УХВАЛА

16 березня 2026 року

м. Київ

Cправа № 910/135/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Власова Ю. Л. - головуючого, Багай Н. О., Булгакової І. В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Національної поліції України

на рішення Господарського суду міста Києва від 03 вересня 2025 року (суддя Чеберяк П.П.)

та постанову Північного апеляційного господарського суду від 10 грудня 2025 року (колегія суддів у складі: головуюча Михальська Ю.Б., судді: Кравчук Г.А., Тищенко А.І.)

у справі №910/135/25

за позовом Національної поліції України

до Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт»

про стягнення 8 852 914,15 грн,

ВСТАНОВИВ:

Національна поліція України (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом про стягнення з Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт» (далі - ДК «Укрспецекспорт», відповідач) 4 324 560,00 грн пені та 4 528 354,15 грн штрафу за порушення умов виконання контракту.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач здійснив поставку товару окремими партіями з порушенням строку поставки, визначеного умовами контракту на закупівлю.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03 вересня 2025 року у справі №910/135/25 позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 1 297 368,00 грн пені, 1 358 506,25 грн штрафу та 39 838,11 грн судового збору.

Місцевий господарський суд виходив з того, що ДК «Укрспецекспорт» своє зобов`язання щодо своєчасної поставки товару виконав із порушенням обумовленого сторонами в контракті строку, що є підставою для нарахування штрафних санкцій за порушення строку виконання зобов`язання.

Однак, врахувавши причини порушення відповідачем зобов`язань, відсутність доказів понесення позивачем збитків у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язання за контрактом, а також те, що суб`єктом господарювання у здійсненні військово-технічного співробітництва з іноземними державами, який безпосередньо здійснює стратегічно важливу діяльність та заходи із забезпечення національної безпеки і оборони України в умовах воєнного стану, взявши до уваги фінансове становище відповідача та суттєвий розмір заявлених до стягнення сум штрафу та пені, суд першої інстанції дійшов висновку, що обґрунтованим і таким, що відповідає принципу балансу інтересів обох сторін, є зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій на 70% і як наслідок, часткове задоволення позовних вимог шляхом стягнення 1 297 368,00 грн та 1 358 506,25 грн штрафу.

Постановою від 10 грудня 2025 року Північний апеляційний господарський суд змінив рішення суду першої інстанції в частині розподілу судового збору (стягнув з відповідача на користь позивача 132 793,71 грн судового збору), а в іншій частині - залишив без змін.

Суд апеляційної інстанції вказав про правомірність висновків місцевого господарського суду стосовно наявності підстав для зменшення розміру пені і штрафу на 70%. Разом з тим, зазначив про відсутність підстав для зменшення розміру судового збору з огляду на те, що позов був задоволений частково внаслідок застосування судом положень статті 551 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), а не внаслідок необґрунтованості заявлених позовних вимог.

18 лютого 2026 року до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (далі - Верховний Суд, Суд) через систему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга, в якій скаржник просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 03 вересня 2025 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 10 грудня 2025 року у справі №910/135/25 в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 3 027 192,00 грн пені й 3 169 847,90 грн штрафу, і ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову у повному обсязі. В системі «Електронний суд» документ сформований 17 лютого 2026 року.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 лютого 2026 року для розгляду цієї касаційної скарги визначено колегію суддів у складі: Власов Ю.Л. - головуючий, Багай Н.О., Булгакова І.В.

Верховний Суд ухвалою від 19 лютого 2026 року витребував матеріали справи №910/135/25, оскільки встановив, що оскаржувані судові рішення у цій справі відсутні в Єдиному державному реєстрі судових рішень, та відклав вирішення питань, пов`язаних із рухом касаційної скарги Національної поліції України на рішення Господарського суду міста Києва від 03 вересня 2025 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 10 грудня 2025 року у справі №910/135/25, до надходження вказаних матеріалів справи до Верховного Суду.

25 лютого 2026 року матеріали справи №910/135/25 надійшли до Верховного Суду.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Національної поліції України, Верховний Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, зважаючи на таке.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 абзацу 1 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

Національна поліція України у касаційній скарзі посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій частини третьої статті 551 ЦК України, порушення частини першої статті 15 ГПК України без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 02 березня 2023 року у справі №905/1409/21, від 14 червня 2022 року у справі №922/2141/21, від 09 червня 2022 року у справі №910/8425/19 та від 09 травня 2024 року у справі №923/77/22.

Верховний Суд відхиляє доводи, викладені у касаційній скарзі про неврахування судами попередніх інстанцій висновків, викладених у зазначених постановах Верховного Суду обґрунтовуючи це таким.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18 виснувала, що для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини третьої статті 551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити.

Застосоване у статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України словосполучення «суд має право» та «може бути зменшений за рішенням суду» свідчить про те, що саме суди першої та апеляційної інстанцій користуються певною можливістю розсуду щодо зменшення розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінюючи розмір збитків та інші обставини, які мають істотне значення (постанови Верховного Суду від 10 листопада 2022 року у справі №910/15705/21, від 01 лютого 2023 року у справі №914/3203/21, від 02 березня 2023 року у справі №905/1409/21, від 09 травня 2024 року у справі №923/77/22, від 22 травня 2024 року у справі №911/95/20, від 18 грудня 2024 року у справі №921/320/24, від 08 січня 2025 року у справі №921/299/24, від 19 лютого 2025 року у справі №903/665/24).

Зменшення розміру неустойки є правом суду та залежить виключно від встановлених судом конкретних обставин кожної справи за наслідками правової оцінки спірних правовідносин та поданих сторонами доказів, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) та з дотриманням правил статей 86, 210 ГПК України на власний розсуд та за внутрішнім переконанням вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та конкретний розмір зменшення неустойки.

Отже, питання щодо зменшення розміру штрафних санкцій суд вирішує відповідно до статей 86, 210 ГПК України за наслідками аналізу, оцінки та дослідження конкретних обставин справи з огляду на фактично-доказову базу; на встановлені судом фактичні обставини, що формують зміст правовідносин; умови конкретних правовідносин; наявність/відсутність наданих сторонами доказів, тобто у сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність/відсутність підстав для вчинення такої дії. Подібна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05 вересня 2023 року у справі №907/583/22, від 28 листопада 2023 року у справі №916/1504/22, від 03 грудня 2024 року у справі №904/872/24, від 03 грудня 2024 року у справі №909/321/24.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19 січня 2024 року у справі №911/2269/22 зазначив, що в питаннях підстав для зменшення розміру неустойки правовідносини у кожному спорі про її стягнення є відмінними, оскільки кожного разу суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить з конкретних обставин, якими обумовлене зменшення штрафних санкцій, які водночас мають узгоджуватися з положеннями статті 233 ГК України і частини третьої статті 551 ЦК України, а також досліджуватися й оцінюватися судом у порядку статей 86, 210, 237 ГПК України. Індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки (що підлягає стягненню за порушення зобов`язання), а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, зумовлюють висновок про відсутність універсального максимального і мінімального розміру неустойки, на який її може бути зменшено, що водночас вимагає, щоб цей розмір відповідав принципам верховенства права.

Отже, висновки Верховного Суду щодо застосування статті 551 ЦК України є усталеними та загальними (універсальними) для правовідносин про стягнення неустойки, однак результат їх застосування може бути різним (наявність або відсутність підстав для зменшення неустойки) у залежності від тих фактичних обставин, які будуть встановлені судом у кожній конкретній справі.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у пунктах 1,4 частини першої статті 287 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

З огляду на те, що суд апеляційної інстанції переглянув рішення першої інстанції у справі №910/135/25 відповідно до висновків Верховного Суду щодо застосування статті 551 ЦК України у подібних правовідносинах, що викладені у раніше прийнятих постановах, і підстави для відступлення від цих висновків у межах цієї справи в оскаржуваній частині судових рішень відсутні, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження у справі №910/135/25 за касаційною скаргою Національної поліції України слід відмовити на підставі пункту 5 частини першої статті 293 ГПК України.

Схожі висновки викладені в ухвалах Верховного Суду від 23 квітня 2025 року у справі №904/1819/24, від 05 травня 2025 року у справі №927/957/24, від 15 травня 2025 року у справі №909/749/24, від 19 червня 2025 року у справі №906/1124/24, від 02 липня 2025 року у справі №906/1153/24, від 14 липня 2025 року у справі №906/1129/24, від 24 жовтня 2025 року у справі №922/744/25, від 15 грудня 2025 року у справі №916/187/25 та від 24 лютого 2026 року у справі №910/7640/25.

Керуючись статтями 234, 235, пунктом 5 частини першої статті 293 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Національної поліції України на рішення Господарського суду міста Києва від 03 вересня 2025 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 10 грудня 2025 року у справі №910/135/25.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю. Л. Власов

Судді Н. О. Багай

І. В. Булгакова