ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2026 р. Справа №910/4538/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Шапрана В.В.

Буравльова С.І.

секретар судового засідання - Ярітенко О.В.

представники сторін у судове засідання не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Виконавчого комітету Ірпінської міської ради

на рішення Господарського суду міста Києва від 15.12.2025 (повний текст складено 22.12.2025)

у справі №910/4538/25 (суддя Марченко О.В.)

за позовом Виконавчого комітету Ірпінської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інгран ЛТД"

про стягнення 493 622,96 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Виконавчий комітет Ірпінської міської ради (далі - Комітет) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інгран ЛТД" (далі - Товариство) заборгованості у розмірі 493 622,96 грн, з яких: 91 009,96 грн - втрати від інфляції, 22 613,00 грн - три проценти річних, 380 000,00 грн - штраф.

Обґрунтовуючи позовні вимоги Комітет посилається на порушення Товариством умов договору про закупівлю товару від 26.03.2024 №140, в частині прострочення поставки товару, у зв`язку з чим здійснив нарахування 91 009,96 грн втрат від інфляції, 22 613,00 грн трьох процентів річних та 380 000,00 грн штрафу.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.12.2025 у справі №910/4538/25 у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що втрати від інфляції та три проценти річних, за положеннями Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) нараховуються виключно за невиконання грошового зобов`язання, а грошові кошти за товар Комітетом Товариству перераховані не були, а тому нарахування відповідачу вищенаведених компенсаційних виплат є протиправним. Крім того, на переконання місцевого господарського суду, штраф, на підставі підпункту 7.2.5 пункту 7.2 договору за відмову від поставки товару, нарахований Комітетом безпідставно, а тому стягненню з відповідача не підлягає.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, Комітет звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 15.12.2025 у справі №910/4538/25 та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги Комітет посилається на те, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також таким, що ухвалено за невідповідності викладених у ньому висновків обставинам справи.

Так, скаржник вважає, що своїми діями (бездіяльністю), як впродовж дії договору, так і після його розірвання та виникнення в нього зобов`язання щодо сплати передбачених договором санкцій, відповідач засвідчив відсутність у нього наміру щодо виконання договору, тобто відмову від виконання договору, що відповідно до пункту 7.2.5 є підставою застосування до нього штрафної санкції у розмірі 50% від вартості замовленого товару.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2026 апеляційну скаргу Комітету у справі №910/4538/25 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Шапран В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комітету на рішення Господарського суду міста Києва від 15.12.2025 у справі №910/4538/25. Розгляд апеляційної скарги призначено на 25.02.2026. Витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/4538/25. Сторонам встановлено строк на подання відзиву, заяв, пояснень, клопотань, заперечень до 03.02.2026.

02.02.2026 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/4538/25.

Оскільки судді Буравльов С.І. та Шапран В.В. перебуватимуть у запланованій відпустці з 23.02.2026 до 27.02.2026, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.02.2026 розгляд апеляційної скарги Комітету на рішення Господарського суду міста Києва від 15.12.2025 у справі №910/4538/25 призначено на 11.03.2026.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

03.02.2026, через систему "Електронний суд", відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить суд залишити апеляційну скаргу Комітету без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 15.12.2025 у справі №910/4538/25 - без змін.

Так, у відзиві Товариство зазначає, що позивач не надав належних і допустимих доказів порушення відповідачем пункту 7.2.5 договору, відповідальність за яке передбачена договором, а також не довів наявності підстав для застосування відповідальності, визначеної договором, а саме, факту необґрунтованої односторонньої відмови відповідача від виконання договірних зобов`язань. Відповідач поставляв на адресу позивача товар, який не був прийнятий позивачем. Такі дії відповідача, в розрізі зворотніх дій позивача, не можна розцінювати як відмову від виконання умов договору. Більше того, такі дії та порушення позивачем власного порядку суперечать визначенню "добросовісності сторін". Таким чином, позивачем не доведено факту необґрунтованої односторонньої відмови відповідача від виконання зобов`язань за договором. Навпаки, постачальник діяв добросовісно - повідомив покупця про тимчасову неможливість поставки товару.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

Сторони своїх представників в судове засідання не направили, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином у встановленому чинними законодавством порядку.

Згідно з частинами 3, 8 статті 120 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Якщо учасник судового процесу повідомляє суду номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або іншу аналогічну інформацію, він повинен поінформувати суд про їх зміну під час розгляду справи.

Таким чином, сторони повідомлені судом апеляційної інстанції про дату, час та місце проведення судового засідання апеляційним господарським судом. При цьому, явка обов`язковою не визнавалась, а тому справа №910/4538/25 розглядається за їх відсутності.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

26.03.2024 між Комітетом (покупець) і Товариством (продавець) укладено про закупівлю товару від 26.03.2024 №140, за умовами якого продавець зобов`язується на умовах, визначених договором, поставити покупцю квадрокоптер DJI MAVIC 3Т (далі - товар), новий, зазначений в пункті 1.2 договору та в специфікації, що додається до договору та є його невід`ємною частиною, а покупець зобов`язується на умовах, визначених договором, прийняти і оплатити такий товар. Найменування, асортимент товару, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю товару вказуються у специфікації (додаток №1 до договору).

Товар ДК 021:2015:34711200-6 - Безпілотні літальні апарати (пункт 1.2 договору).

Пунктом 3.1 договору встановлено, що його загальна вартість становить 760 000,00 грн без ПДВ.

Загальна вартість договору складається з урахуванням податків і зборів, що сплачуються або мають бути сплачені, а також включається вартість тари, пакування, доставки та інших усіх витрат продавця (пункт 3.2 договору).

Загальна вартість договору вказується у специфікації (пункт 3.3 договору).

Відповідно до пункту 4.1 договору розрахунок за товар здійснюється після отримання товару на складі продавця, на підставі рахунка та підписаної сторонами видаткової накладної протягом 7 (семи) банківських днів, з моменту підписання видаткової накладної. Пеня за несвоєчасну оплату не нараховується (пункт 4.1 договору).

За умовами пункту 5.1 договору поставка товару здійснюється продавцем з обов`язковою присутністю його представника на складі покупця за адресою: вул. Шевченка, 2-а, м. Ірпінь.

Термін поставки товару - 25.03.2024 (пункт 5.2 договору).

Підпунктом 7.2.4 пункту 7.2 договору встановлено, що у разі невиконання продавцем взятих на себе зобов`язань з поставки/заміни товару у строки, відповідно до умов договору продавець, на вимогу покупця, сплачує пеню у розмірі 1% від вартості товару непоставленого/недопоставленого/який підлягає заміні за кожен день прострочення, а за прострочення понад десять календарних днів додатково сплачується штраф у розмірі 10% від вартості непоставленого або недопоставленого товару.

За відмову від поставки товару продавець, на вимогу покупця, сплачує штраф у розмірі 50% від вартості замовленого товару (підпункт 7.2.5 пункту 7.2 договору).

Згідно з пунктом 8.1 договору сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за договором, у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладання договору та виникли поза волею сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна тощо). Строк виконання зобов`язань відкладається на термін дії таких обставин.

Сторона, що не може виконувати зобов`язання за договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом 3 (трьох) днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі (пункт 8.2 договору).

Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються органами ТПП України або організацією, на яку Урядом покладені обов`язки з ліквідації таких обставин (пункт 8.3 договору).

Відповідно до пункту 8.4 договору, у разі коли строк дії обставин непереборної сили продовжується більше ніж 30 (тридцять) днів, кожна з сторін у встановленому порядку має право розірвати договір.

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2024, але в будь-якому випадку - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Так, листом без номера і дати відповідач повідомив позивача про таке:

- Товариство брало участь у торгах з постачання дронів, що проводилися Комітетом 12.03.2024. За результатами торгів відповідач визнаний переможцем;

- завдяки прямим угодам на постачання, Товариство мало змогу запропонувати найкращі ціни та заощадити кошти бюджету громади. На жаль, всі комплектуючі, а також самі дрони, постачаються з-за кордону. Наразі ударні дрони складені на виробництві відповідача, але термокамери для дронів FPV 10 та дрони виробництва DJI "Mavic" знаходяться на території Польщі та затримуються через блокаду на Українсько-Польському кордоні;

- розуміючи важливість своєчасної поставки, Товариство прикладає всі можливі зусилля для якнайшвидшого переміщення та митного оформлення даних товарів на території України з метою виконання зобов`язань відповідача;

- однак, у зв`язку з ситуацією, яка виникла не залежно від Товариства, останнє просить перенести терміни поставки на 10 днів та внести відповідні зміни у договори.

27.03.2024 сторонами укладено додаткову угоду №1, якою пункт 5.2 договору викладено у такій редакції: "5.2 Термін поставки товару: 03.04.2024".

Листом від 08.04.2025 №61 Комітет вимагав сплатити 380 000,00 грн неустойки, 91 009,96 грн втрат від інфляції та 22 613,00 грн трьох процентів річних.

Також, позивач листом від 17.04.2024 №15 вимагав сплатити 106 400,00 грн пені та 76 000,00 грн штрафу за порушення строків поставки товару.

Посилаючись на порушення відповідачем зобов`язань за договором щодо поставки товару у передбачені договором строки, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення штрафу, інфляційних втрат та трьох процентів річних.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови та оцінка аргументів учасників справи

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За своїм змістом та правовою природою укладений сторонами договір є договором поставки.

Згідно з частинами 1, 2 статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 625 ЦК України).

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних, в порядку статті 625 ЦК України, є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно з законодавчими та іншими нормативними актами (частина 2 статті 14-1 Закону України "Про Торгово-промислові палати в Україні").

Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості.

Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин, навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №912/3323/20).

Разом з тим форс-мажор є окремою, самостійною обставиною, яка звільняє від відповідальності за порушення договірних зобов`язань, яка характеризується тим, що обставини форс-мажору повинні виникнути після укладення договору, неможливість виконання зобов`язання повинна бути у період існування таких обставин і такі обставини повинні бути зазначені в договорі.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, укладаючи договір 26.03.2024, тобто більш ніж через два роки від дня введення воєнного стану в України (24.02.2022) та погоджуючись з встановленими строками поставки товару, відповідач мав розуміти, чи зможе він поставити позивачу обумовлений договором товар у відповідні строки.

В той же час, з огляду на повідомлення Товариством Комітету про затримку поставки комплектуючих до товару, позивач пішов на зустріч відповідачу і підписав 27.03.2024 з останнім додаткову угоду №1, яким термін поставки змінено з 25.03.2024 на 03.04.2024.

Крім того, настання форс-мажорних обставин є підставою для звільнення сторони від відповідальності за неналежне виконання умов договору, якщо сторона доведе, що саме ці обставини вплинули на це порушення.

Так, за умовами пунктів 8.1-8.3 договору, сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за договором, у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладання договору та виникли поза волею сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна тощо); строк виконання зобов`язань відкладається на термін дії таких обставин. Сторона, що не може виконувати зобов`язання за договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом 3 (трьох) днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі. Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються органами ТПП України або організацією, на яку Урядом покладені обов`язки з ліквідації таких обставин.

Разом з тим, Товариство, посилаючись на форс-мажорні обставини жодним чином не підтвердило їх наявність. Звертаючись до Комітету, зокрема, листом без номера і дати і листом від 17.04.2024 №17/04-24, відповідачем не надано сертифікату ТПП України, який мав підтвердити обставини непереборної сили, блокування Польсько-Українського кордону зі сторони польських фермерів та неможливістю поставки Експрес поштою, зокрема, тепловізійних камер як товару подвійного призначення, напряму до України у зв`язку з обмеженнями в країні-виробника, а саме КНР.

При цьому, відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 617 ЦК України не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду, що відповідачем не доведено наявності форс-мажорних обставин.

Так, Комітет просить стягнути з Товариства 91 009,96 грн втрат від інфляції та 22 613,00 грн трьох процентів річних.

Колегія суддів вважає вірними висновки місцевого господарського суду, що втрати від інфляції та три проценти річних нараховуються виключно за невиконання грошового зобов`язання, а грошові кошти за товар Комітетом Товариству перераховані не були, а тому нарахування відповідачу втрат від інфляції та трьох процентів річних є протиправним.

Щодо заявленого позивачем до стягнення з відповідача 380 000,00 грн штрафу, нарахованого, на підставі підпункту 7.2.5 пункту 7.2 договору, за відмову від поставки товару, то суд першої інстанції правильно зазначив, що згідно з наявними в матеріалах справи доказами відповідач не відмовлявся від поставки Товару. Натомість Комітет листом від 18.04.2024 №01-24/1914 надіслав відповідачу для підписання додаткову угоду від 10.04.2024 №2 про розірвання договору, підписану та скріплену печаткою позивача.

Тобто штраф на підставі підпункту 7.2.5 пункту 7.2 договору за відмову від поставки Товару нарахований Комітетом безпідставно, а тому стягненню з Товариства не підлягає.

З огляду на наведене, на переконання колегії суддів, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого та правомірного висновку про відмову у задоволенні позову.

Інші доводи апеляційної скарги взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.

Згідно з частиною 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

При ухваленні даної постанови судом апеляційної інстанції надані вичерпні відповіді на доводи апелянта, з посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 2 статті 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи з фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Частиною 1 статті 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 15.12.2025 у справі №910/4538/25 ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Комітету задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за подання апеляційної скарги, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Ірпінської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 15.12.2025 у справі №910/4538/25 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 15.12.2025 у справі №910/4538/25 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Виконавчий комітет Ірпінської міської ради.

4. Матеріали справи №910/4538/25 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений статтями 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано - 16.03.2026.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді В.В. Шапран

С.І. Буравльов