ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2026м. ДніпроСправа № 904/6900/25

За позовом Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "УКРІНТЕРЕНЕРГО"

до Державного промислового підприємства "КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ"

про стягнення боргу за поставлену електричну енергію та 15 % річних та інфляційних втрат

Суддя Юзіков С.Г.

При секретарі судових засідань: Цибульській К.С.

Представники:

Позивача - Павлов П.І.

Відповідача - Литвиненко Є.М.

СУТЬ СПРОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача борг за спожиту електричну енергію за період січень-лютий 2019р. в розмірі 42 640 805,80 грн., з яких: 15 649 847,41 грн. - борг за спожиту електричну енергію, 14 026 979,66 грн. - 15% річних з простроченої суми, 12 963 978,73 грн. індексу інфляції, мотивуючи неналежним виконанням Відповідачем Договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії".

Відповідач позов заперечує, мотивуючи тим, що додані до матеріалів справи акти купівлі-продажу електричної енергії не мають підписів Споживача. Позивач не надав належних доказів отримання Відповідачем документів, які є підставою для оплати у п`ятиденний строк, оскільки зазначені документи не отримані Підприємством або взагалі, або у повному обсязі (акт виконаних робіт та рахунок-фактура). Також Відповідач вказує на неспівмірний розмір заявлених до стягнення інфляційних втрат та 15% річних до розміру основної суми боргу. Стягнення заявлених сум процентів річних за таких умов є нерозумним з огляду на непропорційність наслідкам правопорушення, адже матиме наслідком не компенсацію майнових втрат позикодавця, а його збагачення за рахунок позичальника, у зв`язку з чим просить суд зменшити розмір 15% річних до 3% річних. Відповідач заснований на державній власності, належить до сфери управління Дніпропетровської обласної державної адміністрації та створений з метою отримання відповідного прибутку за рахунок виробничої та підприємницької діяльності із забезпечення перекидання води у маловодні регіони каналами та водогонами. Саме соціальний обов`язок із забезпечення населення питним водопостачанням призвів до накопичення Відповідачем заборгованості, у тому числі з оплати обов`язкових податків та зборів. Проте, основною причиною є ракетні обстріли військами РФ об`єктів критичної інфраструктури, зокрема Каховської ГЕС та, в подальшому її руйнування. В обґрунтування зміни фінансового стану Підприємства до руйнування Каховської ГЕС внаслідок обстрілів військами РФ з розрізом прибутковості та, в подальшому, збитковості, виникнення заборгованості до та після 06.06.2023, Відповідачем надані документи бухгалтерського обліку та фінансової звітності.

Від Позивача надійшла відповідь на відзив, в якому зазначається, що Договір постачання електричної енергії між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачеві. Так, відповідно до наданих ПАТ "Підприємство з експлуатації електричних мереж "Центральна Енергетична компанія" Позивачеві звітів за січень та лютий 2019р. Відповідач спожив електричну енергію, поставлену Позивачем, як постачальником "останньої надії", в обсязі 183 кВт*год та 160 кВт*год відповідно. Копії зазначених звітів, наданих Позивачеві ОСР, додані до позовної заяви разом з іншими доказами, у тому числі, доказами надсилання та отримання Відповідачем виставлених на підставі зазначених звітів рахунків та складених Позивачем актів купівлі-продажу електричної енергії. Крім того, зобов`язання Відповідача зі сплати за спожиту електричну енергію, поставлену Відповідачеві Позивачем, як постачальником "останньої надії", не знаходиться в залежності від обставин підписання, направлення та отримання Відповідачем рахунків та актів купівлі-продажу електричної енергії. Щодо клопотання про зменшення розміру річних, то порушення виконання грошових зобов`язань у цій справі виникли з вини Відповідача до настання обставин, на які Відповідач посилається в обґрунтування своїх доводів щодо виникнення заборгованості за своїми зобов`язаннями. Вимагати сплату суми боргу з урахуванням індексу інфляції та річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (постанова Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18).

Від Відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив в яких зазначено, що надані Позивачем звіти щодо фактичного (звітного) користування відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку за січень, лютий 2019р. не є первинним бухгалтерськими документами, які б дійсно підтвердили факт надання спожитих Відповідачем послуг, у тому числі їх обсяги. При цьому, матеріали справи не містять жодних доказів, що Відповідач акцептував пропозицію Позивача щодо укладення договору, оскільки жодних з надісланих Позивачем рахунків Відповідач не сплачував. Щодо можливості зменшення судом заявлених до стягнення відсотків річних, нарахованих на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, то це є правом, а не обов`язком суду й може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку, за наслідками оцінки обставин справи та наданих учасниками справи доказів. Тому у питаннях підстав для зменшення судом відсотків річних, нарахованих на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, не може бути подібних правовідносин, оскільки кожного разу суд вирішує це питання на власний розсуд з огляду на конкретні обставини, якими обумовлене таке зменшення. Відповідно до судової практики Верховного Суду, штрафні санкції не можуть мати карального характеру, а повинні виконувати лише компенсаційну функцію для захисту інтересів кредитора від невиконання зобов`язань боржником. Крім того, Позивач стягнувши інфляційні втрати вже отримає компенсацію від знецінення грошових коштів.

27.01.2026 через систему "Електронний суд" від Відповідача надійшла заява про застосування строків позовної давності, мотивована тим, що Позивач зазначив, що борг Відповідача виник за період з січня по лютий 2019р. Тому перебіг строку позовної давності в частині стягнення сум боргу за даним позовом, починається саме з 01.03.2019 року. Як вбачається з матеріалів справи, Позивач з вимогою про стягнення з Відповідача 15% річних та інфляційних втрат за період січень-лютий 2019р. на підставі ст.625 ЦК України звернувся до суду лише 05 грудня 2025р., тобто з пропуском строку позовної давності, а тому слід дійти висновку про застосування наслідків пропуску строку позовної давності до пред`явлених вимог, що є підставою для відмови у задоволенні позову в повному обсязі. Позивач не був обмежений у можливості звернення до суду в будь-який час з вимогами застосування наслідків порушення зобов`язання у виді стягнення 15% річних та інфляційних втрат згідно зі ст.625 ЦК України, між тим, подав позов саме в період дії воєнного стану.

09.02.2026 від Відповідача надійшло клопотання про долучення доказів того, що дійсно Позивач та Відповідач перебували у певних договірних зобов`язаннях з постачання електричної енергії, однак мали місце розбіжності щодо обсягів надання послуг, споживання та показів засобів комерційного обліку за січень 2019р. Отже, Відповідач визнає частково надання послуг за січень 2019р. за спірним договором, однак вважає, що Позивач у повній мірі не надав інформацію щодо обсягів споживання за цей період, не долучив доказів щодо рахунку від 08.01.2019р. за № 17/03/П/00001, чи було його анульовано відповідно до листа за вих. 08-04-178 щодо попередження про припинення постачання електричної енергії від 05.02.2019р., оскільки така інформація у Відповідача відсутня. Зазначений лист про зміну постачальника електричної енергії на підставі договору № 25 про постачання електричної енергії від 04.02.2019р., укладеного Відповідачем з ТОВ "ЕК"ЕНОЛЛ" Відповідач не знав, про його наявність стало відомо лише після ознайомлення з матеріалами іншої справи №910/16291/25. Отже, відповідно до договору № 25 про постачання електричної енергії від 04.02.2019р., з лютого 2019р. постачання електричної енергії на об`єкти Відповідача, здійснювалося зовсім іншим контрагентом, а саме ТОВ "ЕК"ЕНОЛЛ", про що свідчить даний Договір, а тому розрахунки боргу як і 15% річних та інфляційні втрати розраховані неправильно.

Представник Позивача заперечував в прийнятті наданих Відповідачем доказів, постилаючись на їх подачу з пропуском встановлених процесуальних строків.

Зазначене клопотання Відповідача і докази подані з ним суд не приймає, як такі, що подані в порушення ст. 80 ГПК України за відсутності поважних причин їх подачі поза нормативно встановленими строками, оскільки саме Відповідач зазначений стороною в договорі з ТОВ "ЕК"ЕНОЛЛ" і, як сторона договору, мав знати про нього і надати суду з разом з відзивом.

За клопотанням Сторін судові засідання проводилися в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні досліджено надані сторонами докази.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго", яке виконує функції постачальника "останньої надії" (Постачальник) з Державним промисловим підприємством "КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ" (Споживач) уклали Договір про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" (далі Договір) на умовах публічного договору про постачання електричної енергії постачальника "останньої надії" та комерційної пропозиції, розробленої з урахуванням вимог Цивільного кодексу України та у відповідності до вимог Закону України "Про ринок електричної енергії", Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312, в результаті фактичного споживання електричної енергії.

Відповідно до ст. 64 Закону України "Про ринок електричної енергії", яка кореспондується з умовами, зазначеними в додатку 1 "Комерційна пропозиція № 2" до договору, договір вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, та діє в частині здійснення розрахунків між сторонами до повного їх здійснення, а в частині постачання електричної енергії його дія не може перевищувати 90 календарних днів.

Згідно з п. 7 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії" від 14.03.2018 № 312 (далі Правила), договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Пунктом 6.2.4 Правил встановлено, що початком постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" вважається дата припинення постачання електричної енергії споживачу попереднім електропостачальником. Адміністратор комерційного обліку повідомляє постачальника "останньої надії" в термін протягом наступного робочого дня про перелік споживачів (за формою згідно з додатком 8 до цих Правил), які переходять до постачальника "останньої надії", не пізніше дати такого переходу.

За цим Договором Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору, що зазначені в додатку 1 до Договору (комерційна пропозиція) (п. 2.1. Договору).

Розрахунковий період за цим Договором є календарний місяць (п. 5.8. Договору).

Умовами комерційної пропозиції № 2 від 27.12.2018 визначено, що Споживач сплачує 100% від орієнтованої вартості прогнозованого обсягу споживання електричної енергії за розрахунковий період протягом 5 банківських (робочих) днів з моменту отримання Споживачем рахунку.

Орієнтована вартість розраховується шляхом множення прогнозованого обсягу споживання електричної енергії на ціну, за якою здійснюється постачання електричної енергії Постачальником. Прогнозований обсяг споживання електричної енергії визначається на підставі даних, отриманих Постачальником від Оператора системи розподілу (передачі).

Остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію в розрахунковому періоді здійснюється Споживачем на підставі виставленого Постачальником рахунку до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, розмір якого визначається як різниця між вартістю купованої Споживачем електричної енергії, зазначеної в Акті купівлі-продажу, та сумарною оплатою Споживачем за розрахунковий період з урахуванням ПДВ.

Відповідно до п. 5.10. Договору оплата виставленого Постачальником рахунка за цим Договором має бути здійснена Споживачем в терміни, визначені в рахунку, але не менш 5 робочих днів з дати отримання Споживачем цього рахунку, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятої Споживачем.

Всі платіжні документи, що виставляються Постачальником Споживачу мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені сторонами цього Договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційної веб-сторінки для отримання інформації про подання звернення, скарг та претензій щодо комерційної якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки.

Відповідно до Комерційної пропозиції № 2 Споживач, який прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати електроенергії, на вимогу Постачальника зобов`язаний, крім оплати штрафних санкцій та збитків, сплатити суму боргу за електроенергію з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зобов`язання, а також 15% річних від простроченої суми невиконаного або неналежним чином виконаного зобов`язання.

Цей Договір приєднання Споживача набирає чинності за фактом споживання електричної енергії у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, за відсутності факту відключення, передбаченого ПРРЕЕ, та діє в частині здійснення розрахунків між сторонами до повного їх здійснення, а в частині постачання електричної енергії його дія не може перевищувати 90 діб (п. 13.1 Договору).

ПАТ "ЦЕК" у листі №1229/010.01-04 від 28.12.2018 повідомило, що оскільки ПрАТ "ПЕЕМ "ЦЕК" раніше здійснювало діяльність тільки як передавальна організація не має можливості надати повну інформацію щодо споживачів, які станом на 28.12.2018 не обрали постачальника електричної енергії. Для отримання даної інформації ПрАТ ПЕЕМ "ЦЕК" звернулося до нині діючого постачальника електричної АТ "ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ".

У листі № 90018/1001А від 29.12.2018 АТ "ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ" надало інформацію про споживачів електричної енергії, у тому числі Відповідача, яких з 01.01.2019 переведено на постачання електричної енергії до постачальника "останньої надії".

Обсяги споживання Відповідачем електроенергії за січень та лютий 2019 внесені до звіту АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" щодо фактичного (звітного) корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання).

На виконання зазначеного Договору Позивач, на підставі даних про фактичне споживання електричної енергії, одержані від оператора системи розподілу, склав акт № 000738 від 31.01.2019 на суму 575,21 грн., рахунок №17/03/О01/03662 від 11.02.2019 на суму 575,21 грн., акт № 000928 від 31.01.2019 на суму 2 081 644,90 грн. та рахунок № №17/03/О01/03856 від 13.02.2019 на суму 2 081 644,90 грн., корегувальний акт купівлі-продажу електричної енергії № 002995 до акту № 000928 від 27 червня 2019 р. та корегувальний рахунок № 17/03/К01/06964 від 16.07.2019 р., згідно з якими Відповідач спожив електроенергії в обсязі 2 953 752 кВт*год на суму 8 678 212,34 грн., акт № 002055 від 28.02.2019 на суму 6 970 556,94 грн. та рахунок №№17/03/О01/05716 від 15.03.2019 на суму 6 970 556,94 грн., які були направлені поштою на адресу Відповідача та отримані ним, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення.

Позивач направив Відповідачеві претензію-вимогу № 44/11-000741 від 03.10.2019 на суму 15 649 847,41 грн., в якій вимагав у семиденний строк, з дати отримання цієї претензії-вимоги, оплатити заборгованість за електричну енергію. Зазначена претензія отримана Відповідачем 16.10.2019.

За даними Позивача, не спростованими Відповідачем, зазначена претензія-вимога залишена Відповідачем без відповіді та задоволення.

Позивач повторно направляв Відповідачеві вимоги № 44/11-637 від 18.05.2021 та №44/11/2116/ПОН від 05.07.2023 на суму 15 649 847,41 грн., в яких вимагав у семиденний строк, з дати отримання цієї вимоги, оплатити заборгованість за електричну енергію.

За даними Позивача, не спростованими Відповідачем, зазначені вимоги залишені Відповідачем без відповіді та задоволення.

ПАТ "ЦЕК" листом №7295/ПОН від 29.09.2015 підтвердило факт перебування Відповідача на постачанні у Постачальника "останньої надії" у період з січня по лютий 2019 та його фактичний обсяг споживання.

На прострочений борг Відповідача, Позивач, нарахував 14 026 013,34 грн. - 15% річних за період з 24.10.2019 по 14.10.2025, 12 963 085,63 грн. індексу інфляції за період з 24.10.2019 по 14.10.2025.

Всі нарахування проводилися окремо за кожним актом.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Предметом доказування у даній справі є факт споживання Відповідачем електричної енергії, обґрунтованість нарахування стягуваних сум.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України),

Статтею 611 ЦК України встановлено, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Перевіривши надані докази, суд приймає позицію Позивача.

Так, виходячи з даних про фактичне споживання електричної енергії, одержаних від оператора системи розподілу, Позивач, як постачальник "останньої надії", постачав Відповідачеві електроенергію у січні, лютому 2019 р., про що склав акт № 000738 від 31.01.2019 на суму 575,21 грн., рахунок №17/03/О01/03662 від 11.02.2019 на суму 575,21 грн., акт № 000928 від 31.01.2019 на суму 2 081 644,90 грн. та рахунок № №17/03/О01/03856 від 13.02.2019 на суму 2 081 644,90 грн., корегувальний акт купівлі-продажу електричної енергії № 002995 до акту № 000928 від 27 червня 2019 р. та корегувальний рахунок № 17/03/К01/06964 від 16.07.2019 р., згідно з якими Відповідач спожив електроенергію в обсязі 2 953 752 кВт*год на суму 8 678 212,34 грн., акт № 002055 від 28.02.2019 на суму 6 970 556,94 грн. та рахунок № №17/03/О01/05716 від 15.03.2019 на суму 6 970 556,94 грн., які направив поштою на адресу Відповідача.

В умовах комерційної пропозиції № 2 визначено, що Споживач сплачує 100% від орієнтованої вартості прогнозованого обсягу споживання електричної енергії за розрахунковий період протягом 5 банківських (робочих) днів з моменту отримання Споживачем рахунку.

Відповідно до п. 5.10. Договору оплата виставленого Постачальником рахунка за цим Договором має бути здійснена Споживачем в терміни, визначені в рахунку, але не менш 5 робочих днів з дати отримання Споживачем цього рахунку, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятої Споживачем.

Згідно з Комерційною пропозицією № 2 остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію в розрахунковому періоді здійснюється Споживачем на підставі виставленого Постачальником рахунку до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, розмір якого визначається як різниця між вартістю купованої Споживачем електричної енергії, зазначеної в Акті купівлі-продажу, та сумарною оплатою Споживачем за розрахунковий період з урахуванням ПДВ.

Доказів на підтвердження оплати спожитої протягом спірного періоду електроенергії Відповідач не надав, доводи Позивача щодо наявності боргу, шляхом надання належних доказів, не спростував.

Заперечення Відповідача щодо відсутності підписів Відповідача на актах купівлі-продажу електроенергії суд відхиляє, оскільки за приписами ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Пунктом 6.2.4 ПРРЕЕ встановлено, що початком постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" є дата припинення постачання електричної енергії споживачу попереднім електропостачальником, яка визначається відповідно до вимог пунктів 6.2.2 та 6.2.3 цієї глави. Адміністратор комерційного обліку повідомляє постачальника "останньої надії" в одноденний термін про перелік споживачів (за формою згідно з додатком 8 до цих Правил), які переходять до постачальника "останньої надії", не пізніше дати такого переходу.

Відтак, законодавством встановлено, що договір про постачання електричної енергії постачальником останньої надії укладається на підставі дій споживача - споживання електричної енергії (акцепт договору) без договору з іншим електропостачальником. У такому разі договір вважається укладеним (момент укладення договору) з постачальником останньої надії у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником.

АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" в листі №2078/1001 від 18.01.2019 надало Позивачеві інформацію про споживачів електричної енергії, яким з 01.01.2019 припинено постачання електричної енергії за регульованим тарифом постачальником АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі", в тому числі Відповідачеві.

В матеріалах справи наявні звіти про фактичний (звітний) корисний відпуск електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачів постачальника "останньої надії" ДПЗД "Укрінтеренерго", які приєднані до електричних мереж або відносяться до території ліцензованої діяльності оператора системи розподілу (передачі) АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" щодо споживача ДПП "Кривбаспромводопостачання" за період з січня 2019 року по лютий 2019 року.

Позивач отримує всю інформацію про споживачів, які стали споживачами ДПЗД "Укрінтеренерго" від ОСР, оскільки згідно з ч. 8 ст. 64 Закону України "Про ринок електричної енергії", постачальник "останньої надії" здійснює постачання з моменту припинення постачання електричної енергії попереднім електропостачальником.

Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що в разі настання обставин, визначених у ч. 1 ст. 64 Закону України "Про ринок електричної енергії", постачальник "останньої надії" надає послуги з постачання електричної енергії та, відповідно до п.66 ч. 1 ст. 1 цього Закону, не має права відмовити споживачу в укладенні договору постачання електричної енергії на обмежений період часу, а факт приєднання до публічного договору постачання електричної енергії від постачальника "останньої надії" відбувається за фактом споживання електричної енергії без укладення договору з іншим електропостачальником.

Відповідний правовий висновок викладено також у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.09.2021 у справі №910/8958/20 та від 04.04.2023 у справі № 905/1791/21.

Щодо клопотання Відповідача про застосування строків позовної давності.

Пунктом 12 розділу Прикінцеві та Перехідні положення Цивільного кодексу України, встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (covid-19), строки визначені статями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Вказаний пункт був введений в дію на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30 березня 2020 року № 540-IX, який набрав чинності з 2 квітня 2020 року.

Строк дії карантину неодноразово продовжувався.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" постановлено відмінити з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Відповідно, в період з 11.03.2020 по 30.06.2023 на всій території України діяв карантин з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19. Тобто, було запроваджено механізм, за якого позовна давність на період дії карантину продовжується на строк дії таких обставин.

Верховний Суд у постанові від 22.09.2022 у справі № 920/724/21 зазначив, що суди під час аналізу вимог про застосування строків позовної давності зважають на те, що їх продовження в період дії карантину є безумовним та автоматичним в силу закону. А тому обґрунтування причин, за яких дія карантину не дала б змоги особі подати позов вчасно, не вимагається.

До того ж, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Президент України Указом від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" ввів воєнний стан в Україні з 24.02.2022.

У подальшому, строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався.

Законом України від 15.03.2022 №2120-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" внесено зміни до Цивільного кодексу України щодо строків позовної давності. Зокрема, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено п. 19, який передбачає, що на період дії воєнного і надзвичайного стану продовжуються загальні і спеціальні строки позовної давності установлені статтями 257-259 ЦК України.

За таких обставин, відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259 ЦК України продовжуються на строк його дії.

14.05.2025 Верховна Рада України ухвалила Закону України "Про внесення змін до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України щодо поновлення перебігу позовної давності, в якому визначено, про виключення п. 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України (відомості Верховної ради України, 2003 р. №40-44, ст. 356).

Однак, вищевказаний Закон набрав чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування - 04.09.2025.

Тобто, саме з 04.09.2025 поновлені строки перебігу позовної давності, які були зупинені з 02.04.2020.

Позовна давність встановлена у Комерційній пропозиції №2. в ній зазначено, що керуючись ст. 259 ЦК України, Сторони домовились встановити в цьому Договорі збільшений строк позовної давності: строк загальної позовної давності щодо вимог про стягнення боргу тривалістю п`ять років; строк спеціальної позовної давності щодо вимог про стягнення штрафних санкцій (штраф, пеня) тривалістю два роки.

Відтак, строк загальної позовної давності для звернення до суду з даним позовом, станом на час введення карантину не сплив, у зв`язку з чим, звернення Позивача з вимогою до суду про стягнення боргу, який утворився в період з січня по лютий 2019р. відбулося в межах позовної давності.

Дослідивши надані до матеріалів справи докази (Договір, комерційну пропозицію, акти, рахунки на оплату, докази направлення поштової кореспонденції, претензії, листування), суд визнає обґрунтованою та підтвердженою матеріалами справи суму основного боргу.

Перевіривши розрахунки Позивача, за допомогою "Юридична інформаційно-пошукова система "Законодавство", судом встановлено, що розрахунки індексу інфляції та річних проведено правильно.

Однак, Відповідач заявив клопотання про зменшення розміру компенсаційних нарахувань до 3% річних. Клопотання мотивоване тим, що у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який триває до теперішнього часу.

Відповідач входить до переліку підприємств та організацій, які забезпечують перекидання води у маловодні регіони каналами і водогонами міжбасейнового та внутрішньобасейнового перерозподілу водних ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.1997р. №524. У Криворізькому регіоні його підприємство єдине, що має матеріально-технічну базу та персонал, які задіяні в експлуатації обладнання та устаткування, що забезпечує збір та перекидання води з одного джерела до іншого у маловодні регіони. Однак, 6 червня 2023о. російські окупаційні війська підірвали греблю Каховської ГЕС, внаслідок чого підприємство зупинило свій основний вид діяльності з перекидання технічної напірної води. Внаслідок вищезазначених дій агресора, органом досудового розслідування відкрито кримінальне провадження № 0000307 від 06.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1, 2 ст. 438, ст. 441 КК України та визнано Відповідача потерпілою юридичною особою. Після зупинення роботи каналу Дніпро - Кривий Ріг та, як наслідок, втрати основного джерела доходу, значною мірою погіршився матеріальний стан Підприємства. Незважаючи на складний фінансовий стан та майже повну відсутність розрахунків комунальних підприємств, які у подальшому розподіляють послугу з централізованого питного водопостачання населенню, Підприємство продовжує виконувати свої зобов`язання та безперебійно забезпечує водопостачанням населені пункти чотирьох громад Криворізького району Дніпропетровської області, що нерозривно пов`язано з подальшим споживанням енергоресурсів. Саме соціальний обов`язок із забезпечення населення питним водопостачанням призвів до накопичення підприємством заборгованості.

Щодо зміни фінансового стану Підприємства до руйнування Каховської ГЕС внаслідок обстрілів військ РФ з розрізом прибутковості та в подальшому збитковості, виникнення заборгованості до та після 06.06.2023, Відповідач надав документи бухгалтерського обліку та фінансової звітності. Так, згідно зі звітом про фінансові результати за 2019, 2020, 2021 2022, 2023, 2024 роки, з коду рядків 2190, вбачається, що чистий прибуток Відповідача від операційної діяльності за ці роки був відсутній, при цьому із коду рядка 2195 збитки становили у 2019 році 9 352 млн. грн., та у подальшому лише збільшувалися. При цьому, з кодів рядків 2130, 2150, 2180 вбачається, що витрати Відповідача за 2020 рік, порівняно, наприклад, із 2019 роком значно зросли. Зокрема Адміністративні витрати у 2019 році становили 4 млн. 863 тис грн., витрати на збут 210 тис грн., іншій операційні витрати 1 млн. 018 тис грн., тоді як у 2020 році адміністративні витрати становили 21 млн. 966 тис грн., втрати на збут 951 тис грн., інші операційні витрати 18 млн. 073 тис. грн., тобто, за відсутності прибутку прослідковується тенденція на збільшення витрат на здійснення господарської діяльності. Аналогічні ситуація залишається у період із 2020 по 2024 роки.

Крім того, у 2024р. та протягом 2025р. на Підприємстві було оголошено простій для ряду працівників, у зв`язку із підривом греблі Каховського водосховища та неможливістю проведення господарської діяльності, що також підтверджує тяжкий фінансовий стан Підприємства критичної інфраструктури, яке намагається здійснювати свою діяльність та належним чином виконувати податкові зобов`язання для підтримки економіки країни.

Позивач заперечує проти задоволення клопотання відповідача.

Вирішуючи питання щодо заявлених Позивачем до стягнення з Відповідача 15 % річних, суд бере до уваги, що Комерційною пропозицією № 2 для постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії" передбачено збільшення відсотків річних до 15% річних за невиконання грошових зобов`язань за Договором.

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.

З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду у постанові №902/417/18 дійшла висновку про те, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Отже, за висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 суд має право на зменшення розміру заявлених на підставі ст.625 ЦК України відсотків саме у випадку їх збільшення сторонами у договорі.

Згідно з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 22.02.2024 у справі №915/1723/21, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України, за час затримки розрахунку за договором, оскільки, вказані нарахування спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Водночас, зменшуючи нараховані відсотки річні, на підставі ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України, необхідно враховувати, що таке зменшення можливе за умови, якщо такі відсотки річні передбачені у договорі у розмірі більшому, ніж визначено положеннями ст. 625 ЦК України, тобто більше ніж 3 % річних (аналогічний висновок, викладено у постанові Верховного Суду від 15.06.2023 у справі № 921/94/21).

Суд оцінивши спірні відносини, позиції сторін, приймає до уваги причини неналежного виконання зобов`язання Відповідачем. Надаючи оцінку всім обставинам справи в їх сукупності, враховуючи інтереси обох сторін, виходячи із загальних засад, встановлених у ст. 3 ЦК України (справедливості, добросовісності та розумності), з огляду на необхідність дотримання балансу інтересів обох сторін в умовах воєнного стану, введеного у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, що безумовно вплинуло на господарську діяльність усіх без виключення суб`єктів господарювання та їх майновий стан, зокрема, і Відповідача, який є підприємством що надає комунальні послуги, у тому числі населенню, основним видом діяльності якого, відповідно до даних ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є: 36.00 Забір, очищення та постачання води (основний), суд вважає, що застосування Позивачем при розрахунку ставки 15% річних, що у співвідношенні до розміру відсотків, встановлених ст.625 ЦК України, є істотним. Такий розмір відповідальності передбачений тільки у Комерційній пропозиції до Договору і він не погоджується сторонами, а встановлюється в односторонньому порядку Позивачем. Окрім цього, суд бере до уваги, що Відповідач укладав договір з постачальником останньої надії для задоволення потреб Криворізького регіону Дніпропетровської області житлово-комунальними послугами, які надає Відповідач.

Також суд звертає увагу на те, що сума заборгованості Відповідача перед Позивачем становить 15 649 847,41 грн, а сума 15% річних становить 14 026 979,66 грн, тобто майже 90% від основного боргу; індекс інфляції становить 12 963 978,73 грн., що складає майже 82,84%. Отже, сума відповідальності становить майже 172,84% від суми боргу.

За таких обставин, суд вважає справедливим, доцільним, обґрунтованим та таким, що цілком відповідає принципу верховенства права, зменшення розміру нарахованих Позивачем 15% річних до 3%, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки саме цей рівень відсотків встановлено законодавчо з метою відшкодування втрат кредитора внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання боржником.

За розрахунком суду, 3% від суми боргу за спірний період становлять 2 805 202,67 грн.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, до стягнення належить 15 649 847 грн. 41 коп. боргу за спожиту електричну енергію, 2 805 202 грн. 67 коп. - річних, 12 963 978 грн. 73 коп. - індексу інфляції, решта вимог не підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 129 ГПК України судовий збір у справі слід покласти на Відповідача, оскілки спір виник з його вини.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 231, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного промислового підприємства "КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ" (50069, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська обл., проспект Миру 15-А, код 00191017) на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "УКРІНТЕРЕНЕРГО" (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 85, код 19480600) 15 649 847 грн. 41 коп. боргу за спожиту електричну енергію, 2 805 202 грн. 67 коп. - річних, 12 963 978 грн. 73 коп. - індексу інфляції, 511 689 грн. 67 коп.- судового збору.

У решті позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду у строк, передбачений ст.256 ГПК України.

Повне рішення складено 02.03.2026

Суддя С.Г. Юзіков