ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2026м. ДніпроСправа № 904/6870/25 (904/6107/25)

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Соловйової А.Є., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

За позовом Волноваської районної державної адміністрації м. Волноваха

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" м. Дніпро

про стягнення суми боргу у розмірі 100 815 грн, пені у розмірі 9 504 грн 23 коп

Без виклику учасників справи

СУТЬ СПОРУ:

Волноваська районна державна адміністрація звернулась Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лівайн Торг» про стягнення суми боргу у розмірі 100 815 грн, пені у розмірі 9 504 грн 23 коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на порушення відповідачем зобов`язань з поставки товару (бензин А-95) за договором поставки від 10.10.2022 №177/15.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.11.2025 (суддя Новікова Р.Г.) суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними матеріалами справи.

Відповідно до відомостей автоматизованої системи "Діловодство спеціалізованого суду" судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.12.2025 відкрито провадження у справі №904/6870/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Лівайн Торг» (Ідентифікаційний код 41449359).

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником.

21.10.2019 набув чинності Кодекс України з процедур банкрутства. Однією з ключових новел Кодексу є повна концентрація майнових спорів за участю боржника саме у справі про банкрутство за правилами ГПК України.

Так, відповідно до частин 1, 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Ухвалою суду від 26.12.2025 постановлено передати до Господарського суду Дніпропетровської області, в провадженні якого перебуває справа №904/6870/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Лівайн Торг», для розгляду в межах цієї справи, матеріали справи №904/6107/25 за позовом Волноваської районної державної адміністрації до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лівайн Торг» про стягнення суми боргу у розмірі 100 815 грн, пені у розмірі 9 504 грн 23 коп.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 31.12.2025, на підставі положень частини 3 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства матеріали справи №904/6870/25(904/6107/25) передані до розгляду судді Соловйовій А.Є.

Ухвалою суду від 05.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Також, у частині 7 статті 6 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Так, судом встановлено, що ухвалою суду від 05.01.2026 зокрема, було роз`яснено відповідачу, що відповідно до ст. 178 ГПК України він має право надати відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 165 ГПК України протягом 15 днів з дня отримання ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі. У разі ненадання відзиву на позовну заяву, додаткових доказів у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За змістом пункту 2 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Враховуючи вказане, з урахуванням положень частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України ухвала суду від 05.01.2026 була отримана відповідачем 05.01.2026, що підтверджується Довідкою Господарського суду Дніпропетровської області про доставку електронного листа до електронного кабінету ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЛІВАЙН ТОРГ".

Станом на 02.03.2026 відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України 02.03.2026 судом прийнято рішення у справі.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між Волноваською райдержадміністрацією, районною військовою адміністрацією та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІВАЙН ТОРГ» був укладений договір поставки від 10 жовтня 2022 року № 177/15 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» зобов`язувалось передати у власність Волноваськіи райдержадміністрації, районній військовій адміністрації Товар (ДК021:2015-09130000-9 Нафта і дистиляти), а Покупець - оплатити і прийняти вказаний товар згідно з Додатком 1 «Специфікація», яка є невід`ємною частиною Договору.

Згідно з п. 1.2 Договору найменування Товару - бензин А-95, одиниця вимірювання -літр, кількість згідно Специфікації - 4230 літрів.

Пунктом 1.5 Договору передбачено, що відпуск Товару з АЗС здійснюється за довірчими документами (скретч-картки) на отримання товару відповідно до Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1442 від 20.12.1997 року.

Згідно з пп. 3.1, 3.2 Договору ціна за 1 літр бензину А-95 - 47,00 грн., загальна сума Договору 198 810,00 грн. (сто дев`яносто вісім тисяч вісімсот десять грн. 00 коп.), у тому числі ПДВ 13006,26 грн.

Відповідно до п. 5.2. Договору місце поставки (передачі) товарів: АЗС Постачальника.

Пунктом 5.3. Договору визначено, що передача Покупцю товару за цим Договором здійснюється на АЗС Постачальника шляхом заправки автомобілів Покупця при пред`явленні довіреними особами Покупця скретч-картки.

На виконання умов договору Постачальник видав видаткову накладну № 0026/0001129 від 13.10.2022 року, якою підтверджено факт передачі стретч-карток на бензин А-95 в кількості 4230 літрів на загальну суму 198810,00 грн. в т.ч. ПДВ 13006,26 грн.

В свою чергу, відповідно до умов пп. 4.1, 4.2 Договору Покупцем було здійснено оплату за товар в розмірі 198 810,00 грн в т.ч. ПДВ 13006,26 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 7 від 13 жовтня 2022 року з призначенням платежу «за бензин А-95 згідно накладної № 0026/0001129 від 13.10.2022».

Враховуючи умови Договору (п. 4.2.) право власності на Товар перейшло до Покупця з моменту його оплати та знаходиться на зберіганні у Постачальника та відпускається за пред`явленими довірчими документами.

Відповідно до п. 5.2.1 Договору передача Покупцю товару за цим Договором здійснюється на АЗС Постачальника шляхом заправки автомобілів Покупця при пред`явленні довіреними особами Покупця скретч-картки.

Пунктом 5.2.2. Договору визначено, що скретч-картка є підставою для видачі (заправки) з АЗС вказаного у карті об`єму і марки товару, після чого всі обов`язки сторін по погашених скретч-картках вважаються виконаними, при цьому Постачальник не може передати Покупцю товар іншої марки чи в кількості меншій, ніж зазначено в скретч-картці.

Таким чином, за вказаним Договором, Постачальник передав Покупцю скретч-картки фірми АВІАС на бензин А-95 у кількості 4230 літрів на загальну суму 198 810,00 грн. з ПДВ, а Покупець оплатив відповідно.

17.06.2024 року на електронну адресу Відповідача да2413@ауіаз.иа Позивачем був надісланий лист щодо звіряння використання (отоварення) скретч-карток (лист та скріншот додається). Станом на дату подання позовної заяви відповіді від Відповідача Волноваською райдержадміністрацією, районною військовою адміністрацією не отримано.

Станом на 20 серпня 2025 року Волноваська райдержадміністрація, районна військова адміністрація отримала за Договором автомобільний бензин А-95 за скретч - картками у розмірі 2085 л.

Дата останнього отримання Волноваською райдержадміністрацією, районною військовою адміністрацією товару 27 грудня 2024 року, згідно фіскального чеку ФН .

Як зазначив позивач у позові, починаючи з 01 січня 2025 року ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» не забезпечується поставка товару відповідно до умов визначених у Договорі, на телефонні дзвінки за номерами телефонів +51, +61 представники ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» не відповідають.

Отже, неотриманий за Договором залишок автомобільного бензину А-95 складає 2145 л на загальну суму 100 815,00 грн, що підтверджується наявними у Волноваській райдержадміністрації, районній військовій адміністрації невикористаними скретч-картками на товар, а саме:

- 63 скретч-картки номіналом 15 літрів:50; 51; 18; 37; 48; 45; 30; 46; 43; 36; 33; 66; 63; 56; 53; 19; 34; 49; 42; 31; 47; 40; 37; 30; 67; 60; 57; 16; 35; 46; 43; 20; 44; 41; 34; 31; 64; 61; 54; 17; 32; 47; 40; 48; 45; 38; 35; 68; 65; 58; 55; 36; 33; 44; 41; 49; 42; 39; 32; 69; 62; 59; 52;

- 60 скретч-карток номіналом 20 літрів: 62; 63; 60; 61; 88; 85; 78; 75; 48; 45; 38; 35; 58; 55; 68; 65; 89; 82; 79; 72; 49; 42; 39; 32; 59; 52; 69; 86; 83; 76; 73; 46; 43; 36; 33; 56; 53; 66; 87; 80; 77; 70; 47; 40; 37; 30; 57; 50; 67; 84; 81; 74; 71; 44; 41; 34; 31; 54; 51; 64.

Наявні у Волноваської райдержадміністрації, районної військової адміністрації скретч-картки на отримання товару є дійсними, оскільки, відповідно до п. 5.1 Договору строк поставки товарів - до закінчення терміну дії довірчого документа (скретч - картки), який не може бути менше року.

Також, пунктом 10.2 Договору передбачений строк дії Договору до 31 грудня 2022 року, але в будь-якому разі до моменту виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. Закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки згідно зі статтею 599 ЦКУ такою умовою є виконання, проведене належним чином.

Тобто, Договір в частині виконання зобов`язань щодо поставки Товару (бензину А-95) діє до отримання товару в повному обсязі.

З метою досудового врегулювання спору, позивачем було спрямовано листом від 10 липня 2025 року № 0.2-31-493 до ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» претензію про виконання зобов`язання в частині забезпечення відпуску належного Волноваській райдержадміністрації, районній військовій адміністрації товару за наявними скретч-картками на 2145 літрів або здійснити повернення сплачених коштів за неотриманий товар в розмірі 100 815,00 грн. на розрахунковий рахунок UІА0012337 протягом семи днів від дня отримання цієї вимоги.

Зазначена вимога була відправлена на адресу ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ», поштою рекомендованим листом з повідомленням, яку отримав представник Відповідача 17.07.2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення Відповідачу та додатково інформацією з офіційного сайту АТ "Укрпошта" щодо від стеження за номером відправлення 075, але станом на дату подання позову відповідь на претензію від ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» на адресу Позивача не надходила, грошові кошти за непоставлений товар на суму 100 815,00 грн на рахунок позивача не повернуто, у зв`язку з чим Позивач позбавлений можливості реалізувати пп. 5.2.1, 5.2.2. Договору.

Пунктом 7.1. Договору передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України та цим Договором.

Згідно п. 7.2. Договору за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим договором, сторони несуть відповідальність шляхом сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного стороною зобов`язання за кожний день прострочення.

Відповідно до статей 610, 611 ЦКУ порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Внаслідок невиконання умов Договору Постачальником, Покупець поніс збитки у вигляді частини оплаченого, але не отриманого Товару в кількості 2145 літрів в розмірі 100 815,00 грн, а тому позивачем було здійснено нарахування пені за неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором.

Так, початком строку порушення зобов`язання Постачальником позивач вважає направлення листа претензії -10 липня 2025 року, що станом на 28 жовтня 2025 року складає 111 днів, отже, згідно п. 7.2 Договору позивачем нарахована відповідачу пеня в розмірі 9 504,23 грн (подвійна облікова ставка НБУ від суми невиконаного стороною зобов`язання за кожен день прострочення).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з таких підстав.

Частиною 1 статті 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з частиною 1 статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Частиною 2 статті 693 ЦК України передбачено: якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до частини 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20.12.1997 затверджені Правила роздрібної торгівлі нафтопродуктами, як визначають порядок роздрібної торгівлі пальним, оливами, мастилами (далі - нафтопродукти) (далі -Правила № 1442) (у редакції, чинній на час існування спірних відносин).

Торгівля нафтопродуктами, призначеними для відпуску споживачам, здійснюється через мережу автозаправних станцій, автогазозаправних станцій та автогазозаправних пунктів, (абз. 2 п. З Правил № 1442).

Розрахунки за реалізовані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із використанням електронних платіжних засобів, паливних карток, талонів, відомостей на відпуск пального тощо) в установленому законодавством порядку. Разом з продукцією споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару (пункт 9 Правил № 1442).

Спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2018 № 281/171/578/155, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.09.2008 за № 805/15496, затверджена Інструкція про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (далі - Інструкція).

Відповідно до пункту 3 Інструкції талон - спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.

У пунктах 10.3.3.1,10.3.3.2 Інструкції визначено, що форму, зміст та ступінь захисту бланків талонів установлює емітент талона. При цьому необхідними елементами змісту талона є його серійний та порядковий номери. Заправлення за талонами відображається у змінному звіті АЗС за формою № 17-НП.

Враховуючи вказане, талон є документом, який засвідчує право його власника отримати пальне на АЗС, а тому підписання сторонами видаткової накладної не свідчить про передання постачальником покупцеві товару За договором, а лише підтверджує факт передачі талонів, які надавали право покупцеві на отримання відповідної кількості товару (палива) за договором в майбутньому.

У разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу (ч. 1 ст. 665 Цивільного кодексу України).

Якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми (ч. 1 ст. 670 Цивільного кодексу України).

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України).

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання щодо своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

З урахуванням встановлених обставин, перевіривши розрахунок пені, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог Волноваської районної державної адміністрації про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІВАЙН ТОРГ" заборгованості за Договором поставки №177/15 від 10.10.2022 в розмірі 100 815,00 грн (основний борг) та пені в розмірі 9 504,23 грн.

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

Відповідно до частини першої статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина друга статі 2 ГПК України).

Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1 рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004).

Щодо надання оцінки доводам кожної зі сторін, суд зазначає, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, суди мають також враховувати практику Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, у справах "Проніна проти України" (рішення від 18.07.2006), "Трофимчук проти України" (рішення від 28.10.2010), де Суд зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, понесені позивачем судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 252, 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Волноваської районної державної адміністрації (85700, Донецька область, Волноваський район, м. Волноваха, вул. Героїв 51 ОМБр, 1, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІВАЙН ТОРГ» (49000, м. Дніпро, вул. Мандриківська, будинок 47, офіс 503, ) про стягнення стягнення суми боргу у розмірі 100 815 грн, пені у розмірі 9 504 грн 23 коп - задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІВАЙН ТОРГ» (49000, м. Дніпро, вул. Мандриківська, будинок 47, офіс 503, ) на користь Волноваської районної державної адміністрації (85700, Донецька область, Волноваський район, м. Волноваха, вул. Героїв 51 ОМБр, 1, ) 100 815,00 грн - суму грошових коштів за непоставлений товар договором поставки № 177/15 від 10.10.2022, пеню у сумі 9 504,23 грн, та 3 028,00 грн - судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядки та строки, встановлені ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено - 02.03.2026.

Суддя А.Є. Соловйова