ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
УХВАЛА

11 березня 2026 року Справа № 915/218/26

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М. при секретарі судового засідання Савка К.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю МИКОЛАЇВСЬКІ КАБЕЛЬНІ ТЕХНОЛОГІЇ (вх. № 3163/26 від 10.03.2026) про заміну заходу забезпечення позову по справі

за позовом ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 (код РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю МИКОЛАЇВСЬКІ КАБЕЛЬНІ ТЕХНОЛОГІЇ, вул. 8 Березня (нова назва - вул. Гліба Бабича), будинок 51/7, м. Миколаїв, Миколаївська обл., 54029 ()

про стягнення вартості частки учасника в сумі 1 858 459, 63 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Давидов А.М.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Миколаївської області звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Миколаївські кабельні технології на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати вартості частки у статутному капіталі у розмірі 1 858 459, 63 грн.

Позивач просить суд стягнути з відповідача судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 04.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання по справі на 08.04.2026.

04.03.2026 до Господарського суду Миколаївської області через підсистему Електронний суд від ОСОБА_1 надійшла заява (вх. № 2868/26 від 04.03.2026) про забезпечення позову, в якій заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю Миколаївські кабельні технології, які знаходяться на всіх рахунках товариства в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, та на майно, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю Миколаївські кабельні технології, у межах суми позову 1 858 459, 63 грн.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 06.03.2026 задоволено заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову (вх. № 2868/26 від 04.03.2026). Вжито заходи забезпечення позову у справі № 915/218/26, а саме:

Накладено арешт на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю МИКОЛАЇВСЬКІ КАБЕЛЬНІ ТЕХНОЛОГІЇ, вул. 8 Березня (нова назва - вул. Гліба Бабича), будинок 51/7, м. Миколаїв, Миколаївська обл., 54029 (), які знаходяться на всіх рахунках товариства в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, та на майно, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю МИКОЛАЇВСЬКІ КАБЕЛЬНІ ТЕХНОЛОГІЇ, вул. 8 Березня (нова назва - вул. Гліба Бабича), будинок 51/7, м. Миколаїв, Миколаївська обл., 54029 () у межах суми позову в розмірі 1 858 459, 63 грн.

10.03.2026 до Господарського суду Миколаївської області від представника відповідача надійшло клопотання (вх. № 3163/26 від 10.03.2026) про заміну одного заходу забезпечення позову іншим, в якому заявник просить суд:

- арешт, накладений на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю МИКОЛАЇВСЬКІ КАБЕЛЬНІ ТЕХНОЛОГІЇ, вул. 8 Березня (нова назва - вул. Гліба Бабича), будинок 51/7, м. Миколаїв, Миколаївська обл., 54029 (), які знаходяться на всіх рахунках товариства в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, - скасувати;

- накласти арешт на нерухоме майно, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю МИКОЛАЇВСЬКІ КАБЕЛЬНІ ТЕХНОЛОГІЇ, вул. 8 Березня (нова назва - вул. Гліба Бабича), будинок 51/7, м. Миколаїв, Миколаївська обл., 54029 (), у межах суми 689 270, 63 грн.

Клопотання мотивоване наступним.

Платіжними інструкціями № 4572, 4584, 4576, 4583 з рахунку ТОВ МКТ на користь ОСОБА_1 сплачено 1 169 189, 00 грн. з загального розміру заборгованості у сумі 1 858 459, 63 грн. На теперішній час залишилася заборгованість в розмірі 689 270, 63 грн.

Відповідач зазначає, що у зв`язку з наявним арештом на підставі вказаної вище ухвали суду зупинено виконання обов`язку ТОВ МКТ по виплаті ОСОБА_1 вартості частки учасника, який вийшов з товариства, щонайменше до ухвалення судового рішення по суті справи.

Крім того, зазначений рахунок використовується ТОВ МКТ для отримання платежів від клієнтів товариства, а також для розрахунку з постачальниками послуг, виплати заробітних плат тощо.

ТОВ МКТ є міським інфраструктурним підприємством, що надає послуги інтернет та передачі даних, зареєстрованим у Національній комісії електронних комунікацій (НКЕК0). ТОВ МКТ обслуговує близько 4 тисяч абонентів мешканців міста Миколаєва та підприємств, 25 відділень Нової пошти, Облтеплоенерго, міські інтернет видання, телевізійні мережі ТОВ "МКТБ", міжнародні гуманітарні фонди. ТОВ МКТ протягом усіх військових дій, без державної підтримки, без необхідного бронювання працівників, без належного енергопостачання забезпечує стійкий зв`язок за оптичними технологіями. Блокування розрахункового рахунку може призвести до припинення зв`язку мешканцям та іншим підприємствам критичної інфраструктури в умовах воєнного стану.

Відповідач зазначає, що арешт, накладений на рахунки товариства, призведе до повної зупинки його господарської діяльності, виникнення боргів перед працівниками, постачальниками та Державним бюджетом України (у вигляді податків та зборів), а також залишить споживачів без інтернету в умовах воєнного стану.

Відповідач зазначає, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на теперішній час ТОВ МКБ володіє 8 об`єктами нерухомого майна, які в повній мірі гарантуватимуть виконання зобов`язання на суму 689 270, 63 грн.

Отже, накладення арешту, в якості забезпечення позову, на все нерухоме майно відповідатиме приписам ч. 2 ст. 136 ГПК України, дасть змогу виплачувати на користь ОСОБА_1 грошові кошти до постановлення рішення у цій справі та не призведе до зупинки господарської діяльності Товариства

Заява обґрунтована приписами ст. 136, 143 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 10.03.2026 призначено розгляд клопотання про заміну одного заходу забезпечення позову іншим в судовому засіданні на 11.03.2026.

11.03.2026 (сформовано в системі «Електронний суд» 10.03.2026) до Господарського суду Миколаївської області через підсистему Електронний суд від представника позивача надійшли заперечення проти клопотання про заміну одного заходу забезпечення позову іншим (вх. № 3206/26 від 11.03.2026), в яких позивач просить суд відмовити у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївські кабельні технології» про заміну заходу забезпечення позову у справі № 915/218/26 у повному обсязі.

Правова позиція позивача мотивована наступним.

Відповідач зазначає, що арешт грошових коштів нібито призведе до повної зупинки його господарської діяльності, неможливості виплати заробітних плат, податків, розрахунків з постачальниками та загрожує припиненням надання послуг зв`язку абонентам в умовах воєнного стану.

Позивач зазначає, що запропонована відповідачем заміна арешту грошових коштів на арешт виключно нерухомого майна є очевидно нерівноцінною та прямо порушує майнові інтереси позивача з огляду на наступне:

- посилаючись на ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», позивач зазначає про порушення законодавчої черговості стягнення, оскільки грошові кошти є пріоритетним об`єктом стягнення. Штучне усунення коштів з-під арешту суперечить логіці виконавчого провадження;

- грошові кошти на банківських рахунках є абсолютно ліквідним активом, що дозволяє виконати рішення суду про стягнення боргу негайно шляхом безспірного списання. Натомість нерухоме майно є низьколіквідним активом;

- звернення стягнення на нерухоме майно вимагає тривалої та витратної процедури. Ці процедури можуть тривати місяцями або роками, що унеможливлює своєчасне відновлення прав позивача;

- до клопотання не додано жодного висновку суб`єкта оціночної діяльності, який би підтверджував актуальну ринкову вартість цього майна станом на березень 2026 року, його фізичний стан, наявність попиту на ринку, а також відсутність інших обтяжень чи іпотек;

- скасування арешту з рахунків надасть відповідачу можливість безперешкодно вивести обігові кошти, а залишена під арештом нерухомість може виявитися неліквідною, що зробить виконання майбутнього рішення суду неможливим.

Позивач зазначає, що наданий відповідачем розрахунок є неналежним доказом, оскільки він не відображає дійсної ринкової вартості активів товариства. Реальна вартість частки позивача є значно більшою.

Крім того, позивач зазначає, що з метою об`єктивного встановлення дійсної вартості частки позивачем буде подане клопотання про витребування доказів для подальшого призначення судово-економічної експертизи. З огляду на це, звуження заходів забезпечення позову до суми 689 270,63 грн. є передчасним.

В судовому засіданні 11.03.2026 представник відповідача зазначив, що товариство має лише один єдиний рахунок, який використовує в господарській діяльності протягом усього часу роботи підприємства, зокрема, для розрахунків з контрагентами та отримання коштів від них, закупівлі товарів / робіт / послуг, виплати заробітної плати працівникам тощо). На підприємстві відсутня достатня кількість працівників, у зв`язку з мобілізацією до лав ЗСУ. У випадку накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на рахунку, можлива зупинка підприємства, у зв`язку з неможливістю закупівлі обладнання, яке необхідне для здійснення поточної діяльності підприємства (кабелі, витратні матеріали тощо). Крім того, відповідач зазначив, що зобов`язаний оплачувати платежі щомісячно підприємству вищого рівня за інтернет-трафік, який в подальшому надається абонентам товариства. Неможливість розрахунків з вказаними підприємствами фактично унеможливить надання інтернет послуг в умовах воєнного стану.

Відповідач також усно зазначив, що за рахунок відчуження двох об`єктів нерухомого майна мав можливість частково розрахуватись з позивачем ще до вжиття заходів забезпечення позову, що підтверджується платіжними документами. Відповідачем подано до матеріалів справи заключні банківські виписки по рахунку за період з 09.03.2026 по 09.03.2026 та за період з 11.03.2026 по 11.03.2026, відповідно до яких залишок коштів становить 2 069, 15 грн. та 20 092, 41 грн. Крім того, відповідач має намір і в подальшому здійснювати погашення залишку заборгованості з вартості частки перед позивачем. Зокрема, наразі відповідачем вживаються заходи щодо відновлення кредитної лінії.

Позивач в судове засідання 11.03.2026 не з`явився, явку повноважного представника не забезпечив, хоча про розгляд заяви повідомлений належним чином шляхом доставки ухвали суду до електронного кабінету позивача.

Ухвалою суду від 10.03.2026 явка учасників справи не визнавалась судом обов`язковою.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви за відсутності представника позивача.

Відповідно до ч. 1, 9 ст. 240 ГПК України в судовому засіданні 11.03.2026 судом проголошено скорочену ухвалу (вступну та резолютивну частини ухвали).

Розглянувши заяву відповідача, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до п. 4 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі №1-33/2004 зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом, як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Верховним Судом у постанові від 15.08.2019 по справі № 15/155-6 наголошено, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні рішення у випадку задоволення позову. Отже, забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

За загальним правилом, враховуючи, що забезпечення позову застосовується, як гарантія задоволення законних вимог позивача, господарський суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Також, суд вважає за необхідне зауважити, що розгляд заяви про скасування вжитих заходів забезпечення позову не є переглядом або переоцінкою судом доказів та доводів, що досліджувалися при розгляді заяви про забезпечення позову, що може здійснюватися лише в порядку апеляційного або касаційного оскарження ухвали про забезпечення позову.

Обґрунтованість клопотання про скасування заходів забезпечення позову, що заявлене в процесі розгляду справи, досліджується судом лише з огляду на наявність нових обставин або з огляду на зміну підстав, які були покладені в основу прийнятого раніше рішення про забезпечення позову.

Тобто, до набрання рішенням суду законної сили, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані тим самим судом, який їх вжив, лише в тому випадку, якщо після їх вжиття виникли нові обставини або після їх вжиття змінилися підстави, які були покладені в основу забезпечення позову.

Отже, забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення (постанова ВС від 21.10.2022 у справі № 910/4777/21, від 21.11.2022 у справі № 916/621/22 ).

Відповідачем до суду подано клопотання (вх. № 3163/26 від 10.03.2026) про заміну заходу забезпечення позову, яке обґрунтовано приписами ст. 143 ГПК України.

У процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia» («суд знає закони»), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus). Активна роль суду в цивільному процесі проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, при вирішенні спору суд в межах своїх процесуальних функціональних повноважень та в межах позовних вимог встановлює зміст (правову природу, права та обов`язки ін.) правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин, та визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин. Законодавець указує саме на «норму права», що є значно конкретизованим, аніж закон. Більше того, з огляду на положення ГПК України така функціональність суду носить імперативний характер. Підсумок такої процесуальної діяльності суду знаходять своє відображення в судовому рішенні, зокрема у його мотивувальній й резолютивній частинах.

Отже, обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу jura novit curia (п. 6.56-6.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 904/5726/19).

Проаналізувавши зміст клопотання ТОВ МИКОЛАЇВСЬКІ КАБЕЛЬНІ ТЕХНОЛОГІЇ (вх. № 3163/26 від 10.03.2026) та прохальну частину клопотання, судом встановлено, що подане клопотання фактично є клопотанням про скасування заходів забезпечення позову. При цьому, посилання заявника у клопотанні на норми права, які не підлягають застосуванню, не є підставою для відмови у розгляді клопотання та відмови в задоволенні клопотання, оскільки суд при розгляді клопотання враховує його зміст та вимоги заявника, які сформульовані в прохальній частині. Враховуючи викладене, судом під час розгляду клопотання застосовуються норми процесуального законодавства, які регулюють питання щодо скасування заходів забезпечення позову.

Судом встановлено наступне.

Предметом спору у даній справі є вимога про стягнення з відповідача заборгованості з виплати вартості частки у статутному капіталі у розмірі 1 858 459, 63 грн.

Після відкриття провадження у справі та до вжиття заходів забезпечення позову відповідачем перераховано на рахунок позивача грошові кошти в загальній сумі 1 169 189, 00 грн., що підтверджується платіжними інструкціями, а саме:

- платіжна інструкція № 4572 від 05.03.2026 на суму 189, 00 грн. із зазначенням призначення платежу «Поповнення рахунку ОСОБА_1 , іпн, вартість частки учасника-інвестиційний прибуток ОСОБА_1 за 03міс 2026р, згідно заяви про вихід зі складу учасників від 03.02.2025 р., податок сплачує отримувач, згідно пп. 170.2.6 п. 170.2 ст. 170 ПКУ Без ПДВ»;

- платіжна інструкція № 4576 від 07.03.2026 на суму 479 000, 00 грн. із зазначенням призначення платежу «Поповнення рахунку ОСОБА_1 , іпн, вартість частки учасника-інвестиційний прибуток ОСОБА_1 за 03міс 2026р, згідно заяви про вихід зі складу учасників від 03.02.2025 р., податок сплачує отримувач, згідно пп. 170.2.6 п. 170.2 ст. 170 ПКУ Без ПДВ»;

- платіжна інструкція № 4583 від 07.03.2026 на суму 500 000, 00 грн. із зазначенням призначення платежу «Поповнення рахунку ОСОБА_1 , іпн, вартість частки учасника-інвестиційний прибуток ОСОБА_1 за 03міс 2026р, згідно заяви про вихід зі складу учасників від 03.02.2025 р., податок сплачує отримувач, згідно пп. 170.2.6 п. 170.2 ст. 170 ПКУ Без ПДВ»;

- платіжна інструкція № 4584 від 08.03.2026 на суму 190 000, 00 грн. із зазначенням призначення платежу «Поповнення рахунку ОСОБА_1 , іпн, вартість частки учасника-інвестиційний прибуток ОСОБА_1 за 03міс 2026р, згідно заяви про вихід зі складу учасників від 03.02.2025 р., податок сплачує отримувач, згідно пп. 170.2.6 п. 170.2 ст. 170 ПКУ Без ПДВ».

Грошові кошти перераховано з рахунку НОМЕР_2 .

Отже, заборгованість з виплати вартості частки у статутному капіталі станом на 11.03.2026 становить 689 270, 63 грн. (1 858 459, 63 грн. - 1 169 189, 00 грн.).

На підтвердження факту використання рахунку № НОМЕР_2 для отримання платежів від клієнтів, а також для розрахунку з постачальниками послуг, виплати заробітної плати тощо, відповідачем подано суду заключні виписки по рахунку № НОМЕР_2 , а саме:

- заключна виписка за період з 09.03.2026 по 09.03.2026, відповідно до якої вхідний залишок становить 2 039, 15 грн.;

- заключна виписка за період з 11.03.2026 по 11.03.2026, відповідно до якої вхідний залишок становить 20 092, 41 грн.

На підтвердження факту наявності у відповідача нерухомого майна відповідачем подано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 10.03.2026 (номер інформаційної довідки: 467352540), відповідно до якої на праві власності ТОВ «МИКОЛАЇВСЬКІ КАБЕЛЬНІ ТЕХНОЛОГІЇ» належить наступне майно:

- нежитлові приміщення загальною площею 91, 4 кв.м. за адресою м. Миколаїв, вул. Комсомольська (Заводський, Центральний, Ленінський р-ни), буд. 11/14. Дата реєстрації 15.07.2014 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1);

- нежитлові приміщення підвалу площею 26 кв.м. за адресою м. Миколаїв, вул. Декабристів (Заводський, Центральний р-ни), буд. 4/2. Дата реєстрації 15.07.2014 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1);

- квартира, об`єкт житлової нерухомості площею 77, 3 кв.м. за адресою м. Миколаїв, вул. Декабристів (Заводський, Центральний р-ни), буд. 21, кв. 9. Дата реєстрації 16.07.2014 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1);

- гараж площею 21,4 кв.м. м. Миколаїв, "Заріччя-2" автогаражне товариство обслуговуючий кооператив, гараж 196. Дата реєстрації 16.07.2014 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1);

- квартира, об`єкт житлової нерухомості площею 32,6 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 . Дата реєстрації 16.07.2014 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1);

- квартира, об`єкт житлової нерухомості площею 60,1 кв.м. за адресою АДРЕСА_3 . Дата реєстрації 15.07.2014 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1);

- нежитлові приміщення площею 104, 7 кв.м. за адресою АДРЕСА_4 . Дата реєстрації 16.07.2014 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1).

На підтвердження належності ТОВ МИКОЛАЇВСЬКІ КАБЕЛЬНІ ТЕХНОЛОГІЇ до міського інфраструктурного підприємства, що надає послуги інтернет та передачі даних в м. Миколаїв та м. Очаків Миколаївської області, відповідачем подано витяг з Реєстру постачальників електронних комунікаційних мереж та послуг № 104-1491/104 від 11.03.2026.

Відповідно до ч. 1 ст. 145 ГПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до ч. 7-10 ст. 145 ГПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження - вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

В такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов наступного висновку.

Щодо клопотання відповідача в частині скасування арешту, накладеного на грошові кошти, то суд зазначає наступне.

Відповідач у клопотанні та усно в судовому засіданні зазначив, що підприємством відкрито лише один банківський рахунок, який використовується в господарській діяльності. Даний рахунок використовується відповідачем для виплати заробітної плати працівникам підприємства, оплати робіт, придбання необхідного обладнання та матеріалів для належного надання абонентам інтернет послуг. Крім того, даний рахунок використовується для оплати щомісячних платежів підприємству вищого рівня за послуги інтернет-трафіку, який в подальшому надається населенню. Отже, накладення арешту на грошові кошти на вказаному рахунку може призвести до зупинки господарської діяльності підприємства, внаслідок чого відповідач буде позбавлений можливості надавати послуги інтернет та передачі даних населенню, що є недопустимим в умовах воєнного стану.

Заслухавши усні пояснення відповідача, оцінивши подані докази, судом також враховано, що відповідачем частково погашено заборгованість перед позивачем в сумі 1 169 189, 00 грн. до вжиття заходів забезпечення позову, що свідчить про вжиття відповідачем заходів до добросовісного виконання свого обов`язку, а не від його ухилення. При цьому, судом враховано, що позивачем не надано жодних заперечень щодо отримання коштів в зазначеній сумі саме в рахунок погашення заборгованості з виплати вартості частки у статутному капіталі. Крім того, в платіжних дорученнях чітко зазначено призначення платежу.

Судом також враховано, що під час розгляду клопотання про вжиття заходів забезпечення позову в суду були відсутні актуальні відомості щодо належного на праві власності відповідачу нерухомого майна та його достатності для погашення заборгованості у випадку задоволення позовних вимог позивача, про що також зазначав позивач у заяві про вжиття заходів забезпечення позову. Водночас станом на дату звернення з даною заявою відповідачем подано суду інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 10.03.2026, з якого вбачається, що відповідачу на праві власності належить ряд об`єктів нерухомого майна (сім об`єктів), за рахунок якого може бути здійснено виконання судового рішення у даній справі у випадку задоволення позовних вимог. При цьому, лише щодо одного об`єкта нерухомого майна (реєстраційний номер 1) проведена державна реєстрація іпотеки. Відповідно до інформації з Реєстру відсутні зареєстровані заборони відчуження решти шести об`єктів нерухомого майна.

Враховуючи вищевикладене, з метою дотримання балансу інтересів сторін, з метою недопущення повного блокування господарської діяльності відповідача, водночас враховуючи інтереси позивача у виконанні судового рішення у даній справі у випадку задоволення позову, суд дійшов висновку про скасування заходів забезпечення позову в частині накладення арешту на грошові кошти та залишення заходів забезпечення позову в частині накладення арешту на належне відповідачу майно.

В той же час, судом враховано, що ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 06.03.2026 накладено арешт на майно, яке належить відповідачу, тобто дане формулювання включає арешт як на рухоме, так і на нерухоме майно. Заявник просить суд накласти арешт виключно на нерухоме майно, при цьому не зазначає жодних підстав для скасування арешту на будь-яке інше відмінне від нерухомого майно. Враховуючи викладене, суд зазначає про відсутність правових підстав для скасування арешту на будь-яке інше належне відповідачу майно відмінне від нерухомого.

Крім того, заявник просить суд накласти арешт на нерухоме майно в межах суми 689 270, 63 грн. Суд зазначає, що ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 06.03.2026 арешт накладено на грошові кошти та майно відповідача в межах суми 1 858 459, 63 грн. Отже, в суду відсутні правові підстави для повторного накладення арешту або скасування арешту та повторне накладення арешту в межах іншої суми, оскільки такі дії не передбачено приписами ГПК України.

Водночас, зважаючи на часткову сплату відповідачем заборгованості, що підтверджується поданими до матеріалів справи платіжними інструкціями на загальну суму 1 169 189, 00 грн., зважаючи на відсутність заперечень позивача щодо надходження вказаних коштів на рахунок позивача саме в рамках погашення заборгованості з виплати вартості частки в статутному капіталі, що свідчить про наявність нових обставин та зміну підстав, які були покладені в основу прийнятого раніше рішення про забезпечення позову, суд дійшов висновку про недоцільність збереження арешту на майно відповідача в сумі 1 169 189, 00 грн. Щодо посилань позивача на необхідність збереження арешту в межах суми 1 858 459, 63 грн., оскільки позивач має намір провести перерахунок розміру вартості частки у статутному капіталі під час судового розгляду шляхом призначення судової експертизи, то суд зазначає, що: 1) забезпечення позову вживається з метою забезпечення реального виконання рішення суду, проте, в даному випадку обов`язок з оплати грошових коштів в сумі 1 169 189, 00 грн. вже виконано боржником добровільно; 2) збереження арешту в межах суми 1 858 459, 63 грн. із зазначенням про можливе збільшення розміру позовних вимог фактично ґрунтуватиметься на припущеннях, що заборонено процесуальним законодавством; 3) сторона у справі не позбавлена можливості звернутись із заявою про вжиття заходів забезпечення позову й під час розгляду справи за наявності відповідних правових підстав.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про:

- скасування арешту на грошові кошти відповідача з метою недопущення перешкоджання господарській діяльності суб`єкта господарювання;

- скасування арешту на майно відповідача в межах суми 1 169 189, 00 грн., у зв`язку з оплатою вказаних коштів боржником.

При цьому, суд зазначає, що заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 06.03.2026, у виді накладення арешту на майно відповідача (рухоме та нерухоме) в межах суми 689 270, 63 грн. продовжують свою дію до настання підстав, передбачених ст. 145 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене, клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю МИКОЛАЇВСЬКІ КАБЕЛЬНІ ТЕХНОЛОГІЇ (вх. № 3163/26 від 10.03.2026) у справі № 915/218/16 задоволено частково.

Відповідно до ч. 2, 4-5 ст. 145 ГПК України клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Ухвала господарського суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена.

Відповідно до ч. 11 ст. 145 ГПК України примірник ухвали про скасування заходів забезпечення позову невідкладно після набрання такою ухвалою законної сили надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також державним та іншим органам, які повинні були та (або) виконували ухвалу про забезпечення позову, для здійснення ними відповідних дій щодо скасування заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. 145, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю МИКОЛАЇВСЬКІ КАБЕЛЬНІ ТЕХНОЛОГІЇ (вх. № 3163/26 від 10.03.2026) у справі № 915/218/16 задовольнити частково.

2. Частково скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 06.03.2026 у справі № 915/218/26, а саме:

- скасувати арешт на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю МИКОЛАЇВСЬКІ КАБЕЛЬНІ ТЕХНОЛОГІЇ, вул. 8 Березня (нова назва - вул. Гліба Бабича), будинок 51/7, м. Миколаїв, Миколаївська обл., 54029 (), які знаходяться на всіх рахунках товариства в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах;

- скасувати арешт на майно, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю МИКОЛАЇВСЬКІ КАБЕЛЬНІ ТЕХНОЛОГІЇ, вул. 8 Березня (нова назва - вул. Гліба Бабича), будинок 51/7, м. Миколаїв, Миколаївська обл., 54029 () у межах суми позову в розмірі 1 169 189, 00 грн.

На веб-сторінці Господарського суду Миколаївської області на офіційному веб-порталі судової влади України в Інтернет за посиланням: http://mk.arbitr.gov.ua/sud5016/ учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її оголошення суддею та може бути оскаржена у порядку та строки, визначені ст. 254-259 Господарського процесуального кодексу України.

Повну ухвалу складено та підписано 12.03.2026

Суддя Е.М. Олейняш