ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2026 р. Cправа № 902/1636/25

Господарський суд Вінницької області у складі судді Шамшуріної Марії Вікторівни за участю секретаря судового засідання Багулової Є.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (01601, місто Київ, вул. Руставелі Шота, будинок 9А, ідентифікаційний код юридичної особи 44768034) в особі Філії "Столичний лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (03115, місто Київ, вул. Святошинська, будинок 30, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу юридичної особи 45530596)

до Приватного підприємства "Регіони-Ойл" (23241, Вінницька обл., Вінницький р-н, село Стадниця, провулок Український, будинок 8, ідентифікаційний код юридичної особи 38174112)

про стягнення 174 367,89 гривень

за участю представників:

від позивача Яременко З.І., згідно довіреності

від відповідача не з`явився

В С Т А Н О В И В:

До Господарського суду Вінницької області 03.12.2025 року надійшла позовна заява № б/н від 03.12.2025 (вх. № 1750/25 від 03.12.2025) Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі Філії "Столичний лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" до Приватного підприємства "Регіони-Ойл" про стягнення заборгованості, що виникла внаслідок невиконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору купівлі-продажу необробленої деревини № 120 від 11.08.2021 у розмірі 174 367,89 гривень, з яких 100 000,00 гривень основного боргу, 12 246,58 гривень 3% річних та 62 121,31 гривень інфляційних втрат.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.12.2025 справу розподілено судді Шамшуріній М.В.

Ухвалою від 08.12.2025 суд постановив позовну заяву №б/н від 03.12.2025 (вх. № 1750/25 від 03.12.2025) Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі Філії "Столичний лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" залишити без руху із встановленням позивачу строку та способу усунення недоліків позовної заяви.

15.12.2025 до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків №б/н від 15.12.2025 (вх. № 01-34/13468/25 від 15.12.2025) з додатками.

Ухвалою від 18.12.2025 судом прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 902/1636/25, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 15.01.2026 року об 11:00 год.

За наслідком судового засідання 15.01.2026, суд постановив ухвалу про оголошення перерви у судовому засіданні з розгляду справи №902/1636/25 по суті до 14:00 год. 05.02.2026, яку занесено до протоколу судового засідання.

20.01.2026 до суду від позивача надійшла заява № б/н від 20.01.2026 (вх. № 01-34/598/26 від 20.01.2026).

04.02.2026 до суду від відповідача надійшло клопотання № б/н від 04.02.2026 (вх. № 01-34/1156/26 від 04.02.2026) про закриття провадження у справі.

04.02.2026 до суду від відповідача надійшли письмові пояснення щодо доказів № б/н від 04.02.2026 (вх. № 01-34/1159/26 від 04.02.2026).

04.02.2026 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву № б/н від 04.02.2026 (вх. № 01-34/1160/26 від 04.02.2026), у якому відповідач заперечив щодо заявлених позовних вимог, у задоволенні позову просив відмовити.

05.02.2026 від позивача надійшло клопотання № б/н від 05.02.2026 (вх. № 01-34/1218/26 від 05.02.2026) про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 05.02.2026, суд постановив ухвалу про оголошення перерви у судовому засіданні з розгляду справи №902/1636/25 по суті до 10:00 год. 24.02.2026, яку занесено до протоколу судового засідання.

10.02.2026 до суду від позивача надійшли заперечення на клопотання від 04.02.2026 про закриття провадження у справі № б/н від 10.02.2026 (вх. № 01-34/1370/26 від 10.02.2026).

10.02.2026 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву № б/н від 10.02.2026 (вх. № 01-34/1377/26 від 10.02.2026).

13.02.2026 до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив № б/н від 13.02.2026 (вх. № 01-34/1525/26 від 13.02.2026).

23.02.2026 до суду від відповідача надійшло клопотання № б/н від 23.02.2026 (вх. № 01-30/1813/26 від 23.02.2026) про закриття провадження у справі, розгляд справи за відсутності представника відповідача.

За наслідком судового засідання 24.02.2026, суд постановив ухвалу про оголошення перерви у судовому засіданні з розгляду справи №902/1636/25 по суті до 12:00 год. 06.03.2026, яку занесено до протоколу судового засідання.

04.03.2026 до суду від позивача надійшли додаткові пояснення на заперечення відповідача № б/н від 04.03.2026 (вх. № 01-30/2203/26 від 04.03.2026).

05.03.2026 до суду від відповідача надійшли додаткові пояснення № б/н від 04.03.2026 (вх. № 01-30/2203/26 від 04.03.2026). У вказаних пояснення також міститься клопотання про закриття провадження у справі та про розгляд клопотання/справи за відсутності за відсутності представника відповідача.

На визначену судом дату у судове засідання з`явився представник позивача. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений ухвалою суду від 25.02.2026, про що свідчить відповідна довідка про доставку електронного листа.

Положеннями пункту 1 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Згідно пункту 2 частини 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Приймаючи до уваги, що відповідно до вимог статті 242 ГПК України сторони було належним чином повідомлено про судове засідання у справі та на засадах відкритості і гласності судового процесу сторонам створено всі необхідні умови для захисту їх прав та охоронюваних законом інтересів, а відповідач у свою чергу не скористався наданим йому правом участі у розгляді справи і його неявка у судове засідання не є перешкодою для розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача.

Судом враховано також заяву відповідача про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Ухвалою від 06.03.2026 року у задоволенні клопотання представника Приватного підприємства "Регіони-Ойл" № б/н від 04.02.2026 (вх. № 01-34/1156/26 від 04.02.2026), клопотання № б/н від 13.02.2026 (вх. № 01-34/1525/26 від 13.02.2026), що міститься у запереченнях на відповідь на відзив, клопотання № б/н від 23.02.2026 (вх. № 01-30/1813/26 від 23.02.2026), клопотання № б/н від 05.03.2026 (вх. № 01-30/2302/26 від 05.03.2026), що міститься у додаткових поясненнях про закриття провадження у справі № 902/1636/25 судом відмовлено.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити.

За наслідками розгляду справи, суд оголосив про перехід до стадії ухвалення рішення у справі та повідомив час проголошення вступної та резолютивної частин рішення.

На оголошення вступної та резолютивної частин рішення учасники справи не з`явилися, у зв`язку з чим вступна та резолютивна частина рішення долучена до матеріалів справи без її проголошення.

Суть спору:

Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" в особі Філії "Столичний лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" звернулось до Господарського суду Вінницької області із позовом до Приватного підприємства "Регіони-Ойл" про стягнення заборгованості у розмірі 174 367,89 гривень, з яких 100 000,00 гривень основного боргу, 12 246,58 гривень 3% річних та 62 121,31 гривень інфляційних втрат.

На обгрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 11.08.2021 між Державним підприємством "Поліське лісове господарство" () як продавцем, правонаступником якого є Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" та Приватним підприємством "Регіони-Ойл" () як покупцем був укладений Договір купівлі-продажу необробленої деревини №120 від 11.08.2021 року, згідно додаткового аукціону із продажу ресурсів необробленої деревини заготівлі 3 кварталу 2021 року, який відбувся 11.08.2021 року.

Позивач стверджує, що продавець передав у власність покупця лісоматеріали круглі, лот №80, 81. З продажу необробленої деревини, було видане Аукціонне свідоцтво №4332/УЕБ від 11.08.2021 року та на підставі договору, продавець зобов`язався передати у власність покупця, а покупець зобов`язався прийняти лісоматеріали круглі і оплатити їх вартість відповідно до умов договору, натомість станом на 27.10.2025 ним (покупцем) не було оплачено товар за договором на суму 100 000,00 гривень.

Наведені обставини стали підставою для звернення позивача із цим позовом до суду про стягнення з відповідача 100 000,00 гривень основного боргу, 12 246,58 гривень 3% річних та 62 121,31 гривень інфляційних втрат.

Відповідач у відзиві щодо заявлених позовних вимог заперечив, зазначив, що факт здійснення господарської операції з поставки товару відповідачу, повинен підтверджуватися належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами; на підтвердження заявленої до стягнення заборгованості позивач посилається на копії товарно-транспортних накладних, які додані до позовної заяви, однак вказані ТТН не містить підпису та відтиску печатки вантажоодержувача; у графі "Пункт розвантаження" зазначено лише "с. Стадниця" без будь-яких ідентифікуючих ознак пункту розвантаження лісопродукції та адреси його місця розташування; у матеріалах справи відсутні докази того, що сторонами погоджено покладення на водіїв ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 обов`язків експедитора по доставці відповідачу товару, зазначеного у спірних ТТН, докази, що вказані особи, зазначені в спірних ТТН як водії, які отримували необроблену деревину для перевезення відповідачу, були уповноваженими особами на отримання та перевезення зазначеного товару (договір перевезення, довіреність тощо) чи є працівниками відповідача.

На переконання відповідача, надані позивачем товарно-транспортні накладні не підтверджують факт отримання товару, оскільки не підписані відповідачем, а позивачем, у свою чергу, не доведено факту наявності у водіїв повноважень на отримання від позивача товару для доставки його саме відповідачу.

Також відповідач зазначив, що у наданих позивачем копіях банківських виписок, у графі "Призначення платежу", відсутні посилання на відповідний договір, а рахунок №113 від 13.08.2021, що вказаний як підстава здійснення оплати, позивачем до матеріалів справи не надано.

На думку відповідача позивачем не надано належних та допустимих доказів здійснення ним виконання зобов`язання з поставки (передачі) товару відповідачу, відтак його вимоги не підлягають задоволенню.

Позивач у відповіді на відзив зазначив, що відповідач взяв участь у додатковому аукціоні із продажу ресурсів необробленої деревини заготівлі ІІІ кварталу 2021 року, який відбувся 11.08.2021 року на ТОВ "Українська енергетична біржа" та згідно Аукціонного свідоцтва №4332/УЕБ від 11.08.2021 року, право на укладання договору купівлі-продажу отримав учасник під № 19, а саме: відповідач ПП "Регіони Ойл", на загальну суму 813780,00 гривень з ПДВ.

Позивач зазначив, що згідно з умовами договору продавець (позивач) за власний рахунок доставив лісопродукцію на склад і підготував її до відвантаження, а покупець (ПП "Регіони Ойл" - відповідач) отримав товар на цьому складі і подальше транспортування організував і оплатив самостійно. Згідно з ТТН-ліс відповідачем було укладено договір перевезення з ТОВ "Макс Авто ЛТД"; перевізником лісопродукції для відповідача за ТТН-ліс було ТОВ "Макс Авто ЛТД", автомобіль DAF, державний № НОМЕР_1 , причіп державний № НОМЕР_2 та водії: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 ; всю придбану на аукціоні лісопродукцію відповідач доставив одним і тим самим транспортним засобом, що належить ТОВ "Макс Авто ЛТД", проте із залученням різних водіїв.

Позивач зауважив, що усі ТТН-ліс мають спеціальну форму товарно-транспортної накладної при перевезенні деревини автомобільним транспортом та заповнені відповідно до Інструкції, яка затверджена наказом Міністерства інфраструктури України та Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.11.2013 № 961/707 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 06.12.2013 р. за №2070/24602 (дійсна на момент купівлі-продажу лісопродукції). Обов`язкові реквізити були заповнені: перевізник, водій, вантажоодержувач. ТТН-ліс формуються автоматично в системі «Електронний облік деревини». Майстер лісу, який відпускає лісопродукцію перевіряє документи водія, техпаспорт та за допомогою кишенькового портативного комп`ютеру (КПК) вибирає контрагента, підвантажує договір, об`єм лісопродукції промаркованої бирками, вказує ціну. Параметри: перевізник, автомобіль, водій, вантажоодержувач прописує на КПК з документів водія. Надалі усі дані майстер лісу передає за допомогою КПК до системи «Електронний облік деревини». Після автоматичного формування документу майстер лісу роздруковує на КПК ТТН-ліс в 4-х примірниках, на яких ставить свій підпис, надає підписати водію (або експедитору, якщо такого направив покупець), що приймає лісопродукцію для перевезення. Один із примірників передається покупцю, один - надається водію, для перевезення лісо продукції, інші ТТН-ліс залишаються у продавця.

Позивач наголосив, що відповідач самостійно уповноважив водія ТОВ "Макс Авто ЛТД" на приймання товару, що є його виключним правом та обов`язком як покупця. Згідно з умовами договору, саме відповідач повинен був забезпечити здійснення приймання-передачі лісопродукції. Умови договору купівлі-продажу необробленої деревини №120 від 11.08.2021 року та норми аукціонного свідоцтва не покладають на позивача обов`язок перевіряти зміст договірних відносин між відповідачем та його перевізником. Отже, факт передачі товару водію, обраному відповідачем, є належним виконанням зобов`язань з боку позивача, тоді як ризики, пов`язані з вибором особи-приймальника, несе виключно відповідач.

Щодо печатки на ТТН-ліс позивач зазначив, що відповідно до законодавства України (зокрема, Закону № 1982-VIII), використання печатки юридичними особами та фізичними особами-підприємцями є добровільним. Наявність або відсутність відбитка печатки суб`єкта господарювання на документі не створює юридичних наслідків.

Також позивачем зауважено, що банківська виписка сформована банком на підставі платіжних інструкцій відповідача; зміст графи «призначення платежу» заповнений відповідачем самостійно; жодних інших правочинів між сторонами не укладалося, у зв`язку з чим оплата лісопродукції проводилася лише за одним договором; рахунок-фактура №113 від 13.08.2021 року на передоплату підготовленої до відвантаженні лісопродукції, був надісланий відповідачу після укладення договору; доказом отримання цього рахунку є скриншот (в додатку) надсилання такого рахунку на електронну пошту відповідача та банківські виписки, у яких відповідач власноруч заповнював графу «призначення платежу» з посиланням на вказаний рахунок, що підтверджує факт його наявності у розпорядженні відповідача.

Крім того, за твердженням позивача на електронну адресу відповідача, зазначену в договорі, були надіслані такі рахунки-фактури: №119 від 18.08.2021 (на передоплату підготовленої до відвантаженні лісопродукції); №130 від 06.09.2021(на передоплату підготовленої до відвантаженні лісопродукції); №221 від 21.12.2021 (сплата боргу).

Позивачем наголошено, що з боку відповідача не надходило жодних претензій щодо виконання позивачем умов договору; факт прийняття товару та часткова його оплата відповідачем у період з 16.08.2021 по 27.09.2021 свідчить про відсутність зауважень до оформлення ТТН-ліс: вказаного транспортного засобу, пункту розвантаження, водіїв; останні прибували на завантаження з відповідними документами від відповідача, що підтверджує легітимність їхніх дій, незалежно від характеру їхніх взаємовідносин із вантажоодержувачем.

Також позивачем зауважено, що після відкриття провадження у цій справі відповідач звернувся до позивача з листом №30-12/2025.1 від 30.12.2025 року (є в додатку до повідомлення №1022/40.1.7-2025 від 20.10.2026, яке позивач надсилав до суду), у якому визнав суму основного боргу у розмірі 100 000,00 грн., та просив не застосовувати штрафні санкції.

Відповідач у запереченнях на відповідь на відзив зазначив, що позовна заява сформована і подана до суду за допомогою підсистеми "Електронний суд" саме Філією "Столичний лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України", яка не є юридичною особою, відтак на його переконання провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини 1 статті 231 ГПК України.

На переконання відповідача, позивач не надав належні та допустимі докази наявності власного виконання зобов`язання з поставки (передачі) спірного товару відповідачу, а його вимоги ґрунтуються на належних доказах (ТТН); твердження представника філії про те, що відповідач визнав суму основного боргу у розмірі 100 000,00 грн. не підтверджені доказами.

Суд зауважує, що за наслідком розгляду клопотань відповідача про закриття провадження у справі судом 06.03.2026 постановлено ухвалу у справі № 902/1636/25, якою у задоволенні клопотання представника Приватного підприємства "Регіони-Ойл" № б/н від 04.02.2026 (вх. № 01-34/1156/26 від 04.02.2026), клопотання № б/н від 13.02.2026 (вх. № 01-34/1525/26 від 13.02.2026), що міститься у запереченнях на відповідь на відзив, клопотання № б/н від 23.02.2026 (вх. № 01-30/1813/26 від 23.02.2026), клопотання № б/н від 05.03.2026 (вх. № 01-30/2302/26 від 05.03.2026), що міститься у додаткових поясненнях, про закриття провадження у справі № 902/1636/25 відмовлено з підстав, зазначених у вказаній ухвалі.

На обгрунтування своїх правових позицій сторонами подавалися додаткові пояснення щодо обставин справи та спірних правовідносин.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено таке.

11 серпня 2021 року Державним підприємством "Поліське лісове господарство" сформовано аукціонне свідоцтво № 4334/УЕБ про результати додаткового аукціону з продажу необробленої деревини заготівлі ІІІ кварталу 2021 року лісовими господарствами Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства, який відбувся 11 серпня 2021 року (т. 1 а.с. 80).

За змістом вказаного аукціонного свідоцтва право на укладення договору купівлі-продажу отримав учасник № 19, а саме: покупець, ПП "Регіони - Ойл"; продавець - Поліське ЛГ Київ; організатор - ТОВ "Українська енергетична біржа"; № лоту - 80, продукція - сКруглі лісоматеріали, порода - сосна звичайна (PINS), клас якості - С, група діамертів, діаметр - 15-19 см, довжина - 3,0 м, склад - проміжний, об`єм - 110, ціна продажу за куб.м. - 3690,00, вартість продажу за лот - 405 900,00, номер покупця - 19; № лоту - 81, продукція - сКруглі лісоматеріали, порода - сосна звичайна (PINS), клас якості - С, група діамертів, діаметр - 15-19 см, довжина - 3,0 м, склад - проміжний, об`єм - 110, ціна продажу за куб.м. - 3708,00, вартість продажу за лот - 407 880,00, номер покупця - 19; всього об`єм 220 куб.м., вартість продажу за лот 813 780,00.

Аукціонне свідоцтво № 4334/УЕБ від 11.08.2021 містить підпис уповноваженої особи покупця, засвідчений печаткою ТОВ "Регіони-Ойл", а також підпис уповноваженої особи та відтиск печатки ТОВ "Українська Енергетична Біржа".

11 серпня 2021 року між Державним підприємством "Поліське лісове господарство" (далі - продавець) та Приватним підприємством "Регіони-Ойл" (далі - покупець, відповідач) укладено договір купівлі-продажу необробленої деревини № 120 (далі - договір) (т. 1 а.с. 78 - 79 зворот).

Відповідно до пункту 1.1. договору за результатами проведення додаткового аукціону із продажу ресурсів необробленої деревини заготівлі III квартал 2021 року, який відбувся 11.08.2021 р., на ТОВ "Українська енергетична біржа", продавець передає у власність на умовах франко-склад продавця (франко - проміжний склад) круглі лісоматеріали, надалі товар, лот № 80, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього ціну відповідно до умов, що визначені в цьому договорі.

Згідно з пунктом 1.2. договору право власності переходить до покупця з моменту повної оплати продавцю вартості купленого на аукціоні товару та відвантаження його на транспорт покупця з випискою супровідних документів.

За змістом пункту 3.1. договору сторони визначили, що ціна на товар встановлена в гривнях за 1 куб.м. на умовах франко-проміжний, франко-нижній склад продавця згідно аукціонного свідоцтва про результати проведення аукціону із продажу ресурсів ІІІ квартал 2021 року необробленої деревини складає: № лоту - 80, продукція - сКруглі лісоматеріали, порода - сосна звичайна (PINS), клас якості - С, група діамертів, діаметр - 15-19 см, довжина - 3,0 м, склад - проміжний, об`єм - 110, ціна продажу за куб.м. - 3690,00, вартість продажу за лот - 405 900,00, номер покупця - 19; № лоту - 81, продукція - сКруглі лісоматеріали, порода - сосна звичайна (PINS), клас якості - С, група діамертів, діаметр - 15-19 см, довжина - 3,0 м, склад - проміжний, об`єм - 110, ціна продажу за куб.м. - 3708,00, вартість продажу за лот - 407 880,00, номер покупця - 19; всього об`єм 220 куб.м., вартість продажу за лот 813 780,00.

За умовами пункту 3.2. договору загальна сума договору становить 813 780,00 грн. (вісімсот тринадцять сімсот вісімдесят грн. 00 коп.), з ПДВ.

Пунктом 4.1. договору сторони передбачили, що комплектом товаросупровідних документів є: товарно-транспортна накладна (ТТН-ліс); додаток до ТТН-ліс.

Згідно з пунктом 5.1. договору прийом-передача товару здійснюється на складі продавця за умовами : франко - проміжний, франко - нижній склад:

за якістю - у відповідності з нормами відповідних ДСТУ EN1315-1-2001, ДСТУ EN 1315-2-200-1, ДСТУ EN 1315-2-2001, ДСТУ EN1316-1-2005, ДСТУ EN 1316-2:2005, ДСТУ EN 1316-3:2005, ДСТУ ENV 1927-1:2005, ДСТУ ENV1927-2:2005, ДСТУ ENV 1927-3:2005 та інших умов згідно законодавства України;

за кількістю - у відповідності з товарно - транспортними чи залізничними накладними та специфікаціями до них з підписом уповноваженої особи продавця;

деревина маркірована бирками для електронного обліку деревини.

Відповідно до пункту 5.2. договору не пізніше ніж за 3 (три) робочих дня до передачі товару продавець повідомляє покупця про дату та місце поставки.

Пунктом 5.3. договору сторони визначили, що датою передачі товару продавцем та прийому його покупцем, тобто датою поставки, вважається дата товарно - транспортної накладної.

Відповідно до пункту 5.4. договору у разі, якщо при прийому-передачі товару покупець виявить неякісний товар, розходження по кількості товару між фактично наявним і зазначеним в товаросупровідних документах обсягах, складається акт за підписами представників обох сторін в двох екземплярах по одному для кожної із сторін.

За умовами пункту 6.1. договору платіж здійснюється шляхом банківського переказу коштів на розрахунковий рахунок продавця на умовах 100% передоплати кожної партії товару шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця в сумі, що зазначається в рахунку (рахунках) протягом 3 (трьох) банківських днів після дня отримання рахунку (рахунків). Рахунок на оплату продукції виставляється після заявки покупця на викуплену лісопродукцію.

Згідно з пунктом 7.1. договору покупець зобов`язаний не пізніше ніж за 3 (три) робочі дні надсилати засобами електронного зв`язку, які зазначені в реквізитах сторін, заявку продавцю, на кожну партію товару.

За змістом пункту 7.2. договору покупець зобов`язаний здійснювати попередню оплату за кожну партію товару на протязі 3 (трьох) банківських днів з дати пред`явлення рахунку до-сплати.

Відповідно до пункту 7.3. договору покупець зобов`язаний прийняти товар в установлений цим договором строк.

За умовами пункту 7.4. договору продавець зобов`язаний прийняти засобами електронного зв`язку лист-заявку покупця, на кожну партію товару та виставити рахунок-фактуру протягом 3 (трьох) робочих днів.

Згідно з пунктом 7.5. договору продавець зобов`язаний протягом 5 (п`яти) робочих днів передати покупцеві товар після отримання на свій рахунок 100% передоплати за партію товару.

Відповідно до пункту 7.6. договору повідомлення про готовність партії товару здійснюється продавцем шляхом направлення покупцю телефонограми, факсу, електронного листа, поштового листа тощо.

За умовами пункту 7.7. договору покупець купує товар для власної переробки без права подальшої реалізації в необробленому вигляді.

Згідно з пунктом 8.1. договору порушенням договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього договору.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін. Даний договір діє з "11" серпня 2021 року по "30" вересня 2021 року включно. Закінчення строку цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору (пункти 11.1.-11.3. договору).

На виконання умов договору купівлі-продажу необробленої деревини № 120 позивач передав, а відповідач отримав обумовлений умовами договору товар (сКруглі лісоматеріали, сосна (PINS)), про що свідчать наявні у матеріалах справи товарно-транспортні накладні при перевезенні деревини автомобільним транспортом (ТТН-ліс) (далі - ТТН) з додатками на загальну суму 667 662,14 гривень, а саме: ТТН серії КВЕ № 852824 від 17.08.2021 на суму 96 341,26 гривень, ТТН серії КВД № 520743 від 19.08.2021 на суму 92 866,86 гривень; ТТН серії КВД № 565745 від 20.08.2021 на суму 97 950,53 гривень, ТТН серії КВД № 852876 від 31.08.2021 на суму 62 724,53 гривень, ТТН серії КВЕ № 990023 від 31.08.2021 на суму 34 009,78 гривень, ТТН серії КВД № 565794 від 02.09.2021 на суму 96 563,62 гривень, ТТН серії КВД №565807 від 07.09.2021 на суму 90 726,04 гривень, ТТН серії КВД № 852901 від 09.09.2021 на суму 23 723,78 гривень, ТТН серії КВД № 852903 від 09.09.2021 на суму 72 755,74 гривень (т. 1 а.с. 88-92).

Згідно банківських виписок за період з 06.09.2021 по 24.09.2021 за отримані лісоматеріали на користь ДП "Поліське лісове господарство" відповідачем здійснено оплату 16.08.2021 року - 50 000,00 гривень, 06.09.2021 року -18.08.2021 року - 46 341,26 гривень, 19.08.2021 року - 7 593,30 гривень, 20.08.2021 року - 92866,86 гривень, 01.09.2021 року - 100000,00 гривень, 06.09.2021 року - 100000,00 гривень, 15.09.2021 року - 50000,00 гривень, 21.09.2021 року - 28454,02 гривень, 27.09.2021 року - 22406,70 гривень, 27.09.2021 року - 70000,00 гривень із зазначенням у призначенні платежу "за лісоматеріали зг. рахунку № 113 від 13.08.2021 р.", що загалом складає 567 662,14 гривень (т. 1 а.с. 81-87).

Як убачається із матеріалів справи 28 жовтня 2022 року Державним агентством лісових ресурсів України видано наказ № 824 "Про припинення Державного підприємства "Поліське лісове господарство" та затвердження комісії з припинення" (т. 1 а.с. 16-18).

За змістом пункту 1 наказу № 824 від 28.10.2022 Державним агентством лісових ресурсів України вирішено припинити Державне підприємство "Поліське лісове господарство", шляхом реорганізації, а саме - приєднання до Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України", .

Згідно з пунктом 8 наказу № 824 від 28.10.2022 визначено, що Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" є правонаступником прав та обов`язків Державного підприємства "Поліське лісове господарство".

Відповідно до наказу Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" № 238 від 09.01.2023 за Філією "Поліське лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" закріплено майно, права та обов`язки, які передані за передавальним актом, затвердженим наказом Державного агентства лісових ресурсів України № 63 від 09.01.2023 (т. 1 а.с. 19, 21 зворот).

Наказом Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" № 1808 від 18.10.2024 припинено Філію "Поліське лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" шляхом її закриття, забезпечено оформлення передавального балансу майна та передавального акта до Філії "Столичний лісовий офіс" ДП "Ліси України"; забезпечено передачу активів та пасивів до Філії "Столичний лісовий офіс" ДП "Ліси України".

За умовами пунктів 1.1. 3.1 Положення про Філію "Столичний лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України", філія є відокремленим підрозділом Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України". Філія діє від імені Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" та в його інтересах.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач надсилав відповідачу претензії № 1 від 18.10.2022, від 23.10.2023 з вимогою про погашення заборгованості з оплати товару за договором (т. 1 а.с. 93-99).

Листом № 30-12/2025.1 від 30.12.2025 ПП "Регіони-Ойл" повідомило позивача про визнання підприємством суми основного боргу у розмірі 100 000,00 гривень та зобов`язалось сплатити вказану суму на рахунок філії.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання за договором позивач звернувся із цим позовом до суду, у якому просить стягнути з відповідача 100 000,00 гривень основного боргу, 12 246,58 гривень 3% річних та 62 121,31 гривень інфляційних втрат.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

Предметом позову у цій справі є матеріально - правова вимога позивача про стягнення з відповідача 100 000,00 гривень основного боргу, 12 246,58 гривень 3% річних та 62 121,31 гривень інфляційних втрат нарахованих у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором купівлі-продажу необробленої деревини № 120 від 11.08.2021 в частині повної та своєчасної оплати отриманого товару.

Відповідно до статті 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує, яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин.

Частиною 4 статті 236 ГПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Здійснюючи правову кваліфікацію спірних правовідносин та вирішуючи питання про обґрунтованість заявлених позовних вимог, судом враховано таке.

Згідно статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статті 11 ЦК України договір є однією з підстав виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань).

Приписами статті 6 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Положеннями статті 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом установлено, що підставою виникнення правовідносин між сторонами є договір купівлі-продажу необробленої деревини № 120 від 11 серпня 2021 року.

До спірних правовідносин застосовуються положення законодавства про поставку та купівлю-продаж.

За змістом частини 1 статті 265 ГК України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення.

Згідно зі статтею 712 ЦК України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Положеннями статті 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно частини 1 статті 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (стаття 663 ЦК України).

Судом установлено, що продавець свої зобов`язання за договором купівлі-продажу необробленої деревини №120 від 11.08.2021 виконав повністю.

Обставина поставки Приватному підприємству "Регіони-Ойл" товару на загальну суму 667662,14 гривень підтверджується наявними в матеріалах справи товарно-транспортними накладними при перевезенні деревини автомобільним транспортом (ТТН-ліс): серії КВЕ № 852824 від 17.08.2021, серії КВД № 520743 від 19.08.2021, серії КВД № 565745 від 20.08.2021, серії КВД № 852876 від 31.08.2021, серії КВЕ № 990023 від 31.08.2021, серії КВД № 565794 від 02.09.2021, серії КВД №565807 від 07.09.2021, серії КВД № 852901 від 09.09.2021, серії КВД № 852903 від 09.09.2021.

Доводи відповідача, щодо не підтвердження належними доказами передання товару відповідачу судом відхиляються, оскільки наказом Міністерства інфраструктури України та Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.11.2013 № 961/707 "Про затвердження спеціалізованої форми товарно-транспортної накладної при перевезенні деревини автомобільним транспортом (ТТН - ліс)", зареєстрованого у Міністерстві юстиції України від 06.12.2013 р. за №2070/24602 затверджено спеціалізовану форму товарно-транспортної накладної при перевезенні деревини автомобільним транспортом (ТТН - ліс) та Інструкцію щодо заповнення спеціалізованої форми товарно-транспортної накладної при перевезенні деревини автомобільним транспортом (ТТН - ліс).

Відповідно до пункту 3 вказаного наказу встановлено, що товарно-транспортна накладна при перевезенні деревини автомобільним транспортом (ТТН - ліс) за формою, затвердженою пунктом 1 цього наказу, є обов`язковою для державних лісогосподарських підприємств (структурні підрозділи: лісництва, склади, цехи) при обліку, первинному відпуску та перевезенні деревини автомобільним транспортом.

Надані позивачем товарно-транспортні накладні при перевезенні деревини автомобільним транспортом (ТТН-ліс) відповідають вимогам Інструкції щодо заповнення спеціалізованої форми товарно-транспортної накладної при перевезенні деревини автомобільним транспортом (ТТН - ліс).

Відповідно до вимог статті 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

Суд зазначає, що пунктом 5.1. договору купівлі - продажу необробленої деревини №120 від 11.08.2021 передбачено, що прийом-передача товару здійснюється на складі продавця за умовами: франко - проміжний, франко-нижній склад.

Поставка на умовах франко-склад продавця передбачає, що обов`язок з отримання товару зі складу продавця покладено на покупця.

Покупець повинен самостійно організувати транспорт для вивезення товару з узгодженого місця - складу продавця. Тому отримання товару та його перевезення здійснюється за рахунок покупця відповідальними особами покупця або залученим покупцем перевізником.

Згідно вимог статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Доказів звернення до продавця щодо відвантаження товару на користь не уповноважених покупцем осіб, відповідачем суду не надано.

За умовами пункту 5.4. договору у разі, якщо при прийому-передачі товару покупець виявить неякісний товар, розходження по кількості товару між фактично наявним і зазначеним в товаросупровідних документах обсягах, складається акт за підписами представників обох сторін в двох екземплярах по одному для кожної із сторін.

Доказів складення передбачених пунктом 5.4. договору актів або наявності заперечень щодо неналежного виконання зобов`язань за договором продавцем відповідачу суду не надано.

Натомість, наявними у матеріалах справи банківськими виписками за період з 06.09.2021 по 24.09.2021 підтверджується обставина сплати відповідачем на користь ДП "Поліське лісове господарство" за отримані лісоматеріали грошових коштів у сумі 567 662,14 гривень.

Вказані платежі здійснені відповідачем із зазначенням у призначенні платежу "за лісоматеріали зг. рахунку № 113 від 13.08.2021 р."

Вказаний рахунок та докази його надіслання на електронну пошту відповідача позивачем долучено до матеріалів справи.

Обставина отримання рахунку № 113 від 13.08.2021 відповідачем не заперечується та підтверджується зазначенням вказаного рахунку у платіжних документах на оплату лісоматеріалів у графі призначення платежу.

Доказів наявності інших договірних відносин між сторонами відповідачем суду не надано.

З урахуванням наведеного, твердження відповідача про не передання йому рахунку/ товару за договором на переконання суду суперечить його попередній поведінці щодо здійснення ним оплати товару із зазначенням у призначенні платежу "за лісоматеріали зг. рахунку № 113 від 13.08.2021".

Судом установлено, що матеріали справи не містять доказів пред`явлення відповідачем позивачу будь-яких претензій щодо неналежного виконання умов договору, а також доказів повернення позивачу товару, зміни умов придбання та оплати отриманого товару.

Згідно з пунктом 6.1. договору платіж здійснюється шляхом банківського переказу коштів на розрахунковий рахунок продавця на умовах 100% передоплати кожної партії товару шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця в сумі, що зазначається в рахунку (рахунках) протягом 3 (трьох) банківських днів після дня отримання рахунку (рахунків).

За умовами пункту 5.3. договору сторони визначили, що датою передачі товару продавцем та прийому його покупцем, тобто датою поставки, вважається дата товарно - транспортної накладної.

Частинами 1, 2 статті 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до частини 1 статті 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

За змістом статті 538 ЦК України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання.

При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту.

Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов`язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону.

У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.

Таким чином, зважаючи на виконання позивачем свого обов`язку за договором щодо поставки товару, у відповідача згідно статті 538 ЦК України, виник обов`язок сплатити вартість поставленого за договором товару після його отримання від позивача (за фактом отримання товару) згідно приписів статті 692 ЦК України.

Із матеріалів справи вбачається, що за період з 06.09.2021 по 24.09.2021 за отримані лісоматеріали на користь ДП "Поліське лісове господарство" відповідачем здійснено оплату у розмірі 567 662,14 гривень.

Водночас, доказів сплати решти основного боргу за договором № 120 від 11.02.2021 року у розмірі 100 000,00 гривень відповідач суду не надав. Розмір вказаної заборгованості підтверджується матеріалами справи.

За змістом листа № 30-12/2025.1 від 30.12.2025 адресованого позивачу, ПП "Регіони-Ойл" визнало суму основного боргу у розмірі 100 000,00 гривень та зобов`язалось сплатити вказану суму на рахунок філії.

Таким чином, відповідачем порушено умови договору в частині повної та своєчасної оплати поставленого товару, тому позивач обгрунтовано звернувся до суду з позовом про стягнення несплаченої суми основного боргу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу за договором купівлі-продажу необробленої деревини № 120 від 11.08.2021 року у розмірі 100 000,00 гривень є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Позивачем також заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача 12 246,58 гривень 3% річних та 62 121,31 гривень інфляційних втрат нарахованих відповідачу у зв`язку із несвоєчасною оплатою за договором.

Щодо позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат судом враховане таке.

Відповідно до вимог статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова КГС ВС від 14.01.2020 року № 924/532/19).

Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07 квітня 2020 року у справі № 910/4590/19 (провадження № 12-189гс19) звернула увагу на те, що інфляційні та річні проценти нараховуються на суму простроченого основного зобов`язання. Тому зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного і поділяє його долю. Відповідно й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимогою.

У постанові від 24 квітня 2024 року у справі № 657/1024/16-ц (провадження № 14-5цс23) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19) зазначила, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 Цивільного кодексу України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Таким чином, право позивача на звернення до суду з позовом про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних мало б обмежуватися останніми трьома роками, які передували поданню такого позову, разом з тим під час дії карантину та воєнного стану законодавець застосував нову конструкцію, якою тимчасово доповнив перелік обставин, які впливають на перебіг позовної давності, а саме продовження та зупинення позовної давності.

Так, законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі - Закон № 540-IX) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Цей Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року.

Строк дії карантину неодноразово продовжувався, а відмінений він був з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Отже, під час дії карантину позовна давність була продовжена з 02 квітня 2020 року до 30 червня 2023 року.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» було введено воєнний стан в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, цей стан триває до теперішнього часу.

Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон № 2120-ІХ) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Закон № 2102-IX набрав чинності 17 березня 2022 року.

Надалі Законом України від 08 листопада 2023 року № 3450-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» (далі - Закон № 3450-ІХ) пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України викладено в новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Закон № 3450-ІХ набрав чинності 30 січня 2024 року.

Таким чином, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29 січня 2024 року, а після 30 січня 2024 року перебіг такого строку зупинився і такий стан триває дотепер.

Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду викладених у постанові від 02.07.2025 у справі № 903/602/24, у разі якщо позовна давність не спливла станом на 02 квітня 2020 року, то цей строк звернення до суду спочатку було продовжено (до 30 червня 2023 року - на строк дії карантину, а надалі до 29 січня 2024 року - на строк дії воєнного стану), а з 30 січня 2024 року перебіг строку звернення до суду зупинився на строк дії воєнного стану.

Як убачається із розрахунку 3% річних та інфляційних втрат здійсненого позивачем, нарахування здійснено на суму заборгованості у розмірі 100 000,00 гривень за період прострочення з 28.09.2021 по 27.10.2025.

За таких обставин, звернення до суду з позовними вимогами про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних, нарахованих за період з 28.09.2021 по 27.10.2025 є обґрунтованим.

Сума нарахованих позивачем 3% річних та інфляційних втрат складає 12246,58 гривень 3% річних та 62121,31 гривень інфляційних втрат.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних, що нараховані в межах визначеного позивачем періоду прострочення, суд дійшов висновку, що суму 3% річних нараховано позивачем вірно, тому позовні вимоги про стягнення 3% річних у розмірі 12246,58 гривень є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат, що нараховані в межах визначеного позивачем періоду прострочення, суд дійшов висновку, що нарахована сума інфляційних втрат складає 63580,40 гривень.

Приймаючи до уваги, що відповідно до приписів статті 14 ГПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог, а також те, що сума інфляційних втрат визначена позивачем є меншою ніж сума інфляційних втрат визначена судом, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат є обгрунтованими та підлягають задоволенню у розмірі 62121,31 гривень.

Положеннями частин 1-4 статті 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно вимог 1 статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог частини 2 статті 76 ГПК України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 ГПК України).

Згідно статті 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту статті 79 ГПК України свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. (Постанова Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 906/1222/19).

Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частини 1-2 статті 86 ГПК України).

Під час розгляду справи, судом кожній стороні була надана розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, у тому числі подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Враховуючи викладене, суд не надає детальної відповіді на кожний аргумент та довід учасників справи, оскільки такі доводи та аргументи не впливають на висновки суду у цій справі.

Дослідивши фактичні обставини справи, що входять до предмету доказування у цій справі та стосуються кваліфікації спірних відносин, суд дійшов висновку, що відповідачем не спростовано позовних вимог, а судом не виявлено на підставі наявних доказів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 100 000,00 гривень основного боргу, 12 246,58 гривень 3% річних, 62 121,31 гривень інфляційних втрат.

Щодо розподілу судових витрат судом враховано таке.

Відповідно до пункту 12 частини 3 статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно вимог частини 1 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При зверненні до суду позивачем згідно платіжної інструкції № 1347097 від 02.12.2025 сплачено судовий збір у розмірі 3 028,00 гривень.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 028,00 гривень покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 86, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Регіони-Ойл" (23241, Вінницька обл., Вінницький р-н, село Стадниця, провулок Український, будинок 8, ідентифікаційний код юридичної особи 38174112) на користь Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (01601, місто Київ, вул. Руставелі Шота, будинок 9А, ідентифікаційний код юридичної особи 44768034) в особі Філії "Столичний лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (03115, місто Київ, вул. Святошинська, будинок 30, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу юридичної особи 45530596) заборгованість у розмірі 174367,89 гривень, з яких: 100 000,00 гривень основного боргу, 12 246,58 гривень 3% річних, 62 121,31 гривень інфляційних втрат та 3 028,00 гривень судових витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Згідно з приписами статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Відповідно до положень частини 1 статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Примірник судового рішення надіслати сторонам до електронних кабінетів у системі ЄСІТС.

Повне рішення складено 13 березня 2026 р.

Суддя Шамшуріна М.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2,3 - сторонам до електронних кабінетів у системі ЄСІТС.