ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
02.03.2026 року м. Дніпро Справа № 904/2383/24
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач)
суддів: Мороза В.Ф., Паруснікова Ю.Б.,
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Омега" про ухвалення додаткового рішення за результатами розгляду апеляційної скарги Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Господарського суду Дніпропетровської області (суддя Крижний О.М.) від 14.11.2024р. у справі № 904/2383/24
за позовом Головного управління ДПС у Донецькій області, м. Маріуполь Донецької області
до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Цукортрейд ЛТД", м. Харків
відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Омега", м. Дніпро
про визнання правочину недійсним та застосування наслідків недійсності правочину, -, -
Головне управління ДПС у Донецькій області звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, у якому просило:
- визнати договір поставки від 01.04.2022 № 1340/п укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Цукортрейд ЛТД" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Омега" недійсним;
- застосувати наслідки, визначені ч. 3 ст. 228 Цивільного кодексу України, шляхом стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Цукортрейд ЛТД" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Омега" кошти у сумі 67 672 800,00 грн, як такі, що були отримані за недійсним правочином;
- застосувати наслідки, визначені ч. 3 ст. 228 Цивільного кодексу України, шляхом стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Омега" в дохід держави кошти у сумі 67 672 800,00 грн, як такі, що були отримані за недійсним правочином.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 14.11.2024р. у справі № 904/2383/24:

- у задоволенні позову Головного управління ДПС у Донецькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Цукортрейд ЛТД", Товариства з обмеженою відповідальністю "Омега" про визнання правочину недійсним та застосування наслідків недійсності правочину відмовлено;

- судові витрати, понесені Головним управлінням ДПС у Донецькій області, покладено на Головне управління ДПС у Донецькій області.

Не погодившись з цим рішенням господарського суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося Головне управління ДПС у Донецькій області, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.11.2024р. у справі № 904/2383/24 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги позивача задовольнити повністю.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 08.07.2025р. у справі № 904/2383/24:

- апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.11.2024р. у справі № 904/2383/24 залишено без задоволення;

- рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.11.2024р. у справі № 904/2383/24 залишено без змін;

- судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, покладено на Головне управління ДПС у Донецькій області.

Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.09.2025 вказані рішення залишено без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Омега" заявило про те, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції становить - 200 000 грн. витрат на правову допомогу. До відзиву надано договір про надання правничої допомоги та платіжну інструкцію про оплату вказаної суми.

14.07.2025 до Центрального апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Омега" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем-2 у зв`язку із апеляційним переглядом справи, у сумі 200 000,00 грн.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.07.2025р. заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Омега" про ухвалення додаткового рішення прийнято до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Позивач звернувся до апеляційного суду з запереченнями на заяву відповідача-2 про розподіл судових витрат. Посилається, що на підтвердження понесених відповідачем-2, витрат на професійну правничу допомогу не надано проміжні Акти приймання передачі наданих послуг на певну дату за відповідний період із зазначенням суми наданих послуг, як це передбачено договором про надання правничої допомоги.

У наданому звіті від 09.07.2025 про надання послуг по договору про надання правничої допомоги зазначено про безпосереднє представництво інтересів замовника в суді апеляційної інстанції виконавцем, тобто АО "АЛМ", однак у розгляді справи у апеляційному господарському суді приймав участь безпосередньо адвокат Ромащенко К.В. на підставі довіреності від 01.01.2025, виданою генеральним директором Безуглим В.А. ТОВ "ОМЕГА". Відповідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з січня 2024 по червень 2025 року Ромащенко К.В. щомісячно отримує дохід від ТОВ "ОМЕГА" - заробітну плату. У звіті також йде посилання на інший суд - Дніпропетровський апеляційний господарський суд.

Розглянувши наявні матеріали справи, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ОМЕГА" про ухвалення додаткового рішення та додані до неї докази, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення вказаної заяви відповідача-2, виходячи з наступного.

За приписами ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, розподіл судових витрат у справі здійснює господарський суд, який приймає рішення, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат. У разі, якщо судом не було прийнято рішення щодо розподілу судового збору або інших судових витрат, суд за заявою учасників справи чи з власної ініціативи повинен ухвалити додаткове рішення (постанову) зі справи, яким вирішити відповідне питання.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції має містити розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Положеннями ст. 221 ГПК України визначено, що у разі якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом ст. 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Право учасників справи користуватися правничою допомогою передбачено ст. 16 ГПК України.

Відповідно до ст. 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з ч. 2 ст. 126 ГПК України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

За змістом ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

За ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Частиною 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Отже, за змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.02.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОМЕГА" (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням "АЛМ" (адвокатське об`єднання) було укладено договір про надання правничої допомоги від 01.02.2025 № 01-02-2025/1, за умовами якого Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надати Клієнту правову консультацію, сформувати правову позицію, підготувати необхідні процесуальні документи та здійснити представництво інтересів Клієнта в суді апеляційної інстанції у справі № 904/2383/24 за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.11.2024 у справі за позовом ГУ ДПС у Донецькій області до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЦУКОРТРЕЙД ЛТД", ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ОМЕГА" про визнання правочину недійсним та застосування наслідків недійсності правочину (пункт 1.1).

Відповідно до п. 1.2 указаного договору для реалізації зобов`язань, передбачених п. 1.1 цього Договору, Адвокатське об`єднання зобов`язується надавати Клієнту протягом строку дії цього Договору правничу допомогу у наступному: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; вивчення судової практики з аналогічних спорів; формування правової позиції по справі; складення відзиву на апеляційну скаргу та інших процесуальних документів; представництво інтересів у судах під час здійснення господарського судочинства; підготовка до судових засідань та участь у них; інша правова допомога за погодженням сторін.

Згідно п. 2.1.1. договору Адвокатське об`єднання з метою надання послуг в межах предмету цього Договору може призначати особу або кілька осіб як з числа членів Адвокатського об`єднання так і шляхом залучення інших адвокатів на договірній основі з Адвокатським об`єднанням.

Відповідно до п. 2.1.2. договору призначення особи, відповідальної за надання правової (правничої") допомоги Клієнту в межах цього Договору, відбувається шляхом видачі Адвокатським об`єднання Ордеру конкретному адвокату відповідно до вимог чинного законодавства.

За надання послуг, передбачених цим Договором, Клієнт зобов`язується сплатити на розрахунковий рахунок Адвокатського об`єднання гонорар у розмірі 200 000,00 гривень з урахуванням ПДВ (пункт 3.1).

Визначений п. 3.1. цього договору гонорар є фіксованим і включає у себе повне юридичне супроводження справи в суді апеляційної інстанції (пункт 3.2. договору).

За умовами п. 5.1. договору по мірі виконання послуг за цим Договором Адвокатське об`єднання складає та надає Клієнту проміжні Акти приймання-передачі наданих послуг на певну дату за відповідний період із зазначенням суми наданих послуг. До кожного Акту додається Звіт з детальним описом обсягів і видів виконаних послуг за звітний період.

Після остаточного виконання всіх послуг за Договором Сторони підписують остаточний Акт приймання-передачі наданих послуг, який є підставою для остаточних розрахунків та підтвердженням повного виконання зобов`язань за Договором (п. 5.6. договору).

27.03.2025 ТОВ "ОМЕГА" на виконання умов договору сплатило на користь АО "АЛМ" фіксований гонорар у розмірі 200 000,00 грн. згідно платіжної інструкції № 173225640.

В матеріалах справи наявний Звіт про надання послуг по Договору від Адвокатського об`єднання "АЛМ" від 09.07.2025, відповідно до якого за звітний період виконавцем надано замовнику наступні послуги:

- комплексний правовий аналіз справи та формування правової позиції відповідно до п. 1.1 та 1.2.3 Договору;

- підготовка процесуальних документів та правових висновків відповідно до п. 1.2.4 Договору;

- безпосереднє представництво інтересів Замовника в суді апеляційної інстанції відповідно до п. 1.2.5-1.2.6 Договору;

- експертно-консультаційне супроводження та стратегічне планування відповідно до п. 1.2.1,1.2.2 та 1.2.7 Договору;

- дослідження судової практики та підготовка правових позицій з суміжних питань відповідно до п. 1.2.2 Договору.

Також 09.07.2025 між сторонами договору підписано Акт надання послуг № 9, відповідно до якого виконавцем були виконані послуги з надання правничої допомоги по договору загальною вартістю 200 000, 00 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що адвокат Ромащенко К.В. здійснював представництво інтересів відповідача-2 у суді апеляційної інстанції на підставі довіреності від 01.01.2025, виданої ТОВ "ОМЕГА"; від відповідача-2 вказаною особою подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді, відзив на апеляційну скаргу, адвокат брав участь у трьох судових засіданнях.

Вказаний адвокат також здійснював представництво інтересів відповідача-2 у суді першої інстанції на підставі довіреності від 08.01.2024.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 вказано, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені не тільки з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору.

У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постанові Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18.

Оцінюючи суму судових витрат відповідача-2 на професійну правничу допомогу під час апеляційного перегляду справи за критеріями розумності, необхідності, неминучості та співвідношення ціни послуг до ринкових цін, колегія суддів зазначає наступне.

Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у додатковій постанові від 05.08.2019 у справі № 911/1563/18, зазначено, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірною, у порівнянні з ринковими цінами, вартістю адвокатських послуг.

Аналіз ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" свідчить про те, що гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру або погодинної оплати.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Однак, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18).

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що у суді апеляційної інстанції правнича допомога відповідачу-2 полягала у складенні процесуальних документів і участі в судових засіданнях.

Верховний Суд у своїх постановах виснував, що у будь-якому випадку надання правової допомоги з приводу вирішення навіть певної (усієї) сукупності процесуальних питань у касаційному порядку не може бути об`єктивно оцінено у більшому розмірі, ніж надання первинної правничої допомоги, необхідної для звернення особи до суду з адміністративним позовом. Первинна - більш складна, об`ємна і потребує повного аналізу обставин справи та нормативно-правової бази. В свою чергу, процедурні питання є типовими, виконання, яких потребує більш технічного підходу та не залежить від ціни позову та/або професійного досвіду виконавця (постанова ВС КАС від 11.12.2019 у справі №2040/6747/18, відповідна позиція підтримана і судом господарської юрисдикції у постанові ВС КГС від 07.02.2022 №918/1045/20).

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що адвокат Ромащенко К.В. був представником відповідача-2 та приймав участь на стадії розгляду справи у суді першої інстанцій, а отже, є обізнаним із обставинами справи та правовою позицією у спірних правовідносинах.

Також, колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду, наведену у справах № 756/2114/17 і № 911/3386/17, відповідно до якої підготовка справи в суді не вимагає великого обсягу юридичної й технічної роботи в разі незмінності правової позиції сторони у судах попередніх інстанцій, з огляду на що, не підтверджується наявність об`єктивної необхідності для адвокатів, які надавали правову допомогу учаснику процесу в судах попередніх інстанцій, вивчати додаткові джерела права.

Як вже було зазначено, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт, або з власної ініціативи суду.

Позивач звернувся до апеляційного суду з клопотанням про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, посилаючись на недоведеність факту надання правової допомоги вказаним адвокатом від імені Адвокатського об`єднання "АЛМ", отримання щомісячної заробітної плати адвокатом від відповідача-2; відсутність проміжних Актів приймання передачі наданих послуг, посилання у звіті про виконані роботи на інший суд.

Колегія суддів не погоджується з вказаними доводами позивача.

Норми процесуального законодавства не містять вимоги щодо обов`язкового зазначення адвокатського об`єднання в довіреності. Представництво здійснює адвокат, а витрати понесені на підставі договору з адвокатським об`єднанням.

Доводи позивача щодо відсутності у довіреності посилання на адвокатське об`єднання є безпідставними, оскільки процесуальним представником у справі є адвокат як фізична особа, повноваження якого підтверджені довіреністю або ордером. Закон не ставить чинність представництва у залежність від зазначення в довіреності організаційної форми здійснення адвокатської діяльності.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Відповідно до відкритих даних Єдиного реєстру адвокатів України формою адвокатської діяльності адвоката Ромащенко К.В. є Адвокатське об`єднання "АЛМ".

Вище встановлено, що між відповідачем-2 та Адвокатським об`єднанням укладено договір про надання правничої допомоги. Послуги фактично надані, що підтверджується актом приймання-передачі. Оплата здійснена на рахунок адвокатського об`єднання, що підтверджується платіжними документами. Отже, витрати є реальними та документально підтвердженими.

Адвокат, який здійснював представництво, є учасником/партнером відповідного адвокатського об`єднання, що узгоджується з умовами договору.

Відсутність у матеріалах справи проміжних актів, за наявності остаточного акту приймання-передачі наданих послуг, який є підставою для остаточних розрахунків та підтвердженням повного виконання зобов`язань за Договором (п. 5.6. договору), не свідчить про недоведеність надання послуг у справі.

Факт перебування вказаного адвоката у безпосередніх трудових відносинах з відповідачем-2 не доведено, так само як позивачем не доведено належними доказами отримання щомісячної заробітної плати адвокатом від відповідача-2, на що останній посилається у запереченнях.

Помилкове посилання у звіті про виконані роботи на інше найменування суду - Дніпровський апеляційний господарський суд, не спростовує факту надання правничої допомоги у Центральному апеляційному господарському суді, що підтверджується і договором, і актом, і матеріалами справи.

Проте, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України колегія суддів з власної ініціативи не вбачає підстав для присудження на користь відповідача-2 всі його витрати на професійну правову допомогу.

Проаналізувавши опис робіт, наведений в звіті, колегія суддів приходить до висновку, що заявлені відповідачем-2 до стягнення витрати на правничу допомогу у розмірі 200 000, 00 грн. є завищеними та виходять за розумні межі вартості цих послуг на етапі апеляційного перегляду, приймаючи до уваги те, що представництво інтересів відповідача-2 здійснювалося тим самим адвокатом, що і у суді першої інстанції; позиція відповідача-2 не змінювалась, що свідчить про вже сформовану його правову позицію щодо розгляду даної справи; подані у суді апеляційної інстанції пояснення від відповідача-2 частково дублюють його доводи у суді першої інстанції.

Зазначені у звіті про надані послуги види виконаних робіт в суді апеляційної інстанції - комплексний правовий аналіз справи та формування правової позиції, підготовка процесуальних документів та правових висновків, безпосереднє представництво інтересів замовника в суді апеляційної інстанції, експертно-консультаційне супроводження та стратегічне планування, дослідження судової практики та підготовка правових позицій з суміжних питань фактично зводяться до підготовки відзиву на апеляційну скаргу зі сформованою правовою позицією та участі у судових засіданнях.

Суд також враховує, незначний обсяг документів, їх зміст, що не потребувало від адвоката значного обсягу часу та зусиль, неспівмірність суми витрат із складністю справи та невідповідність суми понесених витрат критеріям реальності, розумності та неминучості, а тому вони підлягають зменшенню.

Суд не заперечує право адвоката та його довірителя на таку оцінку вартості та необхідності наданих послуг, але оцінює дані обставини з точки зору можливості покладення таких витрат на іншу сторону по справі.

Також стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

З урахуванням принципу пропорційності апеляційний суд дійшов висновку, що обґрунтованими для відшкодування є витрати на професійну правничу допомогу, понесені відповідачем-2 в суді апеляційної інстанції, у розмірі 20 000,00 грн, що відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, відповідності конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності та необхідності процесуальних дій.

З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 244, 282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Омега" про ухвалення додаткового рішення за результатами розгляду апеляційної скарги Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.11.2024р. у справі № 904/2383/24 задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління ДПС у Донецькій області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Омега" судові витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з апеляційним переглядом справи № 904/2383/24, в сумі 20 000, 00 грн.

Видачу наказу відповідно до статті 327 Господарського процесуального кодексу України на виконання цієї додаткової постанови доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя В.Ф. Мороз

Суддя Ю.Б. Парусніков