номер провадження справи 26/74/19-16/2/20-21/1/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

10.03.2026 Справа № 908/2755/19

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Черкаського Володимира Івановича, за участю секретаря судового засідання Подгайної В.О., розглянувши у судовому засіданні матеріали справи № 908/2755/19

Кредитор - Акціонерне товариство "ОТП Банк" (вул. Жилянська, 43, м. Київ, 01030, , має зареєстрований Електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІКС)

Боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Золота осінь" (пр. Б. Хмельницького, 66А, м. Мелітополь, Запорізька область, 72311, , не має зареєстрованого Електронного кабінету в підсистемі Електронний суд ЄСІКС)

Розпорядник майна - Бурцева Ірина Юріївна (поштова адреса: а/с 1, м. Запоріжжя, 69041, ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 , має зареєстрований Електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІКС)

про банкрутство

За участю представників сторін:

не з`явились

УСТАНОВИВ:

Ухвалою від 26.02.2026 розгляд підсумкового засідання відкладено на 10.03.2026, 11 - 30

Судове засідання 10.03.2026 здійснювалось в режимі відеоконференції із застосуванням підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІКС.

У судове засідання кредитор та боржник не з`явилися, представників не направили, про причини неявки суд не повідомили, до відеоконференції не приєдналися.

Судом прийняті до розгляду: звіт розпорядника майна (вх. № 24856/08-08/25 від 10.12.2025), заява розпорядника майна (вх. № 24851/08-08/25 від 10.12.2025), заява розпорядника майна (вх. № 24882/08-08/25 від 10.12.2025), в якій він просить: прийняти до уваги звіт розпорядника майна; затвердити звіт про нарахування грошової винагороди та витрат; припинити процедуру розпорядження майном ТОВ "Золота осінь" та повноваження арбітражного керуючого Бурцевої І.Ю. як розпорядника майна; ухвалити постанову про визнання ТОВ "Золота осінь" банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. Призначити ліквідатором арбітражного керуючого Бурцеву Ірину Юріївну (свідоцтво № 353 від 28.02.2021).

Згідно з частиною першою статті 6 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) щодо боржника - юридичної особи застосовуються такі судові процедури: розпорядження майном боржника; санація боржника; ліквідація банкрута.

Завершальною стадією процедури розпорядження майном боржника є підсумкове засідання.

Відповідно до частин першої, другої статті 49 КУзПБ у підсумковому засіданні суду у процедурі розпорядження майном боржника здійснюється перехід до наступної судової процедури (процедури санації, ліквідації) або закривається провадження у справі. До закінчення процедури розпорядження майном боржника збори кредиторів приймають одне з таких рішень: схвалити план санації та подати до господарського суду клопотання про введення процедури санації і затвердження плану санації; подати до господарського суду клопотання про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. У разі наявності обставин, що не дають зборам кредиторів можливості у встановлені строки прийняти одне з таких рішень, збори кредиторів можуть прийняти рішення про звернення до господарського суду з клопотанням про продовження строку процедури розпорядження майном у межах граничних строків, визначених цим Кодексом.

Частиною третьою вказаної статті КУзПБ визначено, що у підсумковому засіданні господарський суд ухвалює одне з таких судових рішень: ухвалу про продовження строку процедури розпорядження майном боржника у межах граничних строків, визначених цим Кодексом; ухвалу про введення процедури санації та затвердження плану санації у разі схвалення плану санації боржника зборами кредиторів та погодження його забезпеченими кредиторами в порядку, встановленому цим Кодексом; постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; ухвалу про закриття провадження у справі про банкрутство.

У разі, якщо зборами кредиторів у межах строку дії процедури розпорядження майном боржника не прийнято жодного з передбачених цією статтею рішень, господарський суд за наявності ознак банкрутства протягом п`яти днів після закінчення процедури розпорядження майном боржника приймає постанову про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури (частина четверта статті 49 КУзПБ).

Законодавець не пов`язує можливість переходу до ліквідаційної процедури виключно з наявністю рішення зборів кредиторів про перехід до наступної судової процедури і звернення до господарського суду з клопотанням про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Отже, частиною четвертою статті 49 КУзПБ суду надано право навіть за відсутності рішення зборів кредиторів боржника, але за наявності визначених КУзПБ обставин (закінчення термінів визначених КУзПБ щодо тривалості процедури розпорядження майном, наявність ознак банкрутства та за відсутністю пропозицій щодо санації боржника) прийняти постанову про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури за власною ініціативою (див. постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.04.2021 у справі № 918/420/16).

Комітет кредиторів є представницьким органом кредиторів у справі про банкрутство, наділеним КУзПБ певними повноваженнями щодо участі у справі. При цьому законодавець визначив процедуру прийняття рішення про введення ліквідаційної процедури та звернення до місцевого господарського суду з відповідним клопотанням. Так, рішення про введення процедури, наступної за розпорядженням майна, належить зборам кредиторів (на підставі звіту розпорядника майна та аналізу фінансово-господарської діяльності боржника), а повноваження на звернення до місцевого господарського суду з відповідним клопотанням - комітету кредиторів як представницькому органу.

Згідно ст. 48 КУзПБ до компетенції зборів кредиторів належить прийняття рішення, зокрема, про: визначення кандидатури арбітражного керуючого для призначення у справі про банкрутство; звернення до господарського суду з клопотанням про призначення арбітражного керуючого, припинення повноважень арбітражного керуючого та про призначення іншого арбітражного керуючого.

Відповідно до преамбули КУзПБ цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Отже, одним з основних завдань провадження у справі про банкрутство є задоволення сукупності вимог кредиторів неплатоспроможного боржника.

Процедура банкрутства за своєю суттю є конкурсним процесом, основною метою якого, зокрема, є рівномірне і справедливе задоволення вимог всієї сукупності кредиторів неплатоспроможного боржника. Отже, одним з основних завдань провадження у справі про банкрутство є максимальне задоволення вимог кредиторів.

Водночас процедури банкрутства як за приписами Закону про банкрутство так і КУзПБ, мають строковий характер.

У відповідності до приписів статті 44 КУзПБ процедура розпорядження майном боржника вводиться строком до 170 календарних днів.

Процедура розпорядження майном у цій справі триває з 15.10.2019.

Процедура банкрутства є процесом, який характеризуються як специфічним складом учасників, кожен з яких вступаючи в провадження у справі наділяється особливим процесуальним правами та обов`язками, зумовленим характером відносин неплатоспроможності. Передусім це зумовлено особливістю провадження у справах про банкрутство, яка полягає у застосуванні специфічних способів захисту її суб`єктів, особливостях процедури, учасників, стадій та інших елементів, які відрізняють це провадження від позовного.

Участь кредитора у такому проваджені не може бути формальною. Будучи учасником провадження у справі про банкрутство кредитор наділений широким обсягом прав та повноважень. Як особа зацікавлена у задоволені наявних в нього грошових вимог до боржника у повному обсязі, кредитор має діяти розсудливо та проявляти уважність щодо стану своїх прав.

Утім, як установлено судом кредитор не приймав активної участі у справі про банкрутство боржника більше року, зокрема не приймав участі у відповідних судових засіданнях; не ініціював питання щодо скликання зборів кредиторів у відповідному складі для вирішення тих чи інших питань у цій справі (в тому числі щодо кандидатури арбітражного керуючого для виконання повноважень ліквідатора у справі про банкрутство та/або прийняття рішення щодо подальшого розгляду справи) тощо.

При цьому будь-яких заяв про відмову від своїх вимог до боржника кредиторами, задля припинення своєї участі у процедурі банкрутства як учасниками провадження (сторони у справі), до суду не подавалося.

Встановлене вказує на пасивну поведінку кредитора у справі.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Параграф 1 статті 6 Конвенції зобов`язує держави-учасниці організовувати правові системи таким чином, аби забезпечити відповідність судів її різноманітним вимогам. Сукупність порушень держави створює судову практику, що несумісна з Конвенцією (рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Боттацці проти Італії")).

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику ЄСПЛ як джерело права.

Суд неодноразово встановлював порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у справах, в яких порушувалися питання про тривалість провадження (рішення ЄСПЛ у справі "Фрідлендер проти Франції").

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється залежно від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі "Смірнова проти України", у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ у справі "Красношапка проти України").

ЄСПЛ у рішенні у справі "Сюрмелі проти Німеччини" визнав порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції тривалість судового провадження, яке продовжувалося у судах понад 16 років та відсутність ефективних засобів оскарження затяжного характеру триваючого розгляду цивільної справи в національному законодавстві Німеччини.

Близького за змістом висновку ЄСПЛ дійшов у рішенні у справі "Парінов проти України", в якому суд визнав тривалість провадження у справі про банкрутство понад дев`ять років такою, що не відповідала вимозі "розумного строку", а отже порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.

Водночас на державні органи покладено обов`язок щодо дотримання принципу "належного урядування" і ті з них, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення ЄСПЛ у справі "Рисовський проти України").

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Палата для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 10.12.2019 у справі № 906/1290/15 зазначила, що "відсутність предмета спору" в розумінні пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України означає припинення існування спірних правовідносин внаслідок певних обставин (оплати боргу, знищення предмета спору, скасування оспорюваного акта).

Зважаючи, що: провадження у цій справі про банкрутство боржника більше 6 років перебуває на стадії розпорядження майном; обставини справи свідчать про пасивну поведінку кредитора щодо погодження кандидатури ліквідатора; чинний у цій справі про банкрутство боржника мораторій упродовж тривалого часу забороняє задоволення вимог конкурсних кредиторів боржника, чим порушено принцип розгляду справи впродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом і гарантування правової певності кредиторів, вимоги яких визнані судом та включені до реєстру згідно з ухвалою попереднього засідання, однак не можуть бути задоволені понад 15 років через дію мораторію.

Зважаючи, що: провадження у цій справі про банкрутство боржника перебуває на стадії розпорядження майном з 15.10.2019, обставини справи свідчать про пасивну поведінку кредитора щодо погодження кандидатури ліквідатора.

Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 28.02.2025 № 376, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.03.2025 за № 380/43786, затверджений Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, в частині якого міститься інформація про окупацію м. Мелітополь, Запорізької області (Запорізька область, Мелітопольський район, Мелітопольська міська територіальна громада, код UA0068953, дата початку тимчасової окупації 25.02.2022, дата завершення тимчасової окупації невизначена".

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та введеного у зв`язку з цим в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" всі учасники правовідносин в Україні опинилися в умовах, коли не всі закони передбачали правила їх застосування в умовах правового режиму воєнного стану з урахуванням наслідків, що настали у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України (проведення бойових дій на окремих територіях, окупація окремих територій, а відповідно і відсутність або обмеження доступу до відповідних інструментів регулювання правовідносин: Державні реєстри, діяльність нотаріусів, судів, інших державних структур тощо).

Так, приписами пункту 1.6 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" КУзПБ установлено, що тимчасово, під час дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, а також протягом шести місяців після його припинення чи скасування господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі про банкрутство за заявою кредитора, якщо боржник до проведення підготовчого засідання доведе господарському суду, що він внесений до електронного реєстру учасників відбору та виконавців державних контрактів (договорів) та має діючий контракт з державними замовниками у сфері оборони або вимоги кредитора (кредиторів) не задоволені внаслідок збройної агресії проти України, у тому числі через перебування єдиного майнового комплексу боржника на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованих територій.

У застосуванні наведених положень КУзПБ суд також зазначає, що попри визначення законодавцем наведених обставин як заборони саме на відкриття провадження у справі про банкрутство, між тим відповідна заборона, що логічно поширюється і на подальше здійснення провадження у такій справі, означає, що настання обставин, передбачених наведеними приписами пункту 1.6 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" КУзПБ (пункт 7.5), у справі про банкрутство, провадження в якій хоча і відкрито до введення в Україні з 24.02.2022 воєнного стану, може бути розцінено у справі про банкрутство як передбачений цим Кодексом інший випадок для закриття провадження у справі про банкрутство у розумінні пункту 14 частини першої статті 90 КУзПБ.

Вказані обставини в їх сукупності, а також відсутність встановлення обставин щодо наявності майна Боржника, унеможливлюють успішне завершення процедури банкрутства та позбавляють можливості досягнення легітимної мети КУзПБ, що через призму судового контролю у цій категорії справ, не можуть бути залишені поза увагою господарського суду під час вирішення питання закриття провадження у справі про банкрутство боржника.

Слід врахувати правову позицію Верховного Суду щодо застосування за подібних обставин пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України та статті 6 Конвенції, яка [позиція] викладена у постанові від 17.04.2024 у справі № 5006/27/116б/2012 та згідно якої: "У разі тривалого здійснення провадження у справі про банкрутство через неможливість його завершення із застосуванням спеціальних норм законодавства про банкрутство суд має право застосувати загальні процесуальні норми з метою забезпечення права на справедливий суд в розумінні строків розгляду справи і забезпечення балансу інтересів кредиторів та боржника під час судового провадження . Суд звертає увагу, що норми ст. 90 КУзПБ, які визначають порядок та підстави закриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), як і інші положення цього Кодексу, не містять окремого визначення такої підстави для закриття провадження у справі про банкрутство як-то "відсутність предмета спору" (знищення предмета спору), однак протилежний підхід, тобто продовження провадження у справі за цих умов, матиме наслідком порушення прав та інтересів боржника, його кредиторів та в цілому суперечитиме спрямованості законодавства про банкрутство".

У рішенні ЄСПЛ у справі "Лейла Шахін проти Туреччини" від 10.11.2005 зазначається, що згідно з практикою закон є чинним положенням, яке застосовується з урахуванням тлумачення, яке дають йому компетентні суди.

У своїй практиці ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення у справах "Кантоні проти Франції", "Вєренцов проти України").

Специфіка правовідносин у процедурі банкрутства, полягає у необхідності комплексного та збалансованого регулювання приватно-правових та публічно-правових інтересів щодо неплатоспроможної особи, що вимагає застосування приватно-правових та публічно-правових механізмів у ході провадження у справі про банкрутство.

Тобто, процедура банкрутства щодо боржника переслідує не лише приватний, але й публічний інтерес.

Отже, однією з основних функцій господарського суду під час провадження у справі про банкрутство є дотримання балансу захисту публічного та приватного інтересів.

Поряд з цим, слід зауважити на тому, що факт закриття провадження у справі про банкрутство Підприємства з указаних вище підстав, у свою чергу, не є підставою для списання / прощення наявної у боржника заборгованості, не припиняє господарську діяльність Боржника, не перешкоджає виконанню ним своїх наявних грошових зобов`язань, не позбавляє як фізичних так і юридичних осіб на подальше ведення господарської діяльності із Боржником та у разі порушення підприємством відповідних зобов`язань - на судових захист.

Враховуючи встановлені обставини, звіт розпорядника майна (вх. № 24856/08-08/25 від 10.12.2025) слід прийняти до відома.

Звіт розпорядника майна (вх. № 24882/08-08/25 від 10.12.2025) стосується періоду виконання повноважень розпорядника майна: з 05.02.2021 по 24.02.2022 (перший етап процедури розпорядження майном); з 06.11.2025 по 05.12.2025 (другий етап, після відновлення/продовження розгляду справи). У звіті нараховано: основну грошову винагороду арбітражного керуючого у розмірі 256 640,00 грн (розрахунок за ч. 2 ст. 30 КУзПБ: розмір середньомісячної зарплати керівника боржника за останні 12 місяців, але не менше 3 мінімальних зарплат за кожен місяць виконання повноважень; право на винагороду виникає в останній день кожного місяця) та організаційно-технічні витрати (додаткові витрати) - 1 439, 00 грн. Загальна сума - 258 079, 00 грн.

Згідно ст. 30 КУзПБ арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду. Грошова винагорода арбітражного керуючого складається з основної та додаткової грошових винагород. Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна визначається в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останніх 12 місяців його роботи до відкриття провадження у справі, але не менше трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень. Право вимоги основної грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень. Сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відкриття провадження у справі. У разі якщо процедура триває після закінчення авансованих заявником коштів, основна винагорода арбітражного керуючого сплачується за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі, або коштів фонду, створеного кредиторами для виплати грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого (у разі його створення).

Розпорядником майна надана заява (вх. № 5293/08-08/26 від 09.03.2026) докази відсутності заперечень кредитора на звіт.

Зокрема, розпорядником майна було направлено кредитору звіт про нарахування грошової винагороди та понесені витрати (понесені витрати у розмірі 1 439, 00 грн. та нараховано грошову винагороду у розмірі 256 640, 00 грн. за період лютий 2021 року по лютий 2022 року, листопад - грудень 2025 року) та звіт розпорядника майна ТОВ "Золота осінь" з проханням розглянути та схвалити звіти.

Своїм листом представники АТ "ОТП Банк" Восколуп Р. та Литвин С. повідомили, що не заперечують з приводу звіту про нарахування грошової винагороди та понесених витрат та в цілому його схвалює. Скарги та претензії до проведеної роботи та періодів нарахування грошової винагороди у Банку відсутні.

За таких обставин, заяву розпорядника майна (вх. № 24882/08-08/25 від 10.12.2025) слід задовольнити. Заяву розпорядника майна (вх. № 24851/08-08/25 від 10.12.2025) слід задовольнити частково.

Враховуючи його правомірність, відсутність заперечень кредитора, слід затвердити звіт розпорядника майна (вх. № 24882/08-08/25 від 10.12.2025) про нарахування основної грошової винагороди та витрат у розмірі 258 079 грн. 00 коп.

В іншій частині заяви розпорядника майна (вх. № 24851/08-08/25 від 10.12.2025) слід відмовити та закрити провадження у справі № 908/2755/19 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Золота осінь", припинити дію мораторію на задоволення вимог кредиторів, який введено ухвалою суду від 15.10.2019 по справі № 908/2755/19 та повноваження розпорядника майна Бурцевої Ірини Юріївни.

Керуючись ст. ст. 28, 41, 48, 60, 65, 90 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 232-235, 254- - 257 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Звіт розпорядника майна (вх. № 24856/08-08/25 від 10.12.2025) прийняти до відома.

Заяву розпорядника майна (вх. № 24882/08-08/25 від 10.12.2025) задовольнити.

Заяву розпорядника майна (вх. № 24851/08-08/25 від 10.12.2025) задовольнити частково.

Затвердити звіт розпорядника майна (вх. № 24882/08-08/25 від 10.12.2025) про нарахування основної грошової винагороди та витрат у розмірі 258 079 грн. 00 коп.

В іншій частині заяви розпорядника майна (вх. № 24851/08-08/25 від 10.12.2025) відмовити.

Закрити провадження у справі № 908/2755/19 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Золота осінь" (пр. Б. Хмельницького, 66А, м. Мелітополь, Запорізька область, 72311, ).

Припинити дію мораторію на задоволення вимог кредиторів, який введено ухвалою суду від 15.10.2019 по справі № 908/2755/19 та повноваження розпорядника майна Бурцевої Ірини Юріївни.

Державному реєстратору внести до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис про закриття провадження у справі № 908/2755/19 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Золота осінь" (пр. Б. Хмельницького, 66А, м. Мелітополь, Запорізька область, 72311, ) та інші записи у відповідності з чинним законодавством у зв`язку із закриттям провадження у справі № 908/2755/19 та винесенням цієї ухвали.

Копію ухвали надіслати арбітражному керуючому Бурцевій І.Ю., кредитору, Державному органу з питань банкрутства, Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради (до електронного кабінету/поштовим зв`язком).

Розмістити повний текст ухвали на сайті Господарського суду Запорізької області (https://zp.arbitr.gov.ua/sud5009/gromadyanam/advert/).

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, визначеними ст. ст. 254-257 ГПК України.

Повний текст ухвали, відповідно до ст. 233 ГПК України, складено 16.03.2026

Суддя Володимир ЧЕРКАСЬКИЙ