ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 р. м. Житомир Справа № 906/1609/25

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Давидюка В.К.

секретар судового засідання: Фісунов І.Л.

за участю представників сторін:

від позивача: Дзюбак В. Ф. - довіреність від 21.01.2026;

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Деревоекспорт"

до Фізичної особи - підприємця Саксоніка Михайла Марковича

про стягнення 337 820,80 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Деревоекспорт" звернулося до суду з позовом про стягнення з Фізичної особи - підприємця Саксоніка Михайла Марковича 337 820,80 грн, з яких: 190 000,00 грн заборгованості за договором, 34 449,41 грн 3% річних та 113 371,39 грн інфляційних.

Ухвалою від 10.12.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 29.01.2026.

26.12.2025 на адресу суду надійшло поштове повідомлення про вручення відповідачу ухвали від 10.12.2025.

26.01.2026 через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшли додаткові пояснення з довідкою про розмір заборгованості ФОП Саксоніка М.М. за договором купівлі-продажу обладнання №1 від 04.07.2023 року.

Ухвалою від 29.01.2026 суд закрив підготовче провадження та призначив справу №906/1609/25 до судового розгляду по суті на 05.03.2026.

У судовому засіданні 05.03.2026 представник позивача позов підтримав. Пояснив, що при здійсненні розрахунків пені, річних та інфляційних невірно визначив період їх нарахування. Просив суд задовольнити позовні вимоги з урахуванням вірного періоду.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав, повноважного представника у судове засідання не направив, хоча про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином.

Враховуючи те, що подання відзиву на позовну заяву є правом, а не обов`язком відповідача, та те, що явка представників сторін у судове засідання обов`язковою судом не визнавалась, а неподання відповідачем відзиву на позовну заяву та неявка представників сторін в засідання суду не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін за наявними у справі матеріалами, відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором купівлі-продажу обладнання №1 від 04.07.2023 року в частині проведення розрахунків за поставлений товар, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цією позовною заявою про стягнення з відповідача 190 000,00 грн заборгованості за договором, 34 449,41 грн 3% річних та 113 371,39 грн інфляційних.

Матеріали справи не містять відзиву чи будь-якої іншої заяви відповідача, в яких було б викладено процесуальну позицію останнього щодо заявленого позову.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, господарський суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.07.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Деревоекспорт" (продавець, позивач) та Фізичною особою - підприємцем Саксоніком Михайлом Марковичем укладено договір купівлі-продажу обладнання №1, відповідно до п. 1.1.якого продавець зобов`язується передати у власність та оплатити обладнання, специфікація якого наведена в розділі 1 додатка 1 до даного договору, що є невід`ємною частиною даного договору.

За умовами п. 3.4. договору покупець оплачує обладнання на підставі рахунку-фактури, виписаного і переданого продавцем відповідно до пункту 3.3. даного договору. Покупець сплачує суму цього договору, встановлену розділом 3 додатку 1 до даного договору, на поточний рахунок продавця авансом 50% вартості обладнання, решту на протязі 40 (сорока) календарних днів з дати отримання рахунку-фактури.

Відповідно до підписаної сторонами специфікації (додаток №1 до договору), вартість обладнання складає 49000,00євро, що становить на день підписання цього договору грошовий еквівалент (еквівалентно) 1 952 860,70 грн. Ціна обладнання підлягає сплаті у гривнях, визначається згідно курсу ЄВРО, встановленого НБУ на день платежу на підставі даних https://index.minfin.com.ua/exchange/nbu.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (ч. 1 ст. 656 ЦК України).

Частиною 1 статті 693 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Суд встановив, що на виконання умов договору позивач виставив відповідачу рахунки на оплату товару, а саме: рахунок на оплату №2 від 04.07.2023 на суму 976 430,35 грн та рахунок на оплату №3 від 06.07.2023 на суму 976 430,35 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що згідно акту прийому-передачі обладнання від 05.07.2023, товарно-транспортної накладної від 05.07.2023 та видаткової накладної №7 від 05.07.2023 позивач поставив, а відповідач отримав товар - верстат для обробки деревини вартістю 1 952 860,70 грн (а.с. 17, 21,22).

Також матеріалами справи підтверджено, що відповідач частково оплатив поставлений товар на загальну суму 1 762 860,70 грн (а.с. 23-33).

Внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань в частині оплати товару за останнім утворилась заборгованість у розмірі 190 000,00 грн (1 952 860,70 - 1762 860,70).

Доказів сплати відповідачем позивачу заборгованості за поставлений товар на суму 190 000,00грн матеріали справи не містять.

За наведеного, суд дійшов до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 190000,00 грн заборгованості за поставлений товар є обґрунтованою.

Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача 34 449,41 грн 3% річних та 113 371,39 грн інфляційних, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунки 3% річних та інфляційних, суд встановив, що позивач невірно визначив періоди їх нарахування.

За розрахунком суду, сума 3% річних склала 16 449,42 грн 3%, інфляційних - 49 963,05 грн інфляційних. У стягненні 17 999,99 грн 3% річних та 63 408,34 грн інфляційних слід відмовити за безпідставністю їх нарахування.

Згідно з ч.1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1ст.77 ГПК України).

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст.78 ГПК України).

Відповідно до ст.79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно з ч.1 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вищенаведені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення 190 000,00 грн основного боргу, 16 449,42 грн 3% річних, 49 963,05 грн інфляційних. У стягненні 17999,99 грн 3% річних та 63 408,34 грн інфляційних суд відмовляє.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно сумі задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Саксоніка Михайла Марковича ( АДРЕСА_1 , ід. код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Деревоекспорт" (35000, Рівненська обл., Рівненський р-н, місто Костопіль, вул.Котляревського, будинок 68, ід. код 39202370):

- 190 000,00 грн основного боргу;

- 16 449,42 грн 3% річних

- 49 963,05 грн інфляційних.

- 3846,19 грн судового збору

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 11.03.26

Суддя Давидюк В.К.

Віддрукувати:

1 - у справу;

2,3 - сторонам (через "Електронний суд").