РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.03.2026Справа № 910/16162/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства «Банк інвестицій та заощаджень» (вул. Ю. Іллєнка, 83-Д, м. Київ, 04119; ідентифікаційний код 33695095)

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Ровєр» (вул. Сумська, 3, м. Київ, 03138; ідентифікаційний код 36958989)

2) ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (пр-т. Гузара Любомира, 44, м. Київ, 03065; ідентифікаційний код 42795490)

про стягнення 122 984, 27 грн,

без виклику представників учасників справи,

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції Позивача

До Господарського суду міста Києва звернулось Акціонерне товариство «Банк інвестицій та заощаджень» (далі за текстом - АТ «Банк інвестицій та заощаджень», Позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ровєр» (далі за текстом - ТОВ «Ровєр», Відповідач-1) та ОСОБА_1 (далі за текстом - ОСОБА_1 , Відповідач-2) про стягнення 122 984, 27 грн, сплачених Позивачем на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (далі за текстом - ТОВ «Оператор ГТС України») за банківською гарантією № 48/24-ГФ від 10.01.2024, виданої у якості забезпечення виконання Відповідачем-1 договору транспортування природного газу № від 24.10.2019.

При цьому, зобов`язання Відповідача-1 за договором про надання банківської гарантії № 48/24-ГФ від 05.01.2024 забезпечено договором поруки, укладеним 05.01.2024 між Позивачем та Відповідачем - 2.

2. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

Суд вказує, що ухвала від 30.12.202 згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № R92 отримана представником Відповідача - 2.

Згідно повідомлення про доставлення процесуального документа до електронного кабінету від 31.12.2025 ухвала від 30.12.2025 доставлена Відповідачу- 1 30.12.2025 о 19:20.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до частини 6 вказаної статті якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Відтак, судом встановлено, що 31.12.2025 ухвала суду від 30.12.2025 належним чином вручена Відповідачу-1.

За приписами частини 8 статті 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Пунктом 5 резолютивної частини ухвали Господарського суду міста Києва від 30.12.2025 у справі № 910/16162/25 встановлено Відповідачам п`ятнадцятиденний строк на подання відзиву на позовну заяву, однак станом на дату ухвалення даного рішення суду відзиви на позовну заяву не надійшли.

14.01.2026 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшли письмові пояснення третьої особи.

Таким чином, приймаючи до уваги, що Відповідачі повідомлені про відкриття провадження у справі належним чином, а матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до частини 5 статті 252 ГПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

05.01.2024 між АТ «Банк інвестицій та заощаджень» (Гарант) та ТОВ «Ровєр» (Принципал) укладено договір про надання Банківської гарантії № 48/24-ГФ (далі за текстом - Договір про надання банківської гарантії), на підставі якого Гарант 10.01.2024 на користь ТОВ «Оператор Газотранспортної системи України» (Бенефіціар) видав Банківську гарантію № 48/24-ГФ (далі за текстом - Гарантія) на суму 500 000 грн., з метою забезпечення договору транспортування природного газу № від 24.10.2019 (пункт 1.1 та 1.2 Договору про надання банківської гарантії).

Строк дії Гарантії: до 01.03.2025 включно (пункт 1.3 Договору про надання банківської гарантії).

Згідно пункту 2.3 Договору про надання банківської гарантії належне виконання Принципалом зобов`язань за цим договором забезпечується:

- всім належним Принципалу майном та коштами, на які може бути звернено стягнення в порядку встановленому чинним законодавством України;

- неустойкою згідно Договору;

- Порука ОСОБА_1 .

Відповідно до підпункту 3.1.1 пункту 3.1 Договору про надання банківської гарантії Гарант має право вимагати від Принципала відшкодування всіх витрат (включаючи, але не обмежуючись наступними): суми фактично сплачених Гарантом Бенефіціару в порядку та у випадках, передбачених Гарантією); збитків включаючи реальні збитки, упущену вигоду та збитки від інфляції; судових витрат, понесених гарантом за Гарантією.

Відповідно до підпункту 3.4.2 пункту 3.4 Договору про надання банківської гарантії Принципал зобов`язується протягом 2 банківських днів з моменту сплати Гарантом грошових коштів по Гарантії на вимогу Бенефіціара (або на виконання рішення суду) та отримання від Гаранта відповідної вимоги відшкодувати Гаранту в повному обсязі всі витрати (включаючи, але не обмежуючись наступними): суми фактично сплачених Гарантом Бенефіціару, в порядку та у випадках, передбачених Гарантією); збитки, включаючи реальні збитки, упущену вигоду та збитки від інфляції; судові витрат, понесені гарантом за Гарантією.

Відповідно до абзацу 2 підпункту 3.4.2 пункту 3.4 Договору про надання банківської гарантії сторони домовились, що датою отримання Принципалом відповідної вимоги Гаранта вважається дата передачі Гарантом відповідної вимоги до відділення поштового зв`язку для відправлення Принципалу на адресу, зазначену в Договорі, або дата, зазначена Принципалом або уповноваженою ним особою на другому примірнику відповідної вимоги, під час безпосереднього отримання. Сторони домовились, що ризик неотримання відповідної вимоги несе Принципал.

Згідно пункту 6.1 Договору про надання банківської гарантії він набирає чинності з моменту підписання обома сторонами та діє до дати проведення повного взаємного розрахунку між сторонами за умови відсутності будь яких вимог до Гаранта з боку Бенефіціара після закінчення строку дії Гарантії.

Відповідно до банківської гарантії № 48/24-ГФ від 10.01.2024 року, Гарант протягом 3 (трьох) банківських днів зобов`язується сплатити суму в розмірі 500 000 грн., після одержання від Бенефіціара письмової вимоги, без необхідності для нього обґрунтовувати свою вимогу, за умови, що в тексті вимоги буде зазначено, що сума, яка вимагається, повинна бути сплачена у зв`язку з тим, що: Принципал не здійснив оплати рахунку на оплату за добовий небаланс в строк, встановлений договором транспортування природного газу від 24.10.2019 № .

Виплата здійснюється на поточний рахунок Бенефіціара, зазначений у письмовій вимозі.

Форма представлення вимоги: у паперовій формі рекомендованим листом або кур`єром та/або ключованим SWIFT-повідомленням через банк Бенефіціара на нашу SWIFT адресу.

24.01.2025 на адресу Позивача, через Банк Бенефіціара, надійшло ключоване SWIFT-повідомлення № ToPrintBFISt-0860-017044 від 24.01.2025 від третьої особи ТОВ «Оператор Газотранспортної системи України» про настання гарантійного випадку та з вимогою сплати грошових коштів за Гарантією в розмірі 77 210, 68 грн., у зв`язку із тим, що принципал ТОВ «Ровєр» не належно виконав зобов`язання за Договором № від 24.10.2019, а саме: порушило пункт 9.3. Договору, не здійснив оплату рахунку на оплату за добовий небаланс в строк.

Позивач зазначає, що ним 27.01.2025 на адресу Відповідача-1, Банком надіслано повідомлення - вимогу № 03-9/02/420 від 27.01.2025 року про отримання SWIFT-повідомлення №ToPrintBFISt-0860-017044 від 24.01.2025 року про настання гарантійного випадку та перерахування грошових коштів в розмірі 77 210, 68 грн. на електронну адресу Принципала (ІНФОРМАЦІЯ_2; ІНФОРМАЦІЯ_1).

Вищезазначене повідомлення - вимога від 24.01.2025 року Принципалом не задоволено.

Перевіривши вимогу Бенефіціара (SWIFT-повідомлення) № ToPrintBFISt-0860- 017044 від 24.01.2025 року на її належне представлення та на виконання умов Гарантії 04.02.2025 року Банком на користь ТОВ «Оператор ГТС України» сплачено грошові кошти в сумі 77 210,68 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 67036 від 04.02.2025 року.

24.02.2025 року на адресу Позивача, через Банк бенефіціара, надійшло друге ключоване SWIFT-повідомлення №ToPrintBFISt-1516-018103 від 24.02.2025 року від третьої особи ТОВ «Оператор Газотранспортної системи України» про настання гарантійного випадку та з Вимогою сплати грошових коштів за Гарантією в розмірі 45 773,59 грн., у зв`язку із тим, що принципал ТОВ «Ровєр» не належно виконав забов`язання за Договором № від 24.10.2019 року, а саме: принципал ТОВ «Ров`єр» не належно виконав зобов`язання за Договором № від 24.10.2019 року, а саме: порушено п. 9.3. Договору - не здійснив оплату рахунку за добовий небаланс в строк, встановлений Договором транспортування газу.

Позивач зазначає, що 24.02.2025 року на адресу Відповідача-1, надіслано повідомлення - вимогу №03-9/02/906 від 24.02.2025 про отримання SWIFT-повідомлення №ToPrintBFISt-1516-018103 від 24.02.2025 про настання гарантійного випадку та перерахування грошових коштів в розмірі 45 773, 59 грн., на електронну адресу Принципала (ІНФОРМАЦІЯ_2; ІНФОРМАЦІЯ_1).

Вказане повідомлення - вимога від 24.02.2025 Принципалом повторно не задоволено.

Позивачем перевірено другу вимогу Бенефіціара (SWIFT-повідомлення) №ToPrintBFISt-1516-018104 від 24.02.2025 на її належне представлення та на виконання умов банківської гарантії № 48/24-ГФ від 10.01.2024 та 07.03.2025 Банком на користь третьої особи ТОВ «Оператор ГТС України» сплачено грошові кошти в сумі 45 773, 59 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 192759 від 07.03.2025.

Позивач стверджує, що Відповідачем - 1 не відшкодовано виплачені ним кошти за банківською гарантією № 48/24-ГФ від 10.01.2024 на загальну суму 122 984, 27 грн, що стало підставою для звернення до суду з позов про стягнення таких коштів у порядку регресу.

Як зазначено судом вище, зобов`язання за Договором про надання банківської гарантії також забезпечено договором поруки № 48/24-ГФ-П, укладеним 05.01.2024 між Позивачем та Відповідачем - 2, відповідно до пункту 1.1 якого Поручитель поручився перед Гарантом за належне виконання ТОВ «Ровєр» взятих на себе зобов`язань, що витікають з Договору про надання банківської гарантії № 48/24-ГФ від 05.01.2024, укладеного між Гарантом та Принципалом.

Згідно із пунктом 2.1 Договору поруки, порукою, що надається за цим Договором, забезпечується виконання наступних зобов`язань, а саме: відшкодування Кредитору в повному обсязі всіх витрат, понесених кредитором у зв`язку із виконанням Банківської гарантії, виданої на користь Бенефіціара; відшкодування Кредитору фактично сплачених Кредитором Бенефіціару в порядку та у випадках, передбачених Гарантією, в межах загальної суми відповідальності Кредитора за Гарантією, що складає 500 000,00 грн.

22.12.2025 на адресу Відповідача 2 - ОСОБА_1 . Банком направлено вимогу № 05-1/02/7974 від 19.12.2025 про відшкодування фактично сплаченої банківської гарантії № 48/24-ГФ від 10.01.2024, що підтверджується копією реєстру, чеку та опису вкладення поштового відправлення.

Станом на дату звернення до суду з позовом кошти в розмірі 122 984, 27 грн не сплачено і Поручителем, що стало підставою для звернення до суду з позовом із солідарними вимоги до Відповідача-2.

У письмових поясненнях третьою особою підтверджено факт отримання від Банку коштів в загальному розмірі 122 984, 27 грн за Гарантією.

Матеріали справи не містять заперечень чи то доводів на спростування заявлених Позивачем вимог.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі за текстом -ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Зобов`язанням, згідно статті 509 ЦК України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Відповідно до статті 560 ЦК України за гарантією банк, інша фінансова установа (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку.

Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно статті 563 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії.

Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії.

У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією.

Кредитор може пред`явити вимогу до гаранта у межах строку, встановленого у гарантії, на який її видано.

Зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання (частина 1 статті 562 ЦК України).

Статтею 564 ЦК України передбачено, що після одержання вимоги кредитора гарант повинен негайно повідомити про це боржника і передати йому копії вимоги разом з доданими до неї документами. Гарант повинен розглянути вимогу кредитора разом з доданими до неї документами в установлений у гарантії строк, а у разі його відсутності - в розумний строк і встановити відповідність вимоги та доданих до неї документів умовам гарантії.

Обов`язок гаранта перед кредитором обмежується сплатою суми, на яку видано гарантію (частина 1 статті 566 ЦК України).

Згідно статті 569 ЦК України гарант має право на зворотну вимогу (регрес) до боржника в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові, якщо інше не встановлено договором між гарантом і боржником.

Гарант не має права на зворотну вимогу (регрес) до боржника у разі, якщо сума, сплачена гарантом кредиторові, не відповідає умовам гарантії, якщо інше не встановлено договором між гарантом і боржником.

Призначенням інституту гарантії (параграф 4 глави 49 ЦК) є надання упевненості учасникам обороту в тому, що бенефіціар гарантовано і швидко одержить платіж, якщо надасть документи, передбачені гарантією (наприклад, товарно-транспортну накладну, акт приймання-передачі виконаних робіт тощо), причому навіть і в тому випадку, коли між принципалом і бенефіціаром існує спір щодо виконання зобов`язання. Запорукою тому має бути надійність банківської системи (пункт 59 постанови Об`єднаної палати від 17.05.2024 у справі № 910/17772/20).

Хоча у механізмі забезпечувального інституту гарантії беруть участь три суб`єкти - бенефіціар, принципал та гарант, правочини не зв`язують всіх їх одночасно. Так, договір між бенефіціаром і принципалом, з якого виникає основне зобов`язання, зв`язує лише бенефіціара і принципала, але не гаранта. Договір між принципалом і гарантом зв`язує лише принципала і гаранта, але не бенефіціара. Односторонній правочин щодо видачі гарантії створює обов`язки лише для гаранта (частина 3 статті 202 ЦК), а бенефіціар є кредитором у відповідному грошовому зобов`язанні. Забезпечувальна функція банківської гарантії виявляється у відносинах між бенефіціаром та принципалом, а не між бенефіціаром та гарантом. Натомість у відносинах між бенефіціаром та гарантом виникає окреме грошове зобов`язання, незалежне від зобов`язання за участю бенефіціара та принципала. Тому гарант має сплатити грошову суму, якщо виконані саме умови гарантії (пункт 51 постанови Об`єднаної палати від 17.05.2024 у справі №910/17772/20).

Обов`язок гаранта є безумовним та не залежить від причин невиконання ним свого зобов`язання перед бенефіціаром, такі причини не мали б з`ясовуватись банком під час ухвалення рішення про виплату суми гарантії. Тому, визначаючи, чи відповідає вимога бенефіціара умовам гарантії, банк-гарант не повинен вдаватись до аналізу відносин, які склались між бенефіціаром та принципалом і, відповідно, встановлювати, із чиєї вини відбулось порушення принципалом зобов`язання, чи було таке порушення вимушеним тощо. Натомість для виплати суми банківської гарантії достатньо встановити, що таке порушення відбулось.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.06.2022 у справі № 910/9397/20.

Як встановлено судом вище, Позивачем на виконання Гарантії здійснено сплату коштів 122 984, 27 грн за порушення Відповідачем - 1 зобов`язань за договором транспортування природного газу № від 24.10.2019, які згідно доводів Позивача в порушення підпункту 3.1.1 пункту 3.1 та підпункту 3.4.2 пункту 3.4 Договору про надання банківської гарантії не відшкодовані Відповідачем -1.

Однак, суд зазначає, що дійсно пунктом підпункту 3.4.2 пункту 3.4 Договору про надання банківської гарантії закріплено обов`язок Принципала (Відповідача-1) здійснити відшкодування виплачених за банківською гарантією сум протягом 2 банківських днів з моменту сплати Гарантом грошових коштів по Гарантії на вимогу Бенефіціара (або на виконання рішення суду) та отримання від Гаранта відповідної вимоги відшкодувати Гаранту в повному обсязі всі витрати.

При цьому, даним пунктом закріплено, що сторони домовились, що датою отримання Принципалом відповідної вимоги Гаранта вважається дата передачі Гарантом відповідної вимоги до відділення поштового зв`язку для відправлення Принципалу на адресу, зазначену в Договорі, або дата, зазначена Принципалом або уповноваженою ним особою на другому примірнику відповідної вимоги, під час безпосереднього отримання.

Суд зазначає, що докази направлення Банком вимоги від 27.01.2025 № 03-9/02/421 та від 24.02.2025 № 03-9/02/906 Відповідачу - 1 в матеріалах справи відсутні, так само відсутні докази особистого отримання таких вимог Принципалом (уповноваженою особою).

Більш того, умовами Договору про надання гарантії не передбачено можливість направлення вимог Банком засобами електронного зв`язку на адреси ІНФОРМАЦІЯ_2; ІНФОРМАЦІЯ_1, при тому, що докази такого направлення також Позивачем до позову не додано.

Відтак, враховуючи викладене, зобов`язання у Відповідача з відшкодування коштів в розмірі 122 984, 27 грн за Договором про надання банківської гарантії станом на дату звернення до суду з позовом не настало, оскільки вимоги за Договором про надання банківської не були направлені Принципалу.

Враховуючи не настання обов`язку з оплати у Відповідача - 1, Поручитель (Відповідач-2) також не має обов`язку сплати коштів на користь Позивача за Договором про надання банківської гарантії, оскільки згідно частини 2 статті 553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником, чого в даному випадку Відповідачем - 1 не допущено (в межах Договором про надання банківської гарантії).

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

З огляду на встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що Позивачем не доводено належними та допустимими доказами виникнення у Відповідачів обов`язку з відшкодування у порядку регресу заявленої до стягнення суми в силу чого позов не підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на Позивача.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Акціонерного товариства «Банк інвестицій та заощаджень» - відмовити.

2. Судові витрати Акціонерному товариству «Банк інвестицій та заощаджень» не відшкодовуються.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 04.03.2026

Суддя Антон ПУКАС