ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
"02" березня 2026 р.м. Одеса Справа № 916/4474/25
Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М. розглянувши без повідомлення учасників справи матеріали заяви ТОВ «АВТОДИСТРИБ`ЮШН КАРГО ПАРТС» (вх.№2-324/25 від 20.02.2026) про ухвалення додаткового рішення по справі №916/4474/25,
до відповідача: Фізичної особи-підприємця Висоцького Максима Анатолійовича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ),
про стягнення 30 228,04 грн, -
Суть спору: 05.11.2025 до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява (вх.№1452/25) ТОВ "АВТОДИСТРИБ`ЮШН КАРГО ПАРТС" до відповідача ФОП Висоцького М.А., в якій позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 30 228,04 грн, з яких 13 917,12 грн сума основного боргу, 2 200,32 грн сума пені за прострочення строку виконання зобов`язання за Договором, 6 247,43 грн сума 12% річних від простроченої суми за порушення грошового зобов`язання, 7 863,17 грн втрати від інфляції, завдані внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання за Договором.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.17.2025 було відкрито провадження у справі 916/4474/25 за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін із призначенням розгляду справи по суті на 04.12.2025 о 14:00.
У судовому засіданні 04.12.2025, суд підписав ухвалу про перерву в розгляді справи по суті до 12.01.2026 о 14:00.
06.01.2026 до суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника (вх.№265/26).
У судове засідання 12.01.2026 сторони не з`явились, явку уповноважених представників не забезпечили.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 12.01.2026 позов задоволено частково, стягнуто з ФОП Висоцького Максима Анатолійовича на користь ТОВ "АВТОДИСТРИБ`ЮШН КАРГО ПАРТС" основний борг в розмірі 13 917, 12 грн, пеню в розмірі 2 200, 32 грн, інфляційні втрати в розмірі 7 851,47 грн, 12% річних у розмірі 6 247, 43 грн, також витрати зі сплати судового збору в розмірі 2421,46 грн, в решті позову відмовлено.

20.02.2026 до суду від ТОВ "АВТОДИСТРИБ`ЮШН КАРГО ПАРТС" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на правничу (правову) допомогу (вх.№2-324/26).

Розглянувши заяву ТОВ "АВТОДИСТРИБ`ЮШН КАРГО ПАРТС" (вх.№2-324/26 від 20.02.2026) про ухвалення додаткового рішення по справі №916/4474/25, суд дійшов висновку про її часткове задоволення з огляду на таке:

Згідно ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст.244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 1,3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За приписами ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ст. 30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У позовній заяві позивач навів попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат на правничу допомогу, згідно з яким позивач поніс фактичні витрати у розмірі 7 875,00 грн, що підтверджується описом наданих послуг до договору про надання правничої правової допомоги від 04.11.2025, а також очікує понести витрати у розмірі 1 500,00 грн.

03.11.2025 між ТОВ "АВТОДИСТРИБ`ЮШН КАРГО ПАРТС" в особі генерального директора Юзікова Сергія Леонідовича та адвокатом Спиридоновим Олегом Володимировичем (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю МК№001709 від 08.11.2019, видане на підставі рішення Ради адвокатів Миколаївської області від 11.10.2019 №444, укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги №03/11/2025-1ПД (далі Договір),

Так, за п. 2.2. Договору, Адвокат при надані правової допомоги не може здійснювати ніяких дій на шкоду клієнту, з`ясовує всі відомі клієнту обставини, інформує його про хід виконання цього Договору.

Згідно до п.2.3. Договору, Адвокат надає усні та письмові консультації, роз`яснення з правових питань, що стосуються судового розгляду справи, вказаної у пункті 1.1.-1.2. цього Договору.

За пунктом 4.1. Договору, за правову допомогу передбачену пунктом 1.2 Договору Клієнт сплачує адвокату винагороду в розмірі, визначену в додаткових угодах до цього Договору за наступним розрахунковими ставками:

- за представництво клієнта та ведення справи в Господарському суді першої інстанції в тому числі підготовку та подання заяв по суті справи та з процесуальних питань, участь в судових засіданнях 3 500,00 грн за 1 годину витраченого часу адвоката.

- за представництво клієнта та ведення справи в Господарському суді апеляційної інстанції в тому числі підготовку та подання апеляційної скарги та інших процесуальних документів, участь в судових засіданнях 4 500,00 грн за 1 годину витраченого часу адвоката.

- за представництво клієнта та ведення справи в Господарському суді касаційної інстанції в тому числі підготовку та касаційної скарги та інших процесуальних документів, участь в судових засіданнях 6 000,00 грн за 1 годину витраченого часу адвоката.

Відповідно до п.4.2. Договору, в розмір правової допомоги не включається фактичні витрати, пов`язані з виконанням адвокатом зобов`язань за цим договором.

Згідно з п. 8.1. Договору, він набирає чинності з моменту його підписання та діє до моменту виконання сторонами своїх зобов`язань.

На підтвердження понесених судових витрат в матеріалах справи наявний Опис наданих послуг за договором про надання правничої (правової) допомоги від 03.11.2025.

Відповідно до даного Опису адвокат Спиридонов Олег Володимирович при наданні правової допомоги ТОВ «АВТОДИСТРИБ`ЮШН КАРГО ПАРТС» виконав наступні роботи:

- вивчення та аналіз документів, що підтверджують наявність спору, на що було витрачено часу 0,125 год., вартість послуги 437,50 грн;

- вивчення та аналіз чинного законодавства України, якими врегульовані спірні правовідносини та процесуальні підстави для проведення позовної роботи. Вивчення та аналіз судової практики Верховного Суду щодо застосування норм права, якими врегульовані спірні правовідносин. Підготовку та узгодження з Клієнтом правової позиції по справі, збір доказів, на що було витрачено часу 0,125 год., вартість послуги 437,50 грн;

- опрацювання стратегії захисту інтересів Клієнта і правових підстав позову; написання (набрання) тексту позовної заяви; сформування матеріалів позовної заяви, підготовка та подання до суду позовної заяви (на 11 аркушах) з розрахунками сум, що стягуються (на 3 аркушах) і додатками (12 найменувань) в електронному вигляді через підсистему Електронний суд ЄСІТС, на що було витрачено часу 2 год. 00 хв., вартість послуги 7000,00 грн.

Підписанням даного Опису сторони засвідчили, що зазначені послуги надані позивачу в повному обсязі та останній не має претензій до адвоката. Загальна вартість послуг наданих за Описом від 04.11.2025 становить 7 875,00 грн.

У зв`язку з поданням до суду клопотань про розгляд справи без участі представника (вх.№38536/25 від 02.12.2025, а також вх.№265/26 від 06.01.2026) представник позивача не приймав участь у судових засіданнях, які були призначені судом по даній справі, а саме 04.12.2025 та 12.01.2026. Також відповідач не подавав відзиву на позовну заяву, що виключило необхідність підготовки представником позивача відповіді на відзив на позовну заяву, та не призвело до виникнення додаткових витрат на правничу (правову) допомогу.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії платіжної інструкції за №634 від 04.11.2025 ТОВ «АВТОДИСТРИБ`ЮШН КАРГО ПАРТС» здійснило сплату адвокату Спиридонову Олегу Володимировичу грошових коштів у розмірі 7 875,00 грн, призначення платежу правова допомога Дог.ПД№03/11/2025-1ПД від 03.11.2025.

Таким чином суд зазначає про підтвердження факту понесення позивачем заявленого розміру витрат на правничу (правову допомогу) 7875,00 грн.

Крім того представником позивача, окрім фактично понесених витрат на правничу (правову допомогу) також завлено до стягнення суму обумовленого Договором «гонорару успіху» адвоката в розмірі 1 510,82 грн, стосовно чого суд зазначає таке:

Господарський суд зазначає, що при визначенні розміру суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають керуватися встановленим у самому договорі розмірі та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю, водночас, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України, заява № 19336/04).

У постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду сформулювала висновок щодо застосування норм права при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правову допомогу, зокрема, зазначивши, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись ч. 5-7, 9 ст. 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

У постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 об`єднана палата КГС ВС, зробила такий висновок: "...втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України, можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України."

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 дійшла висновку про можливість існування «гонорару успіху», як форми оплати винагороди адвокату; визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди як «гонорар успіху», що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини.

При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ЄСПЛ застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява №19336/04, § 268)).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000р. у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява №31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

З урахуванням наведеного, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.01.2026 у справі №642/716/22 та від 17.01.2024 у справі №906/462/22.

Також суд зазначає, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 24.01.2022 у справі №911/2737/17).

За таких обставин, суд доходить висновку, що «гонорар успіху» не був необхідним у зв`язку з розглядом даної справи та такі витрати не повинні бути відшкодовані ТОВ «АВТОДИСТРИБ`ЮШН КАРГО ПАРТС» шляхом стягнення з Фізичної особи-підприємця Висоцького Максима Анатолійовича.

Враховуючи викладене, вирішуючи питання про стягнення судових витрат за надання правової допомоги, з урахуванням критеріїв розумності і реальності таких витрат, встановлення їхньої дійсності та необхідності, співмірності зі складністю справи, ціною позову та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), зважаючи на конкретні обставини справи, а також керуючись принципами справедливості та верховенства права, суд вважає що заявлений позивачем розмір фактично понесених витрат на правову допомогу 7875,00 грн є співмірним розміром оплати для наданої представником позивача правової допомоги, а також обґрунтованим та таким, що на переконання суду, у даній конкретній справі цілком відповідає критеріям, визначеним ч. 4 ст. 126, ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст.123, 126, 129, 221, 232, 244 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1.Заяву ТОВ «АВТОДИСТРИБ`ЮШН КАРГО ПАРТС» (вх.№2-324/25 від 20.02.2026) про ухвалення додаткового рішення по справі №916/4474/25 задовольнити частково.

2.Стягнути з Фізичної особи-підприємця Висоцького Максима Анатолійовича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОДИСТРИБ`ЮШН КАРГО ПАРТС" (вул. Закревського Миколи, буд. 16, м. Київ, 02232; ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7875/сім тисяч вісімсот сімдесят п`ять/грн 00 коп.

3.У задоволенні решти заяви відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України

Додаткове рішення складено та підписано 02.03.2026 р.

Суддя Ю.М. Невінгловська