ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

"16" березня 2026 р. Cправа № 902/298/26

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Тварковського А.А., розглянувши без виклику учасників процесу матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Агровіо Україна" про вжиття заходів забезпечення позову № 26-03/1 від 12.03.2026 (вх. №331/26 від 13.03.2026), подану у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агровіо Україна" (вул. Островського, 13, кв. 42, м. Київ, 03035)

до: Фермерського господарства "Лемешівка-Агро" (вул. Академічна, 16, с. Агрономічне, Вінницький район, Вінницька область, 23227)

про стягнення 1071610,83 грн,

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Господарського суду Вінницької області в підсистемі ЄСІТС "Електронний суд" надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Агровіо Україна" про стягнення з Фермерського господарства "Лемешівка-Агро" 1071610,83 грн.

В обґрунтування заявленого позову позивач вказує на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором про відступлення прав вимоги № б/н від 15.09.2025 в частині своєчасного відшкодування вартості відступлення права вимоги, внаслідок чого Товариством з обмеженою відповідальністю "Агровіо Україна" заявлено до стягнення з Фермерського господарства "Лемешівка-Агро" 1071610,83 грн, яких: 1057601,23 грн - основного боргу; 6606,39 грн - 3% річних та 7403,21 грн - інфляційних втрат.

Разом із позовною заявою в підсистемі ЄСІТС "Електронний суд" надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Агровіо Україна" про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать ФГ "Лемешівка-Агро" (), які знаходяться на всіх рахунках відповідача в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, та на майно, яке належить ФГ "Лемешівка-Агро", у межах суми позову 1071610,83 грн.

Мотивуючи заяву про забезпечення позову Товариство з обмеженою відповідальністю "Агровіо Україна" вказує, що згідно із відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за ФГ "Лемешівка-Агро" обліковується 374 земельні ділянки на праві оренди, що свідчить про значний обсяг господарської діяльності відповідача та наявність у нього суттєвого майнового активу.

Відповідач, маючи активи для ведення масштабної сільськогосподарської діяльності, свідомо ухиляється від виконання грошового зобов`язання перед позивачем. Зазначені обставини є вагомою підставою для висновку, що відповідач може вживати заходів з виведення належного йому майна та грошових коштів з метою ухилення від виконання судового рішення. Зважаючи на специфіку сільськогосподарської діяльності, рухоме майно відповідача (сільськогосподарська техніка, врожай, запаси ТМЦ) є таким, що може бути оперативно відчужене або переміщене, що значно ускладнить подальше примусове виконання рішення суду.

Крім того, станом на дату подання цієї заяви, згідно з даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна, щодо рухомого майна ФГ "Лемешівка-Агро" зареєстровано обтяження від 09.03.2026 на користь ГУ ДПС у Вінницькій області на суму 1000000,00 грн. Наявність податкового обтяження свідчить про існування податкового боргу відповідача та створює додаткові ризики щодо достатності його майна для задоволення вимог позивача, оскільки вимоги податкових органів задовольняються в пріоритетному порядку.

Ціна позову становить 1071610 грн 83 коп., що є значною сумою. Невжиття заходів забезпечення позову при такому розмірі вимог створює реальну загрозу того, що на момент виконання судового рішення у відповідача буде відсутнє майно, достатнє для задоволення вимог позивача. Відповідач жодного разу не здійснив навіть часткової оплати на виконання умов Договору, не повідомив позивача про будь-які причини неможливості виконання зобов`язання, не звернувся з пропозицією щодо розстрочення або реструктуризації боргу. Така поведінка свідчить про повну відсутність у відповідача наміру добровільно виконати своє зобов`язання.

Щодо ФГ "Лемешівка-Агро" Господарським судом Вінницької області вже було відкрито провадження у справі про банкрутство №902/171/23 (ухвала від 16.06.2023 року). У межах зазначеної справи було визнано кредиторські вимоги на загальну суму понад 16000000 грн, введено процедуру розпорядження майном та мораторій на задоволення вимог кредиторів. Провадження у справі було закрито лише 15.10.2024 року на підставі п. 5 ч. 1 ст. 90 КУзПБ у зв`язку з погашенням вимог кредиторів, при цьому частина вимог була припинена виключно шляхом прощення боргу кредиторами.

Зазначене, на думку заявника, свідчить про систематичний характер невиконання відповідачем грошових зобов`язань та про усталену модель поведінки, за якої відповідач накопичує значну заборгованість перед контрагентами, погашаючи її лише під впливом судових процедур. Менш ніж через рік після закриття справи про банкрутство відповідач знову допустив прострочення грошового зобов`язання на суму понад 1000000 грн. За таких обставин існують достатні та обґрунтовані підстави вважати, що без вжиття заходів забезпечення позову виконання судового рішення у даній справі буде істотно ускладнене.

Дослідивши заяву про вжиття заходів забезпечення позову, суд враховує таке.

Згідно із ст. 136 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За приписами ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов, зокрема, забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з заявою про забезпечення позову. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.08.2021 у справі № 904/4982/21.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову (постанови Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №910/9498/19, від 17.09.2020 у справі №910/72/20, від 15.01.2021 у справі №914/1939/20, від 16.02.2021 у справі №910/16866/20, від 15.04.2021 у справі №910/16370/20, від 24.06.2022 у справі №904/3783/21, від 26.09.2022 у справі №911/3208/21).

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити, зокрема, вчинення відповідачем дій, спрямованих на реалізацію майна чи підготовчі дії до його реалізації, укладення договорів поруки чи застави, тощо (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.09.2019 у справі № 910/7141/13 та від 25.02.2019 у справі № 922/2673/18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 висловлено позицію про те, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Суд враховує позицію ОП ВС КГС, викладену у постанові від 03.03.2023 у справі № 905/448/22, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

У цій же постанові зазначено, що у разі звернення із позовом про стягнення грошових коштів, саме відповідач має доводити недоцільність чи неспівмірність заходів забезпечення, вжиття яких просить в суду позивач, зокрема і ту обставину, що застосовані заходи забезпечення позову створять перешкоди його господарській діяльності.

Поряд з цим покладення обов`язку щодо спростування необхідності у застосуванні заходів забезпечення позову на відповідача не спростовує позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 про те, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Водночас доказів вчинення Фермерським господарством "Лемешівка-Агро" активних дій, спрямованих на реалізацію майна чи підготовчих дій до його реалізації (в т.ч. відчуження коштів) матеріали поданої заяви про забезпечення позову, як і матеріали позову у справі № 902/298/26, не містять.

Наявність у 2024 році факту закриття провадження у справі № 902/171/23 про банкрутство у зв`язку з погашенням вимог кредиторів та частковим прощенням боргу кредиторами як і наявність податкового боргу жодним чином не вказує на неплатоспроможність Фермерського господарства "Лемешівка-Агро" у 2026 році. При цьому сам заявник констатує, що на праві оренди за відповідачем обліковуються 374 земельні ділянки, що свідчить про наявність у нього суттєвих майнових активів.

Крім того, прострочення виконання зобов`язань не є надто тривалим та не перевищує трьох місяців.

Фактично міркування заявника про можливість ускладнення виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог є лише його припущенням, яке не підтверджено жодними належними та допустимими доказами.

Отже, підсумовуючи вищевикладене, заявником не наведено обґрунтованих мотивів та доказів, на підставі яких суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності термінового забезпечення позову, відтак у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Відмовляючи у задоволенні заяви позивача про вжиття заходів до забезпечення позову, суд також зауважує, що клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто, на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду.

Керуючись ст.ст. 136, 140, 233, 234, 235, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Агровіо Україна" № 26-03/1 від 12.03.2026 (вх. №331/26 від 13.03.2026) про вжиття заходів забезпечення позову у справі № 902/298/26 відмовити.

2. Згідно із ст. 235 ГПК України ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

3. За приписами ч. 8 ст. 140, п. 4 ч. 1 ст. 255 ГПК України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

4. Відповідно до ч.1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Примірник ухвали надіслати учасникам справи до Електронних кабінетів ЄСІТС.

Дата складання повного тексту ухвали 16.03.2026.

Суддя А.А. Тварковський

віддрук. прим.:

1 - до справи.