УХВАЛА

про залишення без розгляду

клопотання про залучення до участі у справі третьої особи

м. Київ

16.03.2026справа №910/621/26

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., розглянувши клопотання Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області (вул. Святослава Хороброго, буд. 11а, м. Київ, 03151; ідентифікаційний код 26345736; далі - Служба) про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача,

у справі № 910/621/26

за позовом Служби

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Модульексперт» (вул. Бойчука Михайла, буд. 18А, м. Київ, 01103; ідентифікаційний код 41980864)

про стягнення 14 673,35 грн,

без виклику представників сторін,

ВСТАНОВИВ:

Служба звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Модульексперт» (далі - Товариство) 14 673,35 грн безпідставно отриманих коштів.

Позовні вимоги мотивовано тим, що:

- 09.10.2023 Службою (замовник) і Товариством (виконавець) було укладено договір №621-23ТН про надання послуг зі здійснення технічного нагляду (далі - Договір), за умовами якого замовник доручає, а виконавець зобов`язується здійснювати технічний нагляд за виконанням будівельних робіт на будівництві об`єкта: «Заходи з усунення аварій в житловому фонді шляхом проведення капітального ремонту з відновленням пошкодженої частини багатоквартирного житлового будинку за адресою: Київська обл., Бучанський район, смт. Макарів, вул. Проектна, 10» (далі - об`єкт);

- у період дії Договору відповідачем надавалися послуги технічного нагляду, за результатами яких складались акти приймання наданих послуг, що стали підставою для здійснення оплати;

- за результатами ревізії, проведеної Державною аудиторською службою України щодо окремих питань фінансово-господарської діяльності Служби за період з 01.01.2024 по 30.06.2025, встановлено, що при визначенні вартості послуг технічного нагляду: неправильно визначалась база розрахунку вартості послуг; до складу «вартості будівельних робіт» включались витрати, які не відносяться до будівельних робіт, а саме витрати з частин V-IX форми КБ-2в (адміністративні витрати, прибуток, ризики, інші витрати);

- база для визначення вартості послуг технічного нагляду була завищена, що призвело до переплати позивачем; за висновками Державної аудиторської служби України внаслідок неправомірного включення до бази розрахунку витрат, які не є будівельними роботами, відповідач безпідставно отримав кошти в сумі 14 673,35 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Позивач 16.02.2026 подав суду для огляду оригінали всіх документів, доданих до позовної заяви.

Судом досліджено оригінали письмових доказів, встановлено відповідність наявних в матеріалах справи копій поданим оригіналам та листом від 17.02.2026 повернуто такі оригінали позивачу.

Відповідач 18.02.2026 подав суду клопотання про долучення до матеріалів справи копій платіжних інструкцій від 09.07.2024 №21, від 28.12.2024 №67 та від 30.12.2024 №80 і №81.

Товариство 24.02.2026 подало суду відзив на позовну заяву, в якому зазначило, що

- відповідно до частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) обов`язок повернути майно виникає лише за умови його набуття або збереження без достатньої правової підстави; натомість у даній справі така правова підстава існувала та існує - Договір, який не є розірваним, не визнаний недійсним та належним чином виконувався;

- матеріалами справи підтверджується, що послуги з технічного нагляду надавалися відповідачем у межах Договору систематично, а їх результати приймалися позивачем шляхом підписання актів приймання наданих послуг без будь-яких зауважень щодо обсягу, вартості або методики розрахунку; після підписання відповідних актів Службою здійснювалася оплата вартості наданих послуг у повному обсязі, що свідчить про усвідомлене та добровільне виконання ним грошового зобов`язання; Верховний Суд неодноразово наголошував, що підписання актів приймання-передачі робіт (послуг) без застережень та їх оплата свідчать про належне виконання договору та виключають можливість подальшого оспорювання правової підстави таких платежів у порядку безпідставного збагачення; отже, на момент набуття відповідачем грошових коштів існувала безспірна правова підстава, що унеможливлює застосування статті 1212 ЦК України;

- як вбачається з наданого позивачем Договору, а саме з додатку №3 «План фінансування», сторони чітко визначили загальну вартість послуг у сумі 881 359,57 грн, яка була розрахована від повної кошторисної вартості об`єкта будівництва; підписуючи Договір та додатки до нього, Служба як професійний замовник погодила методику розрахунку та включення всіх складових вартості будівельно-монтажних робіт до бази нарахування винагороди за здійснення технічного нагляду; чинне законодавство та умови Договору не передбачають права замовника в односторонньому порядку змінювати базу нарахування після того, як послуги були надані, прийняті та оплачені;

- до моменту звернення до суду позивач жодного разу не заявляв Товариству претензій стосовно якості, обсягу, вартості чи методики нарахування вартості послуг з технічного нагляду; Служба не надсилала жодних претензій протягом усього строку дії Договору та в процесі прийняття послуг, а згадувана у позові вимога з`явилася лише як наслідок тиску з боку контролюючих органів;

- аналіз змісту позовної заяви свідчить про те, що позивач фактично зводить обґрунтування заявлених вимог до результатів здійснення державного фінансового контролю, посилаючись на матеріали перевірки, розрахунки та висновки, сформовані Державною аудиторською службою України, не наводячи при цьому самостійних та належних доказів порушення відповідачем умов Договору; водночас, такі висновки не можуть розглядатися як безумовна та самостійна правова підстава для виникнення у Товариства обов`язку з повернення коштів, отриманих на виконання Договору;

- зміст позовних вимог свідчить про намагання позивача перекласти на відповідача наслідки власних управлінських та бюджетних рішень, прийнятих у межах реалізації Договору, а також результати внутрішнього та зовнішнього фінансового контролю;

- подані Службою розрахунки та таблиці не підтверджують факту неправомірного отримання Товариством коштів, оскільки вони ґрунтуються на власному тлумаченні позивачем та органом фінансового контролю методики визначення вартості послуг, яке не закріплене умовами Договору;

- Служба оспорює нарахування за чотирма актами приймання наданих послуг, оформленими у межах виконання Договору; детальний аналіз бази нарахування підтверджує, що відповідач діяв у межах погодженого Плану фінансування та вимог Настанови з визначення вартості будівництва, затвердженої наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 01.11.2021 №281 (далі - Настанова №281); як вбачається з наведених відповідачем у відзиві розрахунків, Товариство застосувало процентні ставки 1,5% та 1,45%, що повністю відповідає граничному ліміту, встановленому п. 5.8.13 Настанови №281, та погодженим умовам тендерної документації та додатку №3 до Договору; позивач стверджує про «безпідставне отримання» коштів на суму 14 673,35 грн, намагаючись ретроспективно змінити базу розрахунку послуг; проте Товариство наголошує, що на момент підписання зазначених актів та здійснення оплати сторони чітко означили вартість послуг на основі повної вартості будівельних робіт, прийнятих від підрядника; більше того, застосування ставки 1,45% за частиною актів (що нижче за дозволений ліміт) прямо свідчить про відсутність зловживань з боку відповідача; Служба не надала жодних доказів того, що вартість самих БМР (будівельно-монтажні роботи) за цими актами була зменшена чи визнана недійсною; відтак база для нарахування послуг з технічного нагляду є законною та підтвердженою первинними документами самого позивача, а позовні вимоги є необґрунтованими.

Служба 24.02.2026 подала суду відповідь на відзив, в якій вказала таке:

- відповідач безпідставно стверджує, що існування Договору автоматично виключає застосування інституту безпідставного збагачення; правова позиція судової практики полягає у тому, що норми про безпідставне збагачення застосовуються у випадках, коли майно набуте хоча й у межах договірних відносин, однак без належної правової підстави або понад погоджені сторонами межі; судова практика послідовно виходить із того, що: якщо оплата здійснена на підставі помилкового або неправомірного розрахунку; якщо вартість послуг визначена із порушенням нормативних документів; якщо оплата проведена понад фактичну вартість послуг, то такі кошти підлягають поверненню як безпідставно набуті; таким чином, предметом спору є не факт існування Договору, а правомірність визначення вартості послуг;

- акти приймання не можуть легалізувати порушення законодавства; підписання актів підтверджує факт надання послуг, але не свідчить про правомірність усіх складових ціни; правова позиція Верховного Суду зводиться до того, що первинні документи не можуть створювати правові наслідки у разі їх невідповідності законодавству або договору; замовник має право вимагати повернення надмірно сплачених коштів; сам факт прийняття робіт або послуг не позбавляє замовника права вимагати виправлення помилок розрахунку та повернення коштів, сплачених без належної правової підстави;

- відповідач безпідставно намагається знецінити результати перевірки Державної аудиторської служби України; позивач погоджується, що акт ревізії не має преюдиційної сили, однак: він є належним письмовим доказом; підтверджує факт фінансових порушень; містить детальні економічні розрахунки переплати; складений уповноваженим органом державного фінансового контролю; Товариство фактично не спростувало наведені в акті розрахунки жодним альтернативним економічним висновком;

- Служба не здійснює оспорювання застосованих процентних ставок нарахування 1,5% та 1,45%, які вказує відповідач у відзиві на позов, а предметом спору є саме включення до бази нарахування технічного нагляду складові вартості будівельних робіт, які відповідно до нормативних актів не повинні враховуватись; у зазначеній у відзиві таблиці Товариство вказує який процентний коефіцієнт застосований від акта виконаних робіт на оплату технічного нагляду, водночас не вказує які саме роботи були включені до бази нарахування технічного нагляду; враховуючи зазначене, доводи, вказані Товариством, не спростовують предмет спору.

Позивач 25.02.2026 подав суду клопотання про долучення до матеріалів справи копії акта Державної аудиторської служби України від 28.10.2025 №001700-21/60.

Відповідач 03.03.2026 подав суду додаткові письмові пояснення, в яких зазначив свої заперечення проти викладених Службою у відповіді на відзив доводів.

Позивач 10.03.2026 подав суду клопотання про залучення до участі у справі Державної аудиторської служби України як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача.

Товариство 12.03.2026 подало суду заперечення на вказане клопотання.

Частиною першою статті 50 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Відповідно до частини другої статті 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Отже, оскільки провадження у даній справі було відкрито 06.02.2026, то в силу наведених приписів ГПК України розгляд справи по суті розпочався 09.03.2026 (оскільки 07.03.2026 і 08.03.2026 вихідні дні).

Разом з тим, клопотання про залучення до участі у справі сформовано в системі «Електронний суд», подано та зареєстровано канцелярією суду 10.03.2026.

Згідно з частиною другою статті 118 ГПК України заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, клопотання Служби про залучення до участі у справі Державної аудиторської служби України як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись статтями 50, 118, 234, 235 та 252 ГПК України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

Клопотання Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області (вул. Святослава Хороброго, буд. 11а, м. Київ, 03151; ідентифікаційний код 26345736) про залучення до участі у справі Державної аудиторської служби України як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, залишити без розгляду.

Ухвала набрала законної сили 16.03.2026 та може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту її підписання до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя Оксана Марченко