закону пересічною особою. Зокрема, встановлюючи підхід до тлумачення правових норм, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.07.1995 у справі "Толстой-Милославський" (Tolstoy Miloslavsky) проти Сполученого Королівства (скарга №18139/91), визначаючи зміст терміну "передбачений законом" сформулював наступну умову: положення національного законодавства повинні бути настільки ясними, зрозумілими і визначеними, щоб будь-яка людина, за необхідності скориставшись порадою юриста, могла б повністю зрозуміти зміст закону.

З огляду на зазначений підхід Європейського суду з прав людини до тлумачення правових норм, положення ч. 3 ст. 30 ГПК України означають, що спір має розглядатися за правилами виключної підсудності, коли нерухоме майно, право власності на таке майно або інші вимоги, що стосуються нерухомого майна, є предметом спору.

Водночас, як свідчить правозастосовна практика Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 20.09.2018 у справі № 902/919/17, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Згідно ст. 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

За таких обставин, виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

При цьому виключна підсудність встановлена з метою забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи. Зазначені у законі суди можуть здійснити такий розгляд, оскільки в районі їх діяльності знаходиться основна маса доказів.

Правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №638/1988/17.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.07.2020 у справі № 910/10647/18 дійшла висновку, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постановах у справі №460/4286/16-ц від 23.01.2018 та у справі № 640/16548/16-ц від 16.05.2018, до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (ст. 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (ст. ст. 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (ст. ст. 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

У постанові від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду визначила, що словосполучення "з приводу нерухомого майна" у ч. 3 ст. 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередній об`єкт спірних правовідносин.

Позиція Великої Палати Верховного Суду ґрунтується, зокрема, на висновку про те, що, враховуючи аналіз змін у законодавчому регулюванні та лексичне тлумачення поняття, виключна підсудність справ застосовується до відповідних правовідносин загалом, а не щодо їх окремих складових. Тому на спори, предметом яких є стягнення заборгованості, що виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми ч. 3 ст. 30 ГПК України.

Предметом позову у даній справі є вимоги позивача про визнання недійсним акту здачі-прийняття робіт №440 від 08.07.2025р.

Тобто, матеріально - правова вимога у даній справі безпосередньо не пов`язана з нерухомим майном; вказаний спір не потребує застосування ч. 3 ст. 30 ГПК України з мотивів відсутністю прямого зв`язку предмету спору з нерухомістю.

Із урахуванням викладеного, суд застосовує загальне правило територіальної підсудності щодо пред`явлення позову за місцезнаходженням відповідача застосовується лише у випадку, коли інші правила підсудності не встановлені положеннями Господарського процесуального кодексу України і направляє справу до Господарського суду Рівненської області.

Керуючись ст.ст. 27-30, 31, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ ЕНЕРГО-БУД" від 22.01.2026 ( вх. № г/с 01-44/302/26 ) про передачу справи за підсудністю задовольнити.

2. Передати справу № 906/16/26 за позовом КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради до ТОВ "КОМПАНІЯ ЕНЕРГО-БУД" про визнання недійсним акту здачі-прийняття робіт №440 від 08.07.2025р. ( в первісній редакції позовної вимоги) за підсудністю до Господарського суду Рівненської області.

Ухвала набрала законної сили 05.03.2026 та може бути оскаржена.

Повна ухвала складена та підписана 06.03.2026.

Суддя Машевська О.П.

1 - у справу

2-3 - сторонам ( через Ел. суд)

4 - Господарському суду Рівненської області.