РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2026Справа № 910/15769/25

Суддя Господарського суду міста Києва Чинчин О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «ДІПРОБУДМАШИНА» (01015, місто Київ, ВУЛ.ЛЕЙПЦИЗЬКА, будинок 15, ідентифікаційний код юридичної особи 00241212)
до проТовариства з обмеженою відповідальністю «ЛАФЕРТІ ФОРМ» (49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вул.Володимира Великого князя, будинок 18, ідентифікаційний код юридичної особи 43619089) стягнення заборгованості у розмірі 539 125 грн. 96 коп.
Представники: без повідомлення представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Приватне акціонерне товариство «ДІПРОБУДМАШИНА» (надалі також - «Позивач») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЙОТА ІНВЕСТ» (надалі також - «Відповідач») про стягнення заборгованості у розмірі 539 125 грн. 96 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю неналежним виконанням Відповідачем його зобов`язань за Договором №1ДБМ0250002 оренди нежитлового приміщення від 21 січня 2025 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.12.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/15769/25, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.03.2026 року змінено найменування Відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «ЙОТА ІНВЕСТ» (01042, місто Київ, пров.Новопечерський, будинок 3, корпус 2, ідентифікаційний код юридичної особи 43619089) на Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛАФЕРТІ ФОРМ» (49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вул.Володимира Великого князя, будинок 18, ідентифікаційний код юридичної особи 43619089).

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З метою повідомлення Сторін про розгляд справи Судом на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України ухвала суду про відкриття провадження у справі від 19.12.2025 року була направлена до електронного кабінету Сторін у порядку, визначеному законом, що підтверджується повідомленнями про доставлення процесуального документа до електронного кабінету Сторін.

Відповідно до статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що Відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, Суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

21.01.2025 року між Приватним акціонерним товариством «ДІПРОБУДМАШИНА» (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит», яке змінило найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛАФЕРТІ ФОРМ», (Орендар) було укладено Договір оренди нежитлового приміщення №1ДБМ0250002, за умовами якого Орендодавець передає, а Орендар приймає у тимчасове оплачуване користування (оренду) нежитлове приміщення загальною площею 575,00 (п`ятсот сімдесят п`ять цілих) квадратних метрів, що іменоване далі за текстом Об`єкт оренди, на 3-му поверсі Будівлі лабораторного корпусу з офісними та банківськими приміщеннями (літера А), яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Лейпцизька, 15 та 3 (три) паркувальних місця: рівень Е паркувальне місце №8, паркувальне місце №9 та паркувальне місце №24, які знаходяться у критому паркінгу Будівлі адміністративного будинку та їдальні (літ.Б), що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Лейпцизька, 15. (а.с.8-16)

Об`єкт оренди передається Орендарю 01.02.2025 року по Акту приймання передачі. (п.1.5 Договору)

Відповідно до п. 3.2 Договору плата за оренду нараховується Орендареві з дати підписання Сторонами Акта № 1.

Відповідно до п.3.3 Договору якщо інше не передбачено цим Договором, Плата за оренду сплачується Орендарем щомісяця, не пізніше 5-го числа поточного (оплачуваного) місяця.

Згідно з п. 3.4 Договору Орендар зобов`язаний сплачувати Плату за оренду не пізніше строку, зазначеного в цьому Договорі, незалежно від факту одержання їм зазначених рахунків. При неотриманні Орендарем зазначених рахунків, Плата за оренду розраховується Орендарем самостійно відповідно до Додатка №2 до цього Договору

Пунктом 3.6. Договору встановлено, що крім Плати за оренду, Орендар повинен компенсувати/сплачувати витрати на комунальні послуги, якими він користується (електроенергія, водопостачання, опалення й т.д.), та витрати на комунальні послуги в місцях загального користування, які розподіляються між всіма Орендарями Будівлі пропорційно площі Об`єкта оренди до загальної площі Будівлі.

Відповідно до 3.6.3. Договору перерахування компенсації витрат на комунальні послуги здійснюється Орендарем на підставі виставлених Орендодавцем рахунків або Актів наданих послуг (щодо компенсації комунальних послуг), не пізніше 10 числа місяця, наступного за оплачуваним місяцем. Орендодавець до 5 числа місяця, що слідує за оплачуваним місяцем, виставляє Орендареві рахунки на компенсацію витрат на комунальні послуги та Акт наданих послуг (щодо компенсації комунальних послуг). Обов`язок по отриманню вищевказаного рахунка та Акта покладається на Орендаря. У разі неотримання рахунка на компенсацію витрат на комунальні послуги за оплачуваний місяць або відповідного Акта Орендарем, останній зобов`язаний сплатити таку компенсацію Орендодавцю у розмірі витрат на комунальні послуги за місяць, попередній оплачуваному. Після отримання Орендарем рахунка або відповідного Акта за такий оплачуваний місяць Сторони проводять перерахунок. У разі якщо сплачена Орендарем сума витрат перевищує суму, що мала бути сплачена, переплата зараховується в рахунок оплати витрат на комунальні послуги за наступний місяць. Якщо сплачена Орендарем сума витрат менша, ніж сума, що мала бути сплачена Орендар здійснює доплату протягом трьох банківських днів з дати одержання рахунка або підписання Акта.

Пунктом 7.2 Договору передбачено, що у випадку затримок з боку Орендаря в перерахуванні будь-яких платежів, передбачених цим Договором, на користь Орендодавця, Орендар сплачує пеню в розмірі офіційно встановленої подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, за кожний день прострочення від суми заборгованості.

Згідно з п.7.2.1 Договору крім зазначеного вище у п. 7.2. цього Договору, до Орендаря застосовується додаткова відповідальність за прострочення виконання грошових зобов`язань:

7.2.1.1. якщо період прострочення становить більше 10-15 календарних днів, то Орендар зобов`язаний сплатити Орендодавцю штраф у розмірі 10 (десять) відсотків від простроченої суми грошового зобов`язання;

7.2.1.2. якщо період прострочення становить 16 - 20 календарних днів, то Орендар зобов`язаний сплатити Орендодавцю штраф у розмірі 20 (двадцять) відсотків від простроченої суми грошового зобов`язання;

7.2.1.3. якщо період прострочення становить більше 30 календарних днів, то Орендар зобов`язаний сплатити Орендодавцю штраф у розмірі 30 (тридцять) відсотків від простроченої суми грошового зобов`язання.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору оренди нежитлового приміщення №1ДБМ0250002 від 21.01.2025 року Орендодавець передав, а Орендар в свою чергу прийняв у тимчасове оплачуване користування (оренду) нежитлове приміщення загальною площею 575,00 (п`ятсот сімдесят п`ять цілих) квадратних метрів, що іменоване далі за текстом Об`єкт оренди, на 3-му поверсі Будівлі лабораторного корпусу з офісними та банківськими приміщеннями (літера А), яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Лейпцизька, 15 та 3 (три) паркувальних місця: рівень Е паркувальне місце №8, паркувальне місце №9 та паркувальне місце №24, які знаходяться у критому паркінгу Будівлі адміністративного будинку та їдальні (літ.Б), що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Лейпцизька, 15, що підтверджується Актом приймання передачі №1 від 01.02.2025 року. (зворотна частина а.с.16)

Як зазначає Позивач, на виконання умов Договору оренди нежитлового приміщення №1ДБМ0250002 від 21.01.2025 року він надав, а Орендар в свою чергу прийняв послуги з оренди за листопад 2025 року, що підтверджується Актом здачі прийняття надання послуг №/2025 від 30.11.2025 року на суму 402 793 грн. 99 коп. (а.с.20)

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги Позивач зазначає, що Відповідач не виконав свої зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати орендних платежів. Таким чином, в результаті неналежного виконання Відповідачем зобов`язань у останнього утворилась заборгованість по орендній платі у розмірі 402 793 грн. 99 коп. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАФЕРТІ ФОРМ» 3% річних у розмірі 1 224 грн. 94 коп., інфляційні у розмірі 1 611 грн. 18 коп., пеню у розмірі 12 657 грн. 66 коп. та штраф у розмірі 120 838 грн. 19 коп.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «ДІПРОБУДМАШИНА» підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору оренди нежитлового приміщення №1ДБМ0250002 від 21.01.2025 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 5 ст. 762 Цивільного кодексу України визначено, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

За користування майном з наймодавця справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч.1 ст. 762 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору оренди нежитлового приміщення №1ДБМ0250002 від 21.01.2025 року Орендодавець передав, а Орендар в свою чергу прийняв у тимчасове оплачуване користування (оренду) нежитлове приміщення загальною площею 575,00 (п`ятсот сімдесят п`ять цілих) квадратних метрів, що іменоване далі за текстом Об`єкт оренди, на 3-му поверсі Будівлі лабораторного корпусу з офісними та банківськими приміщеннями (літера А), яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Лейпцизька, 15 та 3 (три) паркувальних місця: рівень Е паркувальне місце №8, паркувальне місце №9 та паркувальне місце №24, які знаходяться у критому паркінгу Будівлі адміністративного будинку та їдальні (літ.Б), що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Лейпцизька, 15, що підтверджується Актом приймання передачі №1 від 01.02.2025 року, який оформлений належним чином та підписаний уповноваженими представниками сторін і скріплений печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку. (зворотна частина а.с.16)

Відповідно до п. 3.2 Договору плата за оренду нараховується Орендареві з дати підписання Сторонами Акта № 1.

Відповідно до п.3.3 Договору якщо інше не передбачено цим Договором, Плата за оренду сплачується Орендарем щомісяця, не пізніше 5-го числа поточного (оплачуваного) місяця.

Згідно з п. 3.4 Договору Орендар зобов`язаний сплачувати Плату за оренду не пізніше строку, зазначеного в цьому Договорі, незалежно від факту одержання їм зазначених рахунків. При неотриманні Орендарем зазначених рахунків, Плата за оренду розраховується Орендарем самостійно відповідно до Додатка №2 до цього Договору

Пунктом 3.6. Договору встановлено, що крім Плати за оренду, Орендар повинен компенсувати/сплачувати витрати на комунальні послуги, якими він користується (електроенергія, водопостачання, опалення й т.д.), та витрати на комунальні послуги в місцях загального користування, які розподіляються між всіма Орендарями Будівлі пропорційно площі Об`єкта оренди до загальної площі Будівлі.

Відповідно до 3.6.3. Договору перерахування компенсації витрат на комунальні послуги здійснюється Орендарем на підставі виставлених Орендодавцем рахунків або Актів наданих послуг (щодо компенсації комунальних послуг), не пізніше 10 числа місяця, наступного за оплачуваним місяцем. Орендодавець до 5 числа місяця, що слідує за оплачуваним місяцем, виставляє Орендареві рахунки на компенсацію витрат на комунальні послуги та Акт наданих послуг (щодо компенсації комунальних послуг). Обов`язок по отриманню вищевказаного рахунка та Акта покладається на Орендаря. У разі неотримання рахунка на компенсацію витрат на комунальні послуги за оплачуваний місяць або відповідного Акта Орендарем, останній зобов`язаний сплатити таку компенсацію Орендодавцю у розмірі витрат на комунальні послуги за місяць, попередній оплачуваному. Після отримання Орендарем рахунка або відповідного Акта за такий оплачуваний місяць Сторони проводять перерахунок. У разі якщо сплачена Орендарем сума витрат перевищує суму, що мала бути сплачена, переплата зараховується в рахунок оплати витрат на комунальні послуги за наступний місяць. Якщо сплачена Орендарем сума витрат менша, ніж сума, що мала бути сплачена Орендар здійснює доплату протягом трьох банківських днів з дати одержання рахунка або підписання Акта.

Так, на виконання умов Договору оренди нежитлового приміщення №1ДБМ0250002 від 21.01.2025 року Орендодавець надав, а Орендар в свою чергу прийняв послуги з оренди за прийняв послуги з оренди за листопад 2025 року, що підтверджується Актом здачі прийняття надання послуг №/2025 від 30.11.2025 року на суму 402 793 грн. 99 коп. (а.с.20)

Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи вищенаведені умови Договору оренди нежитлового приміщення №1ДБМ0250002 від 21.01.2025 року, обов`язок Відповідача по оплаті орендної плати за листопад 2025 року на суму в розмірі 402 793 грн. 99 коп. настав 05.11.2025 року.

Таким чином, заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАФЕРТІ ФОРМ» перед Приватним акціонерним товариством «ДІПРОБУДМАШИНА» за Договором оренди нежитлового приміщення №1ДБМ0250002 від 21.01.2025 року становить 402 793 грн. 99 коп.

Проте, Суд звертає увагу на те, що до матеріалів справи не було додано належних та допустимих доказів відповідно до статей 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати Відповідачем заборгованості перед Приватним акціонерним товариством «ДІПРОБУДМАШИНА» за Договором оренди нежитлового приміщення №1ДБМ0250002 від 21.01.2025 року у розмірі 402 793 грн. 99 коп.

Отже, Суд зазначає, що Відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору, не здійснив оплату по орендній платі в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов`язання належним чином, а тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по орендній платі у розмірі 402 793 грн. 99 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При зверненні до суду Позивач просив стягнути з Відповідача на його користь 3% річних за загальний період прострочки з 06.11.2025 р. по 12.12.2025 р. у розмірі 1 224 грн. 94 коп. та інфляційні у розмірі 1 611 грн. 18 коп.

Пунктом 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитору зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013 року).

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних, у зв`язку з неналежним виконанням умов Договору, за загальний період прострочки виконання Відповідачем його договірного грошового зобов`язання за загальний період з 06.11.2025 р. по 12.12.2025 р. у розмірі 1 224 грн. 94 коп. вважає, що ця частина позовних вимог підлягає задоволенню у повному обсязі.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.п. 3.1, 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013 року)

Таким чином, законом установлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у виді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, у розумінні положень наведеної норми позивач як кредитор, вправі вимагати стягнення у судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

Разом із тим, Суд зазначає, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплату яких передбачено частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Згідно з положеннями ст. 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України.

Відповідно до ст. 3 вищевказаного Закону індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Оскільки індекси інфляції є саме коефіцієнтами, призначенням яких є переведення розміру заборгованості у реальну величину грошових коштів з урахуванням знецінення первинної суми, такі інфляційні втрати не можуть бути розраховані за певну кількість днів прострочення, так як їх розмір не відповідатиме реальній величині знецінення грошових коштів, що існував у певний період протягом місяця, а не на конкретну дату чи за декілька днів.

Згідно з Листом Державного комітету статистики України №11/1-5/73 від 13.02.2009р. також не має практичного застосування середньоденний індекс інфляції, що може бути розрахований за формулою середньої геометричної незваженої (корінь з місячного індексу в 31 (30) степені). Так, він вказує лише на темп приросту цін за 1 день та не є показником реальної величини знецінення грошових коштів кредитора за період прострочення боржником своїх зобов`язань.

Зазначені висновки підтверджуються Рекомендаціями Верховного Суду України щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, даних у листі Верховного Суду України № 62-97р від 03.04.1997р., відповідно до яких визначення загального індексу за певний період часу здійснюється шляхом перемноження помісячних індексів, тобто накопичувальним підсумком. Його застосування до визначення заборгованості здійснюється за умов, якщо в цей період з боку боржника не здійснювалося платежів, тобто розмір основного боргу не змінювався. У випадку, якщо боржник здійснював платежі, загальні індекси інфляції і розмір заборгованості визначаються шляхом множення не за весь період прострочення, а виключно по кожному періоду, в якому розмір заборгованості не змінювався, зі складанням сум отриманих в результаті інфляційних збитків кожного періоду. При цьому, слід вважати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за період з врахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця.

Таким чином, інфляційні мають розраховуватись шляхом визначення різниці між добутком суми боргу та помісячних індексів інфляції за час прострочення, розділених на сто, і сумою боргу.

Зазначене відповідає п. 6 Наказу Держкомстату №265 від 27.07.2007р. «Про затвердження Методики розрахунку базового індексу споживчих цін», відповідно до якого розрахунки базового індексу споживчих цін проводяться за міжнародною класифікацією індивідуального споживання за цілями та здійснюються відповідно до модифікованої формули Ласпейреса. Розрахунки базового індексу споживчих цін за квартал, період з початку року і т.п. проводяться «ланцюговим» методом, тобто шляхом множення місячних (квартальних і т.д.) індексів.

При цьому, коли відносно кожного грошового зобов`язання, які мають різні строки виникнення, проводиться оплата частинами через короткі проміжки часу, розрахунок інфляційних втрат необхідно здійснювати щодо кожного окремого платежу, як складової загальної суми окремого грошового зобов`язання, за період з моменту виникнення обов`язку з оплати та який буде спільним для всіх платежів по конкретному грошовому зобов`язанню, до моменту фактичного здійснення платежу з подальшим сумуванням отриманих результатів для визначення загальної суми інфляційних втрат.

Крім того, необхідно враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

Суд, перевіривши розрахунок інфляційних, як збільшення суми основного боргу в період прострочки виконання боржником його грошового зобов`язання в зв`язку з девальвацією грошової одиниці України, за загальний період прострочки з 06.11.2025 р. по 12.12.2025 р. у розмірі 1 611 грн. 18 коп. вважає, що ця частина позовних вимог підлягає задоволенню у повному обсязі.

Крім того, при зверненні до суду Позивач просив стягнути з Відповідача на його користь пеню за загальний період прострочення з 06.11.2025 року по 12.12.2025 року у розмірі 12 657 грн. 66 коп. та штраф у розмірі 120 838 грн. 19 коп.

Згідно з ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 611 Цивільного кодексу України зазначено, що одним з наслідків порушення зобов`язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов`язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язання, зокрема у випадку прострочення виконання.

Згідно з частинами 1, 4 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Частиною 1 ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойка це грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з нормами ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено частиною 3 статті 549 ЦК України, частиною 6 статті 231 ГК України та статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", а право встановити у договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною 4 статті 231 ГК України. Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною 2 статті 231 ГК України. При цьому в інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі можливість одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, тобто коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Крім того, Суд звертає увагу, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02.04.2019 у справі №917/194/18, від 09.02.2018 у справі №911/2813/17, від 22.03.2018 у справі №911/1351/17, від 25.05.2018 у справі №922/1720/17.

Пунктом 7.2 Договору передбачено, що у випадку затримок з боку Орендаря в перерахуванні будь-яких платежів, передбачених цим Договором, на користь Орендодавця, Орендар сплачує пеню в розмірі офіційно встановленої подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, за кожний день прострочення від суми заборгованості.

Згідно з п.7.2.1 Договору крім зазначеного вище у п. 7.2. цього Договору, до Орендаря застосовується додаткова відповідальність за прострочення виконання грошових зобов`язань:

7.2.1.1. якщо період прострочення становить більше 10-15 календарних днів, то Орендар зобов`язаний сплатити Орендодавцю штраф у розмірі 10 (десять) відсотків від простроченої суми грошового зобов`язання;

7.2.1.2. якщо період прострочення становить 16 - 20 календарних днів, то Орендар зобов`язаний сплатити Орендодавцю штраф у розмірі 20 (двадцять) відсотків від простроченої суми грошового зобов`язання;

7.2.1.3. якщо період прострочення становить більше 30 календарних днів, то Орендар зобов`язаний сплатити Орендодавцю штраф у розмірі 30 (тридцять) відсотків від простроченої суми грошового зобов`язання.

Суд, перевіривши розрахунок пені, у зв`язку з неналежним виконанням умов Договору, за загальний період прострочки виконання Відповідачем його договірного грошового зобов`язання з 06.11.2025 року по 12.12.2025 року у розмірі 12 657 грн. 66 коп. вважає, що ця частина позовних вимог підлягає задоволенню у повному обсязі.

Суд, перевіривши розрахунок 30% штрафу у розмірі 120 838 грн. 19 коп. на підставі п.7.2.1.3 Договору оренди нежитлового приміщення №1ДБМ0250002 від 21.01.2025 року, прийшов до висновку, що вказані позовні вимоги Позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Таким чином, з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАФЕРТІ ФОРМ» на користь Приватного акціонерного товариства «ДІПРОБУДМАШИНА» підлягає стягненню заборгованість у розмірі 402 793 грн. 99 коп., 3% річних у розмірі 1 224 грн. 94 коп., інфляційні у розмірі 1 611 грн. 18 коп., пеня у розмірі 12 657 грн. 66 коп. та штраф у розмірі 120 838 грн. 19 коп.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на Відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 242, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ

1. Позов Приватного акціонерного товариства «ДІПРОБУДМАШИНА» - задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАФЕРТІ ФОРМ» (49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вул.Володимира Великого князя, будинок 18, ідентифікаційний код юридичної особи 43619089) на користь Приватного акціонерного товариства «ДІПРОБУДМАШИНА» (01015, місто Київ, ВУЛ.ЛЕЙПЦИЗЬКА, будинок 15, ідентифікаційний код юридичної особи 00241212) заборгованість у розмірі 402 793 (чотириста дві тисячі сімсот дев`яносто три) грн. 99 коп., 3% річних у розмірі 1 224 (одна тисяча двісті двадцять чотири) грн. 94 коп., інфляційні у розмірі 1 611 (одна тисяча шістсот одинадцять) грн. 18 коп., пеню у розмірі 12 657 (дванадцять тисяч шістсот п`ятдесят сім) грн. 66 коп., штраф у розмірі 120 838 (сто двадцять тисяч вісімсот тридцять вісім) грн. 19 коп. та судовий збір у розмірі 6 469 (шість тисяч чотириста шістдесят дев`ять) грн. 51 коп.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 17 березня 2026 року.

Суддя О.В. Чинчин