номер провадження справи 17/152/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
16.03.2026 Справа № 908/3813/25
Господарський суд Запорізької області у складі головуючого судді Корсуна В.Л., розглянувши без повідомлення (виклику) учасників справи заяву ТОВ Еталонія за вих. від 04.03.26 № 3/03 про ухвалення додаткового рішення суду по справі № 908/3813/25
про стягнення 363 369,09 грн
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 02.03.26 у справі № 908/3813/25 позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю Еталонія (далі ТОВ Еталонія) до публічного акціонерного товариства Мотор Січ про стягнення заборгованості згідно із договором від 20.02.24 № 20/02/24 (КХ) у розмірі 363 369,09 грн, з яких: 344 719,50 грн основного боргу, 15 710,43 грн пені, 1 520,28 грн - 3 % річних та 1 418,88 грн індексу інфляції (інфляційних втрат) задоволено частково. Вирішено:

- стягнути з АТ Мотор Січ на користь ТОв Еталонія 344 719,50 грн основного боргу, 15 709,53 грн пені, 1 520,27 грн 3 % річних, 1 418,88 грн індексу інфляції та 4 359,99 грн судового збору;

- в іншій частині позову відмовити.

04.03.26 до суду в системі Електронний суд надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якому представник ТОВ Еталонія просить суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з АТ Мотор Січ на користь ТОВ Еталонія витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи № 908/3813/25 у розмірі 12 112,00 грн.

Витягом з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 05.03.26 вказана вище заява передана на розгляд судді Корсуну В.Л.

Ухвалою від 06.03.26 судом призначено заяву ТОВ Еталонія за вих. від 04.03.26 № 3/03 про ухвалення додаткового рішення суду по справі № 908/3813/25 до розгляду.

10.03.26 до суду в системі «Електронний суд» надійшла відповідь за вих. від 10.03.26 на заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій представник відповідача заперечує проти заяви про ухвалення додаткового рішення та просить суд відмовити в задоволені вказаної заяви щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 12 112,00 грн.

Розглянувши матеріали справи та заяву ТОВ Еталонія за вих. від 04.03.26 № 3/03 про ухвалення додаткового рішення у цій справі, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно із ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1). Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч. 2).

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1). У разі посилання учасника справи на невчинення ін. учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. У справах про невиконання боржником умов договору оренди, суборенди, емфітевзису, суперфіцію, якщо таке порушення може мати наслідком припинення права користування земельною ділянкою, що зазначена в аграрній ноті як місце вирощування, збирання, виробництва, переробки, зберігання та/або утримання майбутньої сільськогосподарської продукції, особа, яка передала в користування боржника за аграрною нотою таку земельну ділянку, повинна надати суду докази здійснення нею заходів досудового врегулювання спору, передбачених Законом України «Про аграрні ноти» (ч. 2). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3).

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1). Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2).

Згідно із ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1). Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (ч. 2).

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 ГПК України).

Відповідно до ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ч. 1). Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2).

У відповідності до вимог ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1). Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2). Суд надає оцінку (ч. 3) як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 123 ГПК України унормовано, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3).

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1 ст. 126 ГПК України).

Приписами ч. 2 ст. 126 ГПК України закріплено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в т.ч. гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Частиною 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно із п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підтвердження здійснення витрат на оплату послуг адвоката представником позивача у справу надано копії:

- договору про надання правничої допомоги (юридичних послуг) від 10.06.24 № 1/06-2024 з додатками;

- акту про надання професійної правничої (юридичної) допомоги від 19.12.25 № 03 до договору про надання правничої допомоги (юридичних послуг) від 10.06.24 № 1/06-2024;

- акту про надання професійної правничої (юридичної) допомоги від 15.01.26 № 04 до договору про надання правничої допомоги (юридичних послуг) від 10.06.24 № 1/06-2024;

- рахунку від 15.12.25 № 15 до договору про надання правничої допомоги (юридичних послуг) від 10.06.24 № 1/06-2024 на суму 10 598,00 грн;

- рахунку від 15.01.26 № 20 до договору про надання правничої допомоги (юридичних послуг) від 10.06.24 № 1/06-2024 на суму 10 598,00 грн;

- платіжної інструкції від 14.12.25 № 424 на загальну суму 10 598,00 грн;

- платіжної інструкції від 16.01.26 № 18 на загальну суму 1 514,00 грн;

- свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 11.11.04 № 499;

- ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АР № 1283930 від 17.12.25.

Матеріалами справи підтверджено, що 10.06.24 між товариством з обмеженою відповідальністю Еталонія (Клієнт) та Самар Тетяною Георгієвною (Виконавець) укладено договір про надання правничої допомоги (юридичних послуг) № 1/06-2024 (договір).

Згідно із п. 1.1. договору, Клієнт доручає, а Виконавець приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором.

У відповідності до п. 2.1. договору, Виконавець, на підставі звернення Клієнта, приймає на себе зобов`язання з надання наступної правничої (юридичної) допомоги:

- представляє інтереси Клієнта в усіх органах державної влади та місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форм власності, перед будь-якими фізичними або юридичними особами, в судах усіх спеціалізацій та інстанцій, визначених ст. 17, 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у Вищій раді правосуддя під час дисциплінарного провадження стосовно судді (п. 2.1.1.);

- збирає відомості які можуть бути використані як докази у зв`язку з виконанням цього договору шляхом звернення до відповідних органів, установ, організацій, підприємств, будь-яких фізичних чи юридичних осіб із адвокатськими запитами (п. 2.1.2.);

- використовує засоби захисту прав та інтересів Клієнта, що передбачені законодавством України (п. 2.1.3.);

- приймає участь в підготовці та юридичному оформленню договорів, що укладаються Клієнтом з юридичними особами, підприємцями та громадянами, надає допомогу в організації контролю за виконанням зазначених договорів, слідкує за застосуванням передбачених законом та договором санкцій по відношенню до контрагентів, які не виконують договірні зобов`язання (п. 2.1.4.);

- надає консультації, висновки, довідки з правових питань за запитом Клієнта (п. 2.1.5.);

- інформує Клієнта, на його запит, про зміни в законодавстві (п. 2.1.6.).

Пунктом 3.1. договору визначено, що Клієнт має право отримувати правову допомогу на умовах та в обсязі, визначених цим договором.

Відповідно до п. 4.1. договору, правову допомогу, що надається Виконавцем, Клієнт оплачує із розрахунку - 50 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на день оплати за одну годину роботи Виконавця.

Правову допомогу, що надається Виконавцем, Клієнт оплачує в гривнях, на підставі рахунків, наданих Виконавцем (п. 4.2. договору).

Згідно із п. 4.2. договору, оплата за даним договором здійснюється не пізніше 3-х днів з моменту отримання Клієнтом відповідного рахунку.

У відповідності до п. 4.3. договору, при розрахунку вартості правової допомоги, вказаної в п. 4.1. даного договору, враховується час, витрачений Виконавцем для надання правничої допомоги.

Пунктом 4.4. договору, за результатами надання професійної правничої (юридичної) допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої Виконавцем правової допомоги і її вартість. Акт надсилається Клієнту Виконавцем поштою та/або електронною поштою.

Даний договір укладений на строк до 31.12.28 та набирає чинності з моменту його підписання (п. 7.1. договору).

Згідно із Додатком № 1 до договору, вартість послуг професійної правничої допомоги становить:

- підготовка (складання) позовної заяви, норма часу/год. 7, вартість послуги 10 598,00 грн;

- підготовка відповіді на відзив відповідача у справі, витрачено норма часу/год. 1-3, вартість послуги 1 514,00 грн 4 542,00 грн; …

На виконання умов договору про надання правничої допомоги (юридичних послуг) від 10.06.24 № 1/06-2024, Виконавцем було надано професійну правничу правову допомогу (юридичну послугу) на загальну суму 12 112,00 грн, що підтверджується актами про надання професійної правничої (юридичної) допомоги, а саме:

- від 19.12.25 № 03: підготовка позову про стягнення заборгованості з АТ «Мотор Січ», витрачено 7 годин часу, вартість послуги 10 598,00 грн;

- від 15.01.26 № 04: підготовка відповіді на відзив у справі № 908/3813/25 про стягнення заборгованості з АТ «Мотор Січ», витрачено 1 годину часу, вартість послуги 1 514,00 грн.

Загальна вартість наданих послуг/виконаних робіт за актами про надання професійної правничої (юридичної) допомоги від 15.01.26 № 04 до договору про надання правничої допомоги (юридичних послуг) від 10.06.24 № 1/06-2024, як стверджує представник позивача, складає 12 112,00 грн.

Виконавцем виставлено Клієнту рахунки на сплату виконаних робіт, а саме:

- рахунок від 15.12.25 № 15 до договору про надання правничої допомоги (юридичних послуг) від 10.06.24 № 1/06-2024 на суму 10 598,00 грн;

- рахунок від 15.01.26 № 20 до договору про надання правничої допомоги (юридичних послуг) від 10.06.24 № 1/06-2024 на суму 10 598,00 грн.

Клієнт на виконання умов договору та рахунків Виконавця сплатив Виконавцю плату за виконану роботу у розмірі 12 112,00 грн, що підтверджується платіжними інструкціями: від 14.12.25 № 424 на загальну суму 10 598,00 грн та від 16.01.26 № 18 на загальну суму 1 514,00 грн.

Судом враховано, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд, за клопотанням іншої сторони, може зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо (вказане викладене і в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 01.02.23 у справі № 160/19098/21).

Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.21 у справі № 927/237/20).

Судом прийнято до уваги, що постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.13 № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» роз`яснено, що оцінка тих чи інших витрат сторін як судових здійснюється господарським судом з урахуванням обставин конкретної справи, у визначенні розумно необхі дного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи, тощо.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та ін. істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Приймаючи до уваги принцип співмірності судом враховано, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності.

Вирішуючи питання про розподіл витрат на правничу допомогу господарський суд дійшов висновку, що представником позивача доведено розмір витрат на оплату послуг адвоката та вказаний розмір співмірний із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та ціною позову.

Крім того, судом також прийнято до уваги відповідь відповідача за вих. від 10.03.26 на заяву про ухвалення додаткового рішення (які надійшли до суду в системі «Електронний суд»), в яких представник відповідача заперечував проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення та просив суд відмовити в задоволені вказаної заяви щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 12 112,00 грн.

Вирішуючи питання про розподіл витрат на правничу допомогу господарський суд дійшов висновку, що представником позивача доведено розмір витрат на оплату послуг адвоката та вказаний розмір співмірний із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та ціною позову.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що заявлена позивачем загальна сума витрат на професійну правничу допомогу не виходить за розумні межі визначення розміру гонорару з урахуванням таких критеріїв як: справедливість, добросовісність, розумність; принципів співмірності та розумності судових витрат; складності справи № 908/3813/25, яка розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження; витраченого адвокатом часу на надання послуг у даній справі; ціни позову (363 369,09 грн).

При цьому, судом враховано, що згідно із п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому, за наслідком розгляду даної справи, судові витрати позивача на професійну правничу допомогу під час розгляду Господарським судом Запорізької області по справі № 908/3813/24, повинні становити 12 110,79 грн.

Як наслідок, приймаючи до уваги надані документи, судом задовольняється частково заява представника ТОВ Еталонія за вих. від 04.03.26 № 3/03 про ухвалення додаткового рішення суду по справі № 908/3813/25 щодо стягнення з АТ Мотор Січ на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 12 110,79 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 7, 8, 42, 46, 123, 126, 129, 233, 244 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ТОВ Еталонія за вих. від 04.03.26 № 3/03 про ухвалення додаткового рішення суду по справі № 908/3813/25 задовольнити частково.

Стягнути з акціонерного товариства Мотор Січ (69068, м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників, буд. 15, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Еталонія (69059, м. Запоріжжя, вул. Радгоспна, буд. 28, кв. 96, ) 12 110 (дванадцять тисяч сто десять) грн 79 коп. витрат на професійну правничу допомогу. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині заяви відмовити.

Відповідно до ч. ч. 1. 2 ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено у апеляційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 253-285 ГПК України.

Повний текст додаткового рішення складено 16.03.2026.

Суддя В.Л. Корсун