ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2026 р. Справа№ 910/14613/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Шапрана В.В.

секретар судового засідання - Король Д.А.

учасники справи:

від позивача: Бровчук М.В.;

від відповідача: Франюк А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Теофіпольська енергетична компанія"

та апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець"

на рішення Господарського суду міста Києва від 08.12.2025 (Повне рішення складено: 18.12.2025)

у справі №910/14613/24 (суддя Грєхова О.А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Теофіпольська енергетична компанія"

до Державного підприємства "Гарантований покупець"

про стягнення заборгованості в розмірі 227 382 682,35 грн

УСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Теофіпольська енергетична компанія" звернулась до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Державного підприємства "Гарантований покупець" про стягнення заборгованості в розмірі 227 382 682,35 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором № 14470/01 від 30.11.2017 в частині здійснення розрахунків.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.12.2025 у справі №910/14613/24 позов задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства "Гарантований покупець" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Теофіпольська енергетична компанія" заборгованість у розмірі 33 420 037 (тридцять три мільйони чотириста двадцять тисяч тридцять сім) грн 95 коп., інфляційні втрати в розмірі 340 242 (триста сорок тисяч двісті сорок дві) грн 55 коп., 3% річних у розмірі 79 186 (сімдесят дев`ять тисяч сто вісімдесят шість) грн 21 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 126 176 (сто двадцять шість тисяч сто сімдесят шість) грн 95 коп. Провадження у справі в частині стягнення заборгованості у розмірі 31 049 466,46 грн. закрито. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з указаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Теофіпольська енергетична компанія" подало апеляційну скаргу, у якій скаржник просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 08.12.2025 у справі № 910/14613/24 та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та стягнути з Державного підприємства "Гарантований покупець" () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Теофіпольська енергетична компанія" () заборгованість у розмірі 165 707 355,21 грн, з яких: 139 729 382,85 грн сума основного боргу; 6 703 037,02 грн сума 3% річних; 19 274 935,34 грн сума інфляційних втрат.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт стверджує, що на момент звернення позивача до суду 14.11.2024 заборгованість відповідача за поставлену електроенергію становила 201 314 709.99 грн. (204 710 274,23(станом на 30.09.2023) + 388 632 978.09 (додатково поставлена електроенергія), що становило = 593 343 252.32 грн, за мінусом 392 028 542.33 грн оплаченого боргу, таким чином борг становив 201 314 709.99 грн). Апелянт стверджує, що вказана заборгованість входила до загальної суми заборгованості - 204 710 274,23 грн та підтверджена підписаним керівниками та головними бухгалтерами сторін Договору №14470/01 від 30.11.2017 акту звірки розрахунків ДП «Гарантований покупець» () з ТОВ «Теофіпольська енергетична компанія» () станом на кінець дня 30.09.2023. За твердженням апелянта, він належними, допустимими, достовірними і достатніми письмовими доказами послідовно підтверджував обґрунтованість позовних вимог та, з урахуванням проведених відповідачем перерахунків коштів у рахунок наявного боргу після підписання акту звірки розрахунків ДП «Гарантований покупець» з ТОВ «Теофіпольська енергетична компанія» станом на кінець дня 30.09.2023, та враховуючи підписані акти купівлі-продажу електроенергії сторонами Договору №14470/01 за проміжок часу з жовтня 2021 року до серпня 2024 року, загальна заборгованість відповідача перед позивачем становить 139' 729'382,89 грн. - сума основного боргу (основний борг зменшився на 61 585 327,1 грн) - першочергово становив - 201 314 709, 99 грн. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Теофіпольська енергетична компанія" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.12.2025 у справі № 910/14613/24, розгляд справи призначено на 05.02.2026. також апелянт наголошує, що він у процесі розгляду справи не змінював первісних предмету та підстав позову і твердження суду першої інстанції про зворотне, не відповідає фактичним обставинам справи. На думку апелянта, у даній справі позивач не вийшов за межі первісно заявлених вимог зазначених у позовній заяві, лише у процесі розгляду надав додаткові письмові докази з метою обґрунтування позовних вимог і оскільки відповідач у процесі розгляду справи здійснив платежі у рахунок погашення заборгованості за договором № 14470/01 на суму 61 585 327,01 грн., позивач, користуючись процесуальними правами, передбаченими п.1 ч.2 ст.46 ГПК України, відмовився від позовних вимог в загальній сумі сплаченого боргу в розмірі 61 585 327,1 грн.

28.01.2026 від ДП "Гарантований покупець" через систему «Електронний суд» надійшов відзив на апеляційну скаргу ТОВ "Теофіпольська енергетична компанія" у якому воно просило суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду в оскаржуваній частині - без змін.

Також, не погоджуючись з указаним рішенням, ДП "Гарантований покупець" подав апеляційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 08.12.2025 по справі № 910/14613/24 в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт стверджує, що за існуючого алгоритму розрахунків, обов`язок Гарантованого покупця щодо оплати 100% вартості електричної енергії обумовлений 100% оплатою ОСП послуги перед Гарантованим покупцем. На дату ухвалення рішення у справі заборгованість НЕК «Укренерго» перед відповідачем становила 15,56 млрд грн, інформація про що є загальновідомою та загальнодоступною, оскільки опублікована на офіційному веб-сайті Гарантованого покупця (доступно за посиланням https://www.gpee.com.ua/news_item/1617). Зважаючи на вищеописане, оскільки НЕК «Укренерго» не сплатило послугу в повному обсязі, спірні зобов`язання Гарантованого покупця перед позивачем у розумінні ч. 1 ст. 530 та ч. 1 ст. 212 ЦК України не виникли.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.12.2025 у справі № 910/14613/24, розгляд призначено на 12.02.2026.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.01.2026 виправлено допущену технічну описку в ухвалі Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2026 у справі № 910/14613/24 та зазначено вірно пункт 3 її резолютивної частини, а саме: "3. Апеляційну скаргу у справі № 910/14613/24 призначити до розгляду на 05.02.2026 об 11:00. Засідання відбудеться в приміщенні Північного апеляційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. Шолуденка, 1 (зал судових засідань №15, ІІ поверх).".

05.0.2026 від ТОВ "Теофіпольська енергетична компанія" через систему «Електронний суд» надійшов відзив на апеляційну скаргу у якому воно просило суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги Державного підприємства «Гарантований покупець» у справі №910/14613/24.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів відзначає, що 30 листопада 2017 року між Державним підприємством "Енергоринок" (далі - ДПЕ) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Теофіпольська енергетична компанія" (далі -ВАД, позивач) укладено Договір № 14470/01 (далі - Договір), за умовами якого ВАД продає ДПЕ електроенергію за встановленим регулятором (Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) "зеленим" тарифом з урахуванням надбавки до нього, встановленої відповідно до статті 9-2 Закону України "Про альтернативні джерела енергії".

Згідно з Додатковою угодою № 134/1 від 30.06.2019 до Договору в преамбулі Договору слова "Державне підприємство "Енергоринок", що діє на підставі ліцензії на право здійснення підприємницької діяльності з оптового постачання електричної енергії від № 18.01.2012 № 579645 та має статус платника податку на прибуток на загальних умовах" змінено на слова "Державне підприємство "Гарантований покупець" (далі - гарантований покупець, відповідач), що діє на підставі ліцензії на провадження господарської діяльності зі здійснення функцій гарантованого покупця".

У додатковій угоді від 08.04.2020 до Договору сторони замінили в преамбулі Договору слова "виробник за "зеленим тарифом" на слова "продавець за "зеленим тарифом" та виклали статті 1-7 Договору в новій редакції.

Відповідно до п. 1.1 Договору продавець за "зеленим" тарифом зобов`язується продавати, а гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію, вироблену виробником за "зеленим" тарифом, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору та законодавства України, у тому числі Порядку купівлі електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел за "зеленим" тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 № 641 (далі - Порядок № 641) або Порядку продажу та обліку електричної енергії, виробленої споживачами, а також розрахунків за неї, затвердженого постановою НКРЕКП від 13.12.2019 за № 2804 (далі - Порядок продажу електричної енергії споживачами).

Згідно з п. 2.1 Договору, сторони визнають свої зобов`язання згідно із законами України "Про ринок електричної енергії", "Про альтернативні джерела енергії", Порядком, Порядком продажу електричної енергії споживачами, Правилами ринку, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 307, Правилами ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 308, та керуються їх положеннями та положеннями законодавства України при виконанні цього договору.

Купівля-продаж електричної енергії за цим договором здійснюється за умови членства продавця за "зеленим" тарифом у балансуючій групі гарантованого покупця (п. 2.2 Договору).

Відповідно до п. 2.3 Договору продавець за "зеленим" тарифом зобов`язується продавати, а гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію в точках комерційного обліку електричної енергії генеруючих одиниць продавця за "зеленим" тарифом за встановленим йому "зеленим" тарифом з урахуванням надбавки до тарифу.

За умовами п. 2.4 Договору продавець за "зеленим" тарифом продає гарантованому покупцю електричну енергію відповідно до Порядку, якщо продавець є виробником за "зеленим" тарифом, або Порядку продажу електричної енергії споживачами, у разі якщо продавець є споживачем за "зеленим" тарифом, за тарифами, величини яких для кожної генеруючої одиниці за "зеленим" тарифом встановлені Регулятором, у національній валюті України.

Відповідно до п. 2.5 Договору вартість електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у продавця за "зеленим" тарифом у розрахунковому місяці, визначається відповідно до глави 10 Порядку або глави 6 Порядку продажу електричної енергії споживачами на підставі тарифів, встановлених НКРЕКП для кожної генеруючої одиниці.

Згідно з п. 3.1 Договору обсяг фактично проданої та купленої електричної енергії визначається відповідно до положень глави 8 Порядку або глави 5 Порядку продажу електричної енергії споживачами на підставі даних обліку, наданих гарантованому покупцю адміністратором комерційного обліку відповідно до глави 7 Порядку або глави 4 Порядку продажу електричної енергії споживачами.

Розрахунок за куплену гарантованим покупцем електроенергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок продавця за "зеленим" тарифом, з урахуванням ПДВ (п. 3.2 Договору).

Пунктом 3.3 Договору сторони передбачили, що оплата товарної продукції (електричної енергії), купленої гарантованим покупцем у продавців за "зеленим" тарифом у розрахунковому місяці, та формування актів купівлі-продажу електричної енергії та актів купівлі-продажу відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії здійснюється відповідно до положень глави 10 Порядку або глави 6 Порядку продажу електричної енергії споживачами.

Відповідно до п. 4.5 Договору гарантований покупець зобов`язаний: купувати у продавця за "зеленим" тарифом вироблену електричну енергію, за винятком обсягів електричної енергії, необхідних для власних потреб; у повному обсязі здійснювати своєчасні розрахунки за куплену у продавця за "зеленим" тарифом електричну енергію; нараховувати плату за відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії продавця за "зеленим" тарифом відповідно до положень глави 9 Порядку.

Гарантований покупець несе відповідальність за порушення порядку оплати продавцю за "зеленим" тарифом, що визначений у главі 10 Порядку або главі 6 Порядку продажу електричної енергії споживачами. Гарантованому покупцю нараховується пеня в розмірі 0, 1 % від не оплаченої згідно з Порядком або Порядком продажу електричної енергії споживачами суми (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє на день розрахунку) за кожен день прострочення оплати. З гарантованого покупця може стягуватися додатково штраф у розмірі 7 % від не оплаченої згідно з Порядком або Порядком продажу електричної енергії споживачами суми за ненадходження понад 30 днів на рахунок продавця за "зеленим" тарифом належних коштів відповідно до порядку оплати. Сплата гарантованим покупцем пені та штрафу здійснюється з поточних рахунків гарантованого покупця на поточні рахунки продавців за "зеленим" тарифом (п. 4.6 Договору).

Згідно з п. 5.1 Договору обставинами непереборної сили є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору, обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи, але не обмежуючись, ворожі атаки, військове ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха, що спричиняють неможливість виконання однією зі сторін зобов`язань за договором.

При настанні обставин непереборної сили сторони звільняються від виконання зобов`язань за цим договором на термін дії обставин непереборної сили і усунення їх наслідків. Наявність обставин непереборної сили підтверджується відповідним документом Торгово-промислової палати України або її територіальних підрозділів відповідно до законодавства. Потерпіла сторона негайно надсилає будь-яким доступним засобом зв`язку повідомлення другій стороні про подію, що оголошується обставиною непереборної сили, і якомога швидше подає інформацію про вжиті заходи щодо усунення наслідків цієї події (п. п. 5.2 - п. 5.4 Договору).

Якщо обставини непереборної сили тривають довше трьох місяців, сторони вирішують питання щодо подальшого виконання договору (п. 5.5 Договору).

Відповідно до п. 7.4 Договору якщо продавець за "зеленим" тарифом є суб`єктом господарювання, який має ліцензію на провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії та Регулятором уже встановлено йому "зелений" тариф і продавець за "зеленим" тарифом має укладений з оператором системи передачі договір про врегулювання небалансів, цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє на строк дії "зеленого" тарифу (до 01.01.2030).

11 лютого 2021 року сторонами укладено Додаткову угоду № 398/01/21 до Договору, яка набуває чинності з моменту її підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення їх підписів печатками та, згідно з ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України, її умови застосовуються до відносин між сторонами, які виникли з 16.01.2021 (пункт 21 Додаткової угоди).

Означеною Додатковою угодою, зокрема доповнено Договір новим пунктом 1.2 в такій редакції: за цим Договором гарантований покупець зобов`язується надавати, а продавець за "зеленим" тарифом зобов`язується отримувати частку відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця та здійснювати її оплату відповідно до умов Договору та законодавства України, у тому числі Порядку № 641 та Порядку продажу електричної енергії споживачами.

Також означеною Додатковою угодою сторони дійшли згоди викласти п. 3.3, пп. 3 п. 4.5 та п. 4.6 Договору в новій редакції:

- "п.3.3. Оплата електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у продавців за "зеленим" тарифом у розрахунковому місяці, оплата продавцем за "зеленим" тарифом частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця, формування актів купівлі-продажу електричної енергії та актів купівлі-продажу відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця здійснюється згідно з главою 10 Порядку або главою 6 Порядку продажу електричної енергії споживачами";

- "пп.3 п. 4.5. Розраховувати розмір частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії продавцем за "зеленим" тарифом відповідно до глави 9 Порядку";

- "п. 4.6. Гарантованому покупцю нараховується пеня в розмірі 0, 1 % від не оплаченої згідно з п. 10.4 глави 10 Порядку або п. 6.3. глави 6 Порядку продажу електричної енергії споживачами суми (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє на день розрахунку) за кожен день прострочення оплати. З гарантованого покупця може стягуватися додатково штраф у розмірі 7 % від не оплаченої згідно з п. 10.4 глави 10 Порядку або п. 6.3. глави 6 Порядку продажу електричної енергії споживачами суми за ненадходження понад 30 днів на рахунок продавця за "зеленим" тарифом належних коштів відповідно до порядку оплати. Сплата гарантованим покупцем пені та штрафу здійснюється з поточних рахунків гарантованого покупця на поточні рахунки продавців за "зеленим" тарифом".

01 березня 2024 року сторонами укладено Додаткову угоду № 2178/07/24 до Договору, за умовами якої сторони дійшли згоди глави 1-8 Договору замінити главами 1-9 в новій редакції.

Відповідно до п. 3.3 Договору в редакції Додаткової угоди № 2178/07/24 від 01.03.2024, оплата електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у продавців у розрахунковому місяці, формування актів купівлі-продажу електричної енергії здійснюється відповідно до Порядку.

Звертаючись з позовом до суду, ТОВ "Теофіпольська компанія" зазначає, що на виконання умов Договору протягом жовтня 2023 року - січня 2024 року, березня - липня 2024 року, позивач продав, а відповідач купив електричну енергію, вироблену продавцем за "зеленим" тарифом згідно актів купівлі-продажу електроенергії за жовтень 2023 року від 31.10.2023 на суму 90 889 461,72 грн., за листопад 2023 року від 30.11.2023 на суму 27 621 093,02 грн., за грудень 2023 року від 31.12.2023 на суму 14 823 572,42 грн., за січень 2024 року від 25.01.2024 на суму 29 863 657,24 грн., за січень 2024 року від 31.01.2024 на суму 1 138 653,57 грн., за березень 2024 року від 31.03.2024 на суму 28 214 750,91 грн., за квітень 2024 року від 30.04.2024 на суму 34 785 591,23 грн., за травень 2024 року від 31.05.2024 на суму 42 678 847,74 грн., за червень 2024 року від 30.06.2024 на суму 37 181 330,35 грн., за липень 2024 року від 31.07.2024 на суму 56 807 697,00 грн.

В свою чергу, Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг постановами № 946 від 15.05.2024 (дата оприлюднення - 16.05.2024), № 896 від 08.09.2024 (дата оприлюднення - 10.05.2024), № 2146 від 18.12.2024 (дата оприлюднення - 20.12.2024), № 76 від 21.01.2025 (дата оприлюднення - 23.01.2025), № 193 від 11.02.2025 (дата оприлюднення - 13.02.2025) та № 529 від 08.04.2025 (дата оприлюднення - 10.04.2025) затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої відповідачу, зокрема жовтні - грудні 2023 року, січні - липні 2024 року.

Однак, як зазначає позивач, відповідач у порушення умов Договору та Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел, затвердженого постановою НКРЕКП № 641 від 26.04.2019, свої зобов`язання перед позивачем виконував неналежним чином та надані протягом жовтня 2023 року - липня 2024 року послуги оплатив не в повному обсязі та з простроченням, у зв`язку із чим за відповідачем обліковується заборгованість у розмірі 201 314 709,99 грн.

Також у зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань в частині здійснення розрахунків, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 6 793 037,02 грн. та інфляційні втрати у розмірі 19 274 935,34 грн.

Колегія суддів відзначає, що згідно з частиною 1 статті 66 Закону України "Про ринок електричної енергії" купівлю-продаж електричної енергії за двосторонніми договорами здійснюють виробники, електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, трейдери, гарантований покупець та споживачі.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу (ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію (частини 6, 7 статті 276 ГК України).

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Дана норма кореспондується з приписами ст.193 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини 2 статті 65 цього ЗУ "Про ринок електричної енергії" гарантований покупець зобов`язаний купувати у суб`єктів господарювання, яким встановлено "зелений" тариф, всю відпущену електричну енергію, вироблену на об`єктах електроенергетики з альтернативних джерел енергії за встановленим їм "зеленим" тарифом, аукціонною ціною з урахуванням надбавки до нього/неї протягом всього строку застосування "зеленого" тарифу, або строку дії підтримки, якщо такі суб`єкти господарювання входять до складу балансуючої групи гарантованого покупця.

Колегія суддів відзначає, що позовні вимоги у даній справі обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором №14470/01 від 30.11.2017, в частині здійснення розрахунків. Зокрема, позивач посилається на те, що 30 вересня 2023 року між сторонами підписано Акт звірки взаємних розрахунків. За даними, які узгоджено сторонами станом на 30.09.2023, в ДП «Гарантований покупець» наявна заборгованість на користь ТОВ «Теофіпольська енергетична компанія» в сумі 204 710 274,23 грн, до складу якої також входить заборгованість за 2021-2023 роки.

Як встановлено судом, акт звірки розрахунків ДП «Гарантований покупець» з ТОВ «Теофіпольська енергетична компанія» від товариства підписали керівник В.А. Мартинюк і головний бухгалтер Я.М. Бойчук, від ДП «Гарантований покупець» акт підписаний заступником директора з економіки Сава С.С. і головним бухгалтером Шинкарьовою Л.С., акт скріплений печатками сторін.

Отже, даним актом підтверджено факт поставки електроенергії та розрахунків, а також заборгованості ДП «Гарантований покупець» перед ТОВ «Теофіпольська енергетична компанія» по Договору №14470/01 від 30.11.2017 в сумі 204 710 274,23 грн. До вказаної суми, як зазначено у підписаному сторонами письмовому документі, входить заборгованість за жовтень 2021 року в сумі 4 401 498,06 грн, за 2022 рік в сумі 93 861 721,14 грн та за січень-вересень 2023 року в сумі 11 056 741,54 грн.

Колегією суддів береться до уваги те, що сторонами не ставилися під сумнів достовірність підписів посадових осіб, які підписали акт звірки, а також їх повноваження.

Судом встановлено, що після підписання акту звірки 30.09.2023, на виконання умов договору №14470/01 від 30.11.2017, ТОВ «Теофіпольська енергетична компанія» протягом жовтня 2023 - серпня 2024 року поставило ДП «Гарантований покупець» електроенергії на суму 388 632 978.09 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, ДП «Гарантований покупець» після підписання акту звірки 30.09.2023 і під час розгляду справи в суді першої інстанції перерахувало в якості часткового погашення заборгованості за 2021-2024 роки за поставлену електроенергію 392 028 542.33 грн.

Отже, станом на момент звернення позивача до суду 26.11.2024 заборгованість відповідача за поставлену електроенергію становила 201 314 709.99 грн. (204 710 274,23(станом на 30.09.2023) + 388 632 978.09 (додатково поставлена електроенергія), що становило 593 343 252.32 грн, за мінусом 392 028 542.33 грн оплаченого боргу, таким чином борг становив 201 314 709.99 грн).

При цьому відповідач заперечив проти наявної заборгованості за Договором №14470/01 від 30.11.2017 за жовтень 2021 року в сумі 4 401 498,06 грн, за 2022 рік у сумі 93 861 721,14 грн та за січень -вересень 2023 року в сумі 11 056 741,54 грн., всього на суму 109 319 510,74 грн.

При цьому колегія суддів відзначає, що вказана сума заборгованості включена до загальної суми заборгованості (204 710 274,23 грн) та підтверджена підписаним керівниками та головними бухгалтерами сторін Договору №14470/01 від 30.11.2017 акту звірки розрахунків ДП «Гарантований покупець» з ТОВ «Теофіпольська енергетична компанія» від 30.09.2023.

Таким чином, відповідачем було підтверджено наявність загальної заборгованості в сумі 204 710 274,23 грн., до якої входить заборгованість за жовтень 2021 року в сумі 4 401 498,06 грн., за 2022 рік в сумі 93 861 721,14 грн та за січень-вересень 2023 року в сумі 11 056 741,54 грн.

При цьому судом береться до уваги також здійснення відповідачем погашення заборгованості за вказані у акті звірки періоди 2021-2024 років після звернення позивачем з позовною заявою у даній справі.

Так, упродовж 2023-2024 років відповідачем перераховано на рахунок позивача 2 852 678.93 грн, як оплата боргу за жовтень 2021 року. Таким чином, згідно акту звірки від 30.09.2023 заборгованість за жовтень 2021 року становила 4 401 498.06 грн, частину якої сплачено в сумі 2 852 678.93 грн, тому заборгованість за жовтень 2021 року становила 1 548 810.13 грн. Залишок боргу за 2021 рік становив 4 401 498.06 грн Після підписання акту звірки 30.09.2023 за 2021 рік відповідачем проведено наступні проплати в рахунок погашення боргу: 18.10.2023 - 21073,91 грн, 20.10.2023 - 8832,49 грн, 26.10.2023 - 31969,76 грн, 30.11.2023 - 28447,15 грн, 28.12.2023 - 48572,6 грн, 21.02.2024 - 143367,77 грн, 30.07.2024 - 2322541,88 грн, 28.08.2024 - 247882,37 грн.

Всього погашено заборгованість на суму 2 852 687.93 грн, залишок 1 548 810,13 грн (4 401 498,06-2 852 687,93=1 548 810,13) Залишок боргу за 2022 рік станом на 30.09.2023 становив 93 861 721,14 грн.

30.04.2024 Державним підприємством «Гарантований покупець» було складено та надіслано для підписання Акт коригування до договору купівлі-продажу електроенергії за вересень 2022 року від 30.09.2022 між ДП «Гарантований покупець» та виробником електроенергії ТОВ «Теофіпольська енергетична компанія» на підставі постанови НКРЕКП від 03.11.2023 №2058 та збільшено заборгованість на суму 226 976.99 грн. Аналогічні акти коригування складені та надіслані для підписання 16.05.2024 на суму 185 911.80 грн та 17.05.2024 на суму 136 621.16 грн. Вказані акти підписані від покупця ДП «Гарантований покупець» заступником директора з економіки Станіславом Сова та від продавця ТОВ «Теофіпольська енергетична компанія» виконавчим директором Володимиром Мартинюком.

Таким чином, внаслідок проведених коригувань борг ДП «Гарантований покупець» перед позивачем ТОВ «Теофіпольська енергетична компанія» за поставлену електроенергію у 2022 році збільшився на 549 509,95 грн та становив 94 411 231,1 грн.

Відповідно до актів звірки та коригування ДП «Гарантований покупець» 11.07.2024 здійснив проплату в рахунок погашення боргу за 2022 рік на суму 707437,82 грн. З урахуванням актів коригування та проведеної часткової проплати борг відповідача перед позивачем за 2022 рік становить 93 703 793,3 грн (93 861 721,14 - 157 927,84).

Так, відповідач здійснив погашення наступних сум за періоди, що передували даті підписання акту звірки:

- за 2021 рік, жовтень 18.10.2023 - 21073,91 грн, 20.10.2023 - 8832,49 грн, 26.10.2023 - 31969,76 грн, 30.11.2023 - 28447,15 грн, 28.12.2023 - 48572,6 грн, 21.02.2024 - 143367,77 грн, 30.07.2024 - 2322541,88 грн, 28.08.2024 - 247882,37 грн;

- за 2022 рік: грудень 11.07.2024 - 707437,82 грн;

- за 2023 рік: січень 06.05.2024 - 5263443,84 грн, лютий 06.05.2024 - 3886026,45 грн, 27.09.2024 - 443559,94 грн, березень 07.10.2024 - 10135067,49 грн, квітень 30.10.2024 - 570847,62 грн, 14.11.2024 - 1962713,45 грн, 26.12.2024 - 281356,39 грн, 31.12.2024 - 216850,16 грн, 31.01.2025 - 1540318 грн; травень 15.02.2024 - 1055793,48 грн, 11.07.2024 - 1311441,63 грн, 31.01.2025 - 11573340,94 грн; червень 11.07.2024 - 109432,44 грн, 31.12.2024 - 7472659,95 грн. 31.01.2025 - 4858032,27 грн; липень 06.05.2024 - 10402931,11 грн; вересень 31.01.2024 - 520570,05 грн, 06.05.2024 - 15536601,67 грн.

Колегія суддів відзначає, що з урахуванням проведених відповідачем перерахунків коштів у рахунок наявного боргу після підписання акту звірки розрахунків ДП «Гарантований покупець» з ТОВ «Теофіпольська енергетична компанія» від 30.09.2023, та враховуючи підписані акти купівлі-продажу електроенергії сторонами Договору №14470/01 за період з жовтня 2021 року по серпень 2024 року, загальна заборгованість відповідача перед позивачем становить 139729382,89 грн. - сума основного боргу (основний борг зменшився на 61 585 327,1 грн) - першочергово становив - 201 314 709, 99 грн. При цьому сума боргу за поставлену електроенергію по роках становить:

- 2021 рік - 1 548 810.13 грн;

- 2022 рік - 93 703 793.27 грн;

- з січня по вересень 2023 року - 11056741,54 грн;

- з жовтня 2023 року по серпень 2024 року - 33 420 037.95 грн.

Зазначена сума заборгованості підтверджується актом звірки від 30.09.2023, актами купівлі-продажу електроенергії між ДП «Гарантований покупець» () і ТОВ «Теофіпольська енергетична компанія» () та проведених часткових розрахунків і актів коригування наявної заборгованості, а також обліково- сальдовими відомостями.

При цьому колегія суддів бере до уваги те, що акт звірки взаємних розрахунків, підписаний уповноваженими представниками обох сторін, має характер не лише бухгалтерського узгодження даних, а й документального підтвердження факту наявності заборгованості та підтвердження сторонами розміру боргу. Означена правова позиція Верховного Суду України. Міститься зокрема у постанові Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі №187/789/17, де Верховний Суд зазначив, що підписання акта звірки, в якому підтверджено наявність заборгованості, свідчить про визнання особою свого боргу.

Отже, як було встановлено судом вище, після підписання акту звірки 30.09.2023 на виконання умов договору №14470/01 від 30.11.2017 ТОВ «Теофіпольська енергетична компанія» упродовж з 01.10.2023 до серпня 2024 року поставила електроенергії на суму 388 632 978,09 грн. Також ДП «Гарантований покупець» на виконання умови зазначеного договору після підписання акту звірки 30.09.2023 перерахувало позивачу в рахунок наявної заборгованості за поставлену електроенергію 392 028 542,33 грн.

Отже, на момент звернення позивача до суду заборгованість відповідача за поставлену електроенергію становила 201 314 709.99 грн. (204 710 274,23+388 632 978.09= 593 343 252.32-392 028 542.33=201 314 709.99).

У зв`язку із здійсненням платежів у рахунок погашення заборгованості за договором № 14470/01 після відкриття провадження у справі на суму 61 585 327,01 грн., основний борг зменшився на вказану суму та становить 139729382,85 грн. Отже, колегія суддів відзначає, що провадження у справі в частині стягнення заборгованості у розмірі 61585327,01 грн. підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Як встановлено судом, відповідач неналежним чином виконав взяті на себе зобов`язання за договором № 14470/01 від 30.11.2017 в частині оплати купленої ним у позивача електроенергії упродовж 2021-2024 років. Також відповідач, всупереч вимогам статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України, доводів позивача не спростував, жодних доказів на доведення відсутності заборгованості або доказів належної оплати електроенергії за договором не надав.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача 139729382,85 грн. заборгованості є обґрунтованою та підтвердженою наданими позивачем матеріалами справи і є не спростованою відповідачем, а отже такою, що підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 6 703 037,02 грн 3% річних та 19 274 935,34 грн. інфляційних втрат колегія суддів відзначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів відзначає, що нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Стягнення 3% річних та інфляційних втрат не є штрафними санкціями, зокрема, неустойкою, а є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

З огляду на викладене колегія суддів вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача 6 703 037,02 грн 3% річних та 19 274 935,34 грн. інфляційних втрат.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі № 909/636/16.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N303-A, п. 29).

При цьому, слід зазначити, що іншим доводам апелянтів оцінка судом не надається, адже, вони не спростовують встановлених судом обставин, та не впливають на результат прийнятого рішення.

Відповідно до пп. 1, 2 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої, п`ятої статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно зі статтею 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є нез`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи.

За наведених обставин, висновки місцевого господарського суду в частині відмови у задоволенні частини позовних не можна вважати такими, що відповідають приписам статей 86, 236, 261, 238 ГПК України щодо всебічного, повного, об`єктивного і безпосереднього розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, що свідчить про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення у визначеній судом частині.

Зважаючи на викладене та наведені положення законодавства, беручи до уваги те, що за результатами апеляційного розгляду цієї справи доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Теофіпольська енергетична компанія" знайшли своє часткове підтвердження, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскаржуване рішення - скасуванню частково. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Теофіпольська енергетична компанія" до Державного підприємства "Гарантований покупець" підлягають задоволенню у повному обсязі.

З огляду на прийняття судом рішення про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Теофіпольська енергетична компанія" у повному обсязі, у суду відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги Державного підприємства "Гарантований покупець".

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судовий збір за подання апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Теофіпольська енергетична компанія" та апеляційної скарги Державного підприємства "Гарантований покупець" покладається судом на відповідача.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.12.2025 у справі № 910/14613/24 залишити без задоволення.

2. Витрати по сплаті судового збору покласти на Державне підприємство "Гарантований покупець".

3. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Теофіпольська енергетична компанія" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.12.2025 у справі № 910/14613/24 задовольнити частково.

4. Рішення Господарського суду міста Києва від 08.12.2025 у справі № 910/14613/24 скасувати частково.

5. Викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції:

« 1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Гарантований покупець" (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 27; ідентифікаційний код: 43068454) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Теофіпольська енергетична компанія" (30600, Хмельницька обл., Теофіпольський район, смт Теофіполь, вул. Жовтнева, буд. 122; ідентифікаційний код: 40055521) заборгованість у розмірі 165 707 355,21, з яких: 139 729 382,85 грн. - сума основного боргу; 6 703 037,02 грн - сума 3% річних; 19 274 935,34 грн. - сума інфляційних втрат та витрати по сплаті судового збору в розмірі 847840,00 грн.

3. Провадження у справі в частині стягнення заборгованості у розмірі 61585327,01 грн. закрити.»

6. Стягнути з Державного підприємства "Гарантований покупець" (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 27; ідентифікаційний код: 43068454) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Теофіпольська енергетична компанія" (30600, Хмельницька обл., Теофіпольський район, смт Теофіполь, вул. Жовтнева, буд. 122; ідентифікаційний код: 40055521) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1 271 760,00 грн.

7. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідні накази.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 03.03.2026

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді С.І. Буравльов

В.В. Шапран