ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2026 Справа №904/5565/25 (215/6739/25)

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Камші Н.М.

за участю секретаря судового засідання Бакаєвої А.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом ОСОБА_1 , м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Криворізьке Променерго", с. Коломійцеве, Криворізький район, Дніпропетровська область

про стягнення невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у загальному розмірі 132 765,40 грн.

Представники:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

11.08.2025 до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Криворізьке Променерго" (далі - відповідач) про стягнення невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, в якій позивач просить стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату у розмірі 79 272,92 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по день звернення до суду в розмірі 53 492,48 грн.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.08.2025 вказану вище позовну заяву передано на розгляд судді Камбул М.О.

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.08.2025 залишено без руху позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Криворізьке Променерго" про стягнення невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та запропоновано заявнику подати докази сплати судового збору у розмірі 1 211,20 грн. за вимогу майнового характеру.

20.08.2025 до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу надійшла заява позивача з доказами сплати судового збору у розмірі 1 211,20 грн.

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, розгляд справи по суті призначено на 30.09.2025.

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.09.2025 судове засідання відкладено на 07.11.2025.

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.11.2025 цивільну справу № 215/6739/25 передано до Господарського суду Дніпропетровської області для розгляду в межах справи № 904/5565/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Криворізьке Променерго".

11.12.2025 до Господарського суду Дніпропетровської області надійшла справа №215/6739/25.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 11.12.2025 справу № 215/6739/25 передано на розгляд судді Камші Н.М.

15.12.2025 Господарським судом Дніпропетровської області постановлено ухвалу про наступне:

- позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Криворізьке Променерго" про стягнення невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - залишено без руху;

- позивачу постановлено протягом 10 днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки позовної заяви, а саме: надати докази доплати судового збору у розмірі 1 816,80 грн.

17.12.2025 до Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява № б/н від 17.12.2025 про усунення недоліків.

17.12.2025 Господарським судом Дніпропетровської області постановлено ухвалу про наступне:

- прийняти позовну заяву до розгляду в межах справи № 904/5565/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Криворізьке Променерго" (53003, Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Коломійцеве, вул. Железнодорожна, буд. 3Б, ідентифікаційний код 41647355) та відкрити провадження у справі;

- розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 19.01.2026;

- запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву та документи в обґрунтування заперечень.

19.01.2026 Господарським судом Дніпропетровської області постановлено ухвалу про призначення судового засідання на 17.02.2026 об 11:00 год. у зв`язку з технічними проблемами постачальника послуг інтернет-зв`язку.

У той же час, судом було відзначено, що судове засідання, яке було призначено ухвалою суду від 19.01.2026 на 17.02.2026 об 11:00 год. не відбулося у зв`язку з відсутністю інтернет-зв`язку, а саме: технічні проблеми у постачальника послуг інтернет-зв`язку, що унеможливило використання хмарних сервісів для аудіо та відеофіксації судових засідань, підписання документів тощо. Вказана обставина підтверджується відповідним Актом керівника апарату Господарського суду Дніпропетровської області. Враховуючи вказане, слід було призначити іншу дату судового засідання.

18.02.2026 Господарським судом Дніпропетровської області постановлено ухвалу про наступне:

- судом було відзначено, що судове засідання, яке було призначено ухвалою суду від 19.01.2026 на 17.02.2026 об 11:00 год. не відбулося у зв`язку з відсутністю інтернет-зв`язку, а саме: технічні проблеми у постачальника послуг інтернет-зв`язку, що унеможливило використання хмарних сервісів для аудіо та відеофіксації судових засідань, підписання документів тощо;

- судове засідання призначено на 02.03.2026 о 12:30 год.

У судове засідання 02.03.2026 представники позивача та відповідача не з`явились, при цьому позивач та відповідач належним чином повідомлені про дату час та місце судового засідання, оскільки згідно з довідками Господарського суду Дніпропетровської області про доставку електронного листа встановлено, що ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Криворізьке Променерго" отримано ухвалу суду від 18.02.2026 - 19.02.2026.

Суд відзначає, що за змістом п. 2 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Враховуючи вказане, з урахуванням положень частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду від 18.02.2026 була отримана відповідачем 19.02.2026, проте станом на 02.03.2026 відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на викладене, враховуючи те, що відповідачем відзив на позовну заяву не поданий, про розгляд справи він повідомлений належним чином, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами.

Матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення у даному судовому засіданні.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України судом 02.03.2026 ухвалено рішення у справі.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відносно відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Криворізьке Променерго" - 20.10.2025 Господарським судом Дніпропетровської області відкрито провадження у справі про банкрутство № 904/5565/25, станом на теперішній час провадження у справі перебуває на стадії розпорядження майном.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають, зокрема, справи про банкрутство (неплатоспроможність), у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на посаді посадових та службових осіб боржника.

Відповідно до абзацу першого частини 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), у межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника, у тому числі спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України.

Пунктом 8 ч.1 ст.20 ГПК України встановлено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі та зокрема, справи у спорах стягнення заробітної плати.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивач - фізична особа ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах із відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Криворізьке променерго", працюючи у підприємстві на посаді інспектору з військового обліку, що підтверджується витягом із трудової книжки працівника, який залучений до матеріалів справи (а.с.8-22).

На підставі наказу № 103-К-000000474 від 06.06.2025 ОСОБА_1 був звільнений із займаної посади на підставі ст. 38 КЗпП України, що також підтверджується витягом із трудової книжки працівника, який залучений до матеріалів справи (а.с.22).

Позивач у позовній заяві зазначає, що під час знаходження у трудових правовідносинах з відповідачем, з боку останнього йому була нарахована, але не виплачена заробітна плата у сукупному розмірі 79 272,92 грн.

Вказані обставини підтверджуються долученою до матеріалів справи довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю "Криворізьке променерго" № 18 від 04.08.2025, згідно з якою заборгованість по заробітній платі підприємства перед позивачем станом на 01.08.2025 становить 79 272,92 грн. (а.с.4).

Невиконання роботодавцем покладених на суб`єкта господарювання положеннями чинного законодавства України обов`язків щодо проведення із звільненим працівником розрахунків по сплаті належних при звільненні сум зумовило звернення ОСОБА_1 до суду із позовом про стягнення 79 272,92 грн. невиплаченої заробітної плати, а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по день звернення до суду в розмірі 53 492,48 грн.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає наступне.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

При цьому відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Питання у сфері трудових відносин регулюється положеннями Кодексу законів про працю України.

Згідно статті 2 КЗпП України, працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Згідно частини 1 статті 3 КЗпП України передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Згідно частини 1 статті 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України, заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Положенням ч. 1 ст. 21 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Частиною 5 статті 97 КЗпП України передбачено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.02.2022 у справі №755/12623/19 зазначила, що праву працівника на належну заробітну плату кореспондує обов`язок роботодавця нарахувати йому вказані виплати, гарантовані державою, і виплатити їх. При цьому право працівника не залежить від нарахування йому відповідних грошових виплат. Тому незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, працівник у разі порушення законодавства про оплату праці має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати.

Згідно ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

Судом встановлено, що на підставі наказу № 103-К-000000474 від 06.06.2025 ОСОБА_1 був звільнений із займаної ним на підприємстві відповідача посади на підставі ст. 38 КЗпП України, що підтверджується витягом із трудової книжки працівника (а.с.22).

За змістом довідки Товариства з обмеженою відповідальністю "Криворізьке променерго" № 18 від 04.08.2025 заборгованість по заробітній платі підприємства перед позивачем станом на 01.08.2025 становить 79 272,92 грн. (а.с.4).

При цьому доказів виплати указаної суми матеріали справи не містять.

Враховуючи той факт, що матеріали справи не містять доказів погашення відповідачем заборгованості по заробітній платі ОСОБА_1 , господарський суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 79 272,92 грн.

Щодо середнього заробітку за затримку розрахунку в розмірі 53 492,48 грн., суд зазначає наступне.

За правилами статті 117 КЗпП України У разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Матеріалами справи підтверджується, що в день звільнення (06.06.2025) заробітна плата не була виплачена, а відтак відповідач зобов`язаний виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців, який на час ухвалення рішення позивачу не виплачений, іншого суду не доведено.

Середній заробіток працівника, відповідно до статті 27 Закону України "Про оплату праці" визначається за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі - Порядок № 100).

Згідно з абзацом 3 пункту 2 розділу II Порядку № 100, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно з абзацами першим, третім пункту 3 розділу ІІІ Порядку № 100 при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді.

Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Нарахування виплат, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Позивачем надано до суду розрахунок середнього заробітку в розмірі 53 492,48 грн., який здійснено наступним чином:

- згідно з довідкою № 18 від 04.08.2025 заробітна плата за квітень-травень 2025 року складала 51 166,60 грн. (27166,60 грн. + 24 000,00 грн.);

- на ТОВ "Криворізьке променерго" встановлено 5-денний робочий тиждень, вихідні дні - субота-неділя, тобто період з 01 квітня по 31 травня 2025 року мав 44 робочі дні (22 робочі дні у квітні + 22 робочі дні у травні), отже середньо денна заробітна плата складає 1162,88 грн.;

- таким чином, середній заробіток за весь час затримки розрахунку з дня звільнення по день звернення до суду (06.06.2025 - 10.08.2025) складає 53 492,48 грн. (1 162,88 грн. х 17 днів + 1 162,88 грн. х 23 6. днів + 1 162,88 грн. х 6 днів).

Судом перевірено здійснений позивачем розрахунок середнього заробітку та встановлена його вірність, на підставі чого, позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягають задоволенню у повному обсязі в сумі 53 492,48 грн.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За таких обставин, приймаючи до уваги викладені вище норми чинного законодавства, необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність, доведена належними у розумінні статті 77 ГПК України доказами, певного суб`єктивного права (інтересу) у позивача та порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) з боку відповідача.

Враховуючи вищевикладені обставини, позовні вимоги про стягнення невиплаченої заробітної плати у розмірі 79 272,92 грн. та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 53 492,48 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, судом враховано, що за аналізом питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно з положеннями статті 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розмір судового збору за даними вимогами складає 3 028,00 грн.

Положеннями статті 5 ЗУ "Про судовий збір" передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Згідно з правилами статті 129 ГПК України, судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Враховуючи вказане, керуючись положеннями статті 129 ГПК України, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь Державного бюджету України витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 028,00 грн.

Керуючись ст. 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Криворізьке променерго" (53003, Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Коломійцеве, вул. Железнодорожна, буд. 3Б, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) заборгованість по заробітній платі в сумі 79 272,92 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 53 492,48 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Криворізьке променерго" (53003, Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Коломійцеве, вул. Железнодорожна, буд. 3Б, ) на користь Державного бюджету (отримувач коштів - ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір, код ЄДРПОУ Господарського суду Дніпропетровської області 03499891) 3 028,00 грн. - судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили через 20 днів після підписання повного тексту і в цей же строк може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду у встановленому порядку.

Повне рішення складено - 06.03.2026.

Суддя Н.М. Камша