ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

12 березня 2026 року Справа № 903/86/26

Суддя Господарського суду Волинської області Бідюк С.В., розглянувши заяву Споживчого товариства Джерело 8 Плюс

про скасування судового наказу

у справі №903/86/26

за вимогою про стягнення із Споживчого товариства Джерело 8 Плюс на користь Приватного виробничо-торгового підприємства Світязь 5400 грн заборгованості по тарі та 5400 грн штрафу за несвоєчасне повернення тари, а також 332,80 грн витрат по сплаті судового збору та 5000 грн витрат на професійну правничу допомогу, а всього: 16 132,80 грн.

встановила:

03.02.2026 Господарським судом Волинської області видано судовий наказ №903/86/26, яким стягнуто із Споживчого товариства Джерело 8 Плюс на користь Приватного виробничо-торгового підприємства Світязь 5400 грн заборгованості по тарі та 5400 грн штрафу за несвоєчасне повернення тари, а також 332,80 грн витрат по сплаті судового збору та 5000 грн витрат на професійну правничу допомогу, а всього: 16 132,80 грн.

Копію наказу, разом із копією заяви стягувача та доданими до неї документами надіслано боржнику на його поштову адресу 04.02.2026.

Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу суду, копію судового наказу з доданими документами отримано боржником 10.02.2026.

26.02.2026 від боржника - Споживчого товариства Джерело 8 Плюс через систему «Електронний суд» надійшла заява про скасування судового наказу.

Згідно табелю обліку використання робочого часу КП Діловодство спеціалізованого суду суддя Бідюк С.В. з 26.02.2026 по 27.02.2026 перебувала у відрядженні.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.02.2026 справу розподілено судді Гарбару І.О.

Ухвалою суду від 27.02.2026 повернуто Споживчому товариству Джерело 8 Плюс заяву про скасування судового наказу Господарського суду Волинської області по справі № 903/86/26 від 03.02.2026 та роз`яснено, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до господарського суду у встановленому порядку.

11.03.2026 (сформовано в системі «Електронний суд» 10.03.2026) боржник повторно звернувся до суду із заявою про скасування судового наказу, в якій просить:

- продовжити термін для подачі заяви для скасування судового наказу та прийняти заяву для розгляду;

- скасувати судовий наказ, виданий Господарським судом Волинської області від 03 лютого 2026 року у справі № 903/86/26 за заявою Приватного Виробничо-торгового підприємства "Світязь"про стягнення з боржника Споживчого товариства "Джерело 8 Плюс" 5400,00 грн заборгованості по тарі та 5400,00 грн за несвоєчасне повернення тари, а також 332,80 грн витрат по сплаті судового збору та 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, а всього: 16 132,80грн.

Обґрунтовуючи подану заяву боржник зазначає, що копію наказу суду отримано товариством 10.02.2026. Вважає вимоги стягувача безпідставними, оскільки заборгованість є відсутньою, стягувачем не брались до уваги накладні № Б від 03.07.2019 та № Б від 19.06.2019, які зазначенні в розрахунку не повернутої тари, проте на самих видаткових накладних є відмітки про повернення тари. Зазначені обставини свідчать про наявність спору про право, що виключає можливість розгляду вимог у наказному провадженні.

Заявником сплачено судовий збір за подання заяви про скасування судового наказу у розмірі 133,12 грн, що підтверджується копією квитанції від 09.03.2026.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 11.03.2026 справу передано судді Бідюк С.В.

Розглянувши заяву про скасування судового наказу, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст. 157 ГПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Заява про скасування судового наказу подається в суд у письмовій формі.

Частиною 3 ст. 157 ГПК України передбачено, що заява про скасування судового наказу має містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника боржника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 4) наказ, що оспорюється; 5) зазначення про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача. Заява підписується боржником або його представником.

Відповідно до ч. 5 ст. 157 ГПК України, до заяви про скасування судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника боржника, якщо заява подається таким представником; 3) клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті.

Суд зазначає, що у заяві про скасування судового наказу боржником заявлено клопотання про продовження терміну подачі заяви для скасування судового наказу.

Згідно ч.2 ст.158 ГПК України заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 157 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.

Як встановлено судом, строк для скасування судового наказу, у даному випадку, сплив 25.02.2026.

За загальним правилом метою встановлення строків є надання визначеності у реалізації суб`єктами правовідносин своїх прав та обов`язків. З настанням або закінченням відповідного строку пов`язане виникнення, зміна чи припинення правовідносин.

При цьому, строк як відрізок часу обмежує дію суб`єктивних прав та обов`язків. Водночас процесуальний строк - це встановлений законом або визначений судом проміжок часу, протягом якого суд або учасники судового процесу мають право або зобов`язані вчинити певну процесуальну дію чи сукупність таких дій.

Процесуальні строки мають свою специфіку:

- вони завжди мають імперативний характер;

- процесуально-правові строки встановлюються для здійснення тих або інших процесуальних дій;

- вони мають забезпечувати оперативність та ефективність здійснення правосуддя і сприяти дисциплінуючому впливові на учасників процесу.

Отже, запровадження строку, у межах якого особа може звернутися до суду з заявами із процесуальних питань, надання відзиву, відповіді на відзив, заявою, обумовлено передусім необхідністю дотримання принципу правової визначеності та забезпечення здійснення судових процедур у межах розумних строків.

Питання щодо поновлення встановленого законом строку безпосередньо пов`язане з відповідним конкретним учасником справи, його процесуальним правом і обов`язком та спрямоване на реалізацією саме його суб`єктивних процесуальних прав (обов`язків).

Відповідно до ч. 1-6 ст.119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію.

Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 05.06.2024 у справі N914/2848/22 виснувала, що процесуальні строки мають чітке нормативне розмежування залежно від того, чи вони встановлені законом, чи визначені судом, а відтак і різний правовий режим їх поновлення або продовження. Велика Палата підкреслила, що поновленню підлягає виключно пропущений процесуальний строк, встановлений законом, і лише за наявності сукупності умов: учасник має вчинити процесуальну дію, подати заяву про поновлення строку та обґрунтувати поважність причин його пропуску. Натомість продовженню підлягає лише строк, який був встановлений судом і який не сплив на момент звернення учасника з відповідною заявою; після його закінчення право учасника ініціювати продовження строку припиняється.

ГПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з врахуванням обставин у справі.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 18.03.2025 у справі № 910/6889/24 зазначив, що сам по собі факт повернення апеляційної скарги не є поважною причиною пропуску строку, тому при вирішенні питання про поважність наведених скаржником причин, суд має враховувати також і ті обставини, які стали підставою для повернення попередньо поданої апеляційної скарги, а також період часу, який сплинув з моменту, коли особа дізналась про відповідне рішення суду, яким чином діяла ця особа протягом зазначеного часу. Суди мають враховувати, чи вчинялись особою, яка має намір подати апеляційну скаргу, усіх можливих та залежних від неї дій у розумні строки, без невиправданих зволікань з метою виконання процесуального обов`язку щодо дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень (див. постанову Верховного Суду від 29.12.2023 у справі N 520/2301/22)

Відтак, оцінюючи доводи скаржника щодо можливості/неможливості останнього своєчасно вчинити процесуальну дію та, відповідно, наявності/відсутності незалежних та об`єктивних на це причин, суду необхідно оцінити конкретні обставини справи та зробить обґрунтований висновок щодо поважності/неповажності причин пропуску строку.

Судом враховано, що заявник вже звертався до суду із заявою про скасування судового наказу, яка була повернута судом, у зв`язку із несплатою судового збору за подання такої заяви. Через незначний проміжок часу, а саме 11.03.2026 заявник повторно звернувся до суду із заявою про скасування судового наказу.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку поновити пропущений заявником строк для подання заяви про скасування судового наказу.

Водночас, подану заяву про скасування судового наказу суд розцінює як незгоду із заявленими вимогами, а тому вважає, що між сторонами виникли правовідносини, які мають спірний характер.

Поданою суду заявою про скасування судового наказу боржник заперечив безспірність вимог заявника, що по суті є підставою для скасування судового наказу.

Приписами ст. 158 ГПК України передбачено, що заява про скасування судового наказу не пізніше наступного дня передається судді, визначеному у порядку, встановленому статтею 32 ГПК України.

Частиною 3 ст. 158 ГПК України передбачено, що у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. В ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 333 ГПК України.

За таких обставин, беручи до уваги наведені заявником доводи, а також той факт, що у разі скасування судового наказу, стягувач не позбавлений права на судових захист, так як може скористатися правом звернення до суду в спрощеному позовному провадженні, в той час, як боржник може бути позбавлений права на судовий захист та справедливий судовий розгляд, що нівелює один із принципів господарського судочинства (змагальність сторін), суд дійшов висновку про задоволення заяви боржника.

При цьому, згідно з приписами частини 2 статті 151 ГПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу, внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 119, 157, 158, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

у х в а л и в:

1. Поновити Споживчому товариству Джерело 8 Плюс строк на подання заяви про скасування судового наказу.

2. Заяву Споживчого товариства Джерело 8 Плюс про скасування судового наказу від 03.02.2026 у справі №903/86/26 задовольнити.

2. Скасувати судовий наказ №903/86/26 від 03.02.2026.

3. Роз`яснити Приватному виробничо-торговому підприємству Світязь, що відповідно до ч. 3 ст. 158 Господарського процесуального кодексу України заявник (стягувач) має право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Ухвала підписана та набрала законної сили.

Суддя С. В. Бідюк