ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2026 року м.Дніпро Справа № 904/3770/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді:Кощеєва І.М. (доповідач)

суддів: Дарміна М.О., Чередка А.Є.

розглянувши у порядку письмового провадження

без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

Квартирно-експлуатаційного відділу міста Дніпро

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.12.2025р.

(суддя Колісник І.І., м. Дніпро, повний текст рішення складено 08.12.2025р.)

у справі

за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу міста Дніпро, м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сігма Груп", м. Київ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - 4 територіальне управління внутрішнього аудиту Служби внутрішнього аудиту Міністерства оборони України, м. Одеса

про стягнення 19 496,86 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

Квартирно-експлуатаційний відділ міста Дніпро через підсистему "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи (далі ЄСІКС) звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сігма Груп" збитків у сумі 19 496,86 грн.

2.Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 08.12.2025р. у справі № 904/3770/25 відмовлено у задоволенні позову.

3.Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, через підсистему "Електронний суд", до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся Квартирно-експлуатаційний відділ міста Дніпро, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.12.2025р. у справі № 904/3770/25 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В обґрунтування доводів апеляційної скарги Скаржник посилається на те, що Господарським судом Дніпропетровської області неповно досліджено обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, а рішення винесене з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Зокрема, Скаржник вказує на те, що місцевий господарський суд безпідставно вважав недоведеним факт допущеного відповідачем цивільного правопорушення. Суд першої інстанції неправомірно та необґрунтовано не прийняв до уваги надані Позивачем докази, а саме: аудиторський звіт № 520/5/16/аз від 08.10.2024 року, який підтверджує обставини завищення відповідачем обсягів робіт за договором, економічно необгрунтовану вартість і, як наслідок, понесені квартирно-експлуатаційним відділом м. Дніпро збитки на суму 19 496,86грн.

На думку Скаржника, у зв`язку з тим, що справа розглядалася у спрощеному провадженні він фактично був позбавлений права на доказування, бо не мав можливості подати до суду клопотання щодо проведення судової інженерно-технічної експертизи, для встановлення факту порушення відповідності виконаних робіт, встановлення факту обсягів виконаних робіт та завищення вартості по ним. Розгляд справи у порядку спрощеного провадження призвело до нез`ясування обставин, які мають значення для вирішення справи. Спір по даній справі не є малозначним та потребував встановлення значної кількості фактичних обставин, а саме проведення судової інженерно- технічної експертизи, які неможливо було дослідити в межах спрощеного провадження. Такі дії суду суперечать положенням процесуального законодавства та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Обгрунтовуючи незаконність рішення місцевого господарського суду, Скаржник посилається пункт 37 Постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 21.03.2018 у справі № 918/219/17, в якому заначено що доведення відсутності вини у заподіянні збитків позивачу покладається на відповідача. Проте у цій справі відповідач не довів відсутність вини у діях.

Скаржник наголошує на тому, що суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги факт завдання позивачу збитків, чим було порушено норми ст. 614 ЦК України.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сігма Груп" не скористалося своїм правом згідно ч. 1 ст. 263 ГПК України та не надало суду відзив на апеляційну скаргу, що згідно ч. 3 ст. 263 ГПК не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - 4 територіальне управління внутрішнього аудиту Служби внутрішнього аудиту Міністерства оборони України, не скористалась своїм правом на подання пояснень.

6.Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.12.2025р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Кощеєв І.М. (доповідач), судді Дармін М.О., Чередко А.Є..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.01.2026р. витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи/копії матеріалів справи № 904/3770/25.

Матеріали справи №904/3770/25 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Згідно з ч. 1 ст. 247 ГПК України, у порядку спрощеного провадження розглядаються малозначні справи.

Ч. 13 ст. 8 ГПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ч. 1 ст. 270 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються в порядку спрощеного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Ч. 10 ст. 270 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду в справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

При розгляді цієї справи колегія суддів враховує, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення суми, меншої ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні ГПК України, і розглядає справу без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.01.2026р. відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу міста Дніпро на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.12.2025р., для розгляду у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

7.Встановлені судом обставини справи

Між Квартирно-експлуатаційним відділом м. Дніпра (далі замовник, позивач, КЕВ м. Дніпра) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сігма Груп" (далі виконавець, відповідач, ТОВ "Сігма Груп") укладено договір № 0510/03 від 10.10.2022 (далі договір) щодо надання послуг з поточного ремонту ТП № 569 17 отбр, м. Кривий Ріг, військове містечко № 30, згідно ДК 021:2015:45260000-7: Покрівельні роботи та інші спеціалізовані будівельні роботи (п. 1.1 договору).

За умовами пункту 1.2 договору виконавець зобов`язується надати замовнику послуги з поточного ремонту (далі послуги) у кількості та в установлений договором строк, а замовник зобов`язується створити для отримання послуги належні умови й оплатити їх відповідно до цього договору.

Договірна ціна договору становить 96390,00 грн, у тому числі ПДВ 16065,00 грн, є твердою та незмінною (п. 2.1 договору).

Пунктом 2.3 договору передбачено, що розрахунок за виконані послуги проводиться на підставі "Актів прийняття виконаних послуг" за формою КБ-2в та "Довідок про вартість виконаних будівельних послуг" за формою КБ-3. Документи про виконані послуги та їх вартість складаються й підписуються виконавцем та передаються замовнику.

Оплата виконаних послуг з поточного ремонту проводиться замовником у безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця протягом десяти календарних днів з дня підписання акта виконаних послуг (п. 2.4 договору).

За змістом пункту 3.1 договору термін виконання послуги за цим договором - до 21 листопада 2022 року.

Відповідно до пунктів 4.2, 4.3 договору виконавець зобов`язаний по закінченню виконаних послуг надати замовнику два примірника актів прийняття виконаних послуг за формою КБ-2в та довідок про вартість виконаних будівельних послуг за формою КБ-3, а замовник, у свою чергу, зобов`язаний протягом 5 робочих днів після надання послуги підписати акт приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг) за формою КБ-2в, довідку про вартість виконаних будівельних послуг за формою КБ-3 та один примірник повернути виконавцю або в цей же строк надати виконавцю письмову мотивовану відмову від їх підписання із зазначенням виявлених дефектів, неякісного виконання послуги. В іншому випадку такий акт вважається погодженим та підписаним.

Договір набирає чинності з моменту підписання і діє 21.11.2022 у зв`язку з воєнним станом, оголошеним Указом Президента України від 24.02.2022р. № 64 "Про введення воєнного стану в Україні", який подовжено Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 14 березня 2022р. № 133/2022, від 18 квітня 2022р. № 259/2022, від 17 травня 2022р. № 341/2022, від 12 серпня 2022 року № 573/2022, але не довше ніж до 25 грудня 2022р., а в частині своїх зобов`язань та розрахунків - до їх повного виконання сторонами (п. 8.1 договору).

Згідно з пунктом 8.2 договору закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Всі зміни та доповнення до цього договору оформлюються шляхом укладення сторонами додаткової угоди, яка підписується повноважними представниками сторін.

До договору сторонами погоджені дефектний акт та договірна ціна на суму 96390,00 грн.

Згідно з актами приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) № 1 за жовтень 2022 року на суму 30060,00 грн та № 2 за листопад 2022 року на суму 66330,00 грн позивач прийняв виконані відповідачем роботи за договором на загальну суму 96390,00 грн.

Указані роботи оплачені позивачем у повному обсязі платіжними дорученнями № 2415 (внутрішній номер 233676568) від 20.10.2022 на суму 30060,00 грн та № 2730 (внутрішній номер 237330939) від 09.11.2022 на суму 66330,00 грн.

Представниками 4-го територіального управління внутрішнього аудиту Служби внутрішнього аудиту Міністерства оборони України (далі також 4 ТУВА) проведено перевірку діяльності Дніпровського КЕУ щодо ефективності та обґрунтованості управлінських рішень та існуючих заходів контролю під час виконання завдань та функцій за призначенням за період з 01.06.2020 по 31.03.2024, за результатами якої Дніпровському квартирно-експлуатаційному управлінню надані висновки та рекомендації (пропозиції) для запобігання фактам незаконного, неефективного, нерезультативного використання бюджетних коштів та інших активів, а також виникненню помилок чи інших недоліків у діяльності установи.

Під час аудиту в Дніпровському КЕУ 4-им ТУВА, серед іншого, проводилась перевірка правильності визначення вартості підрядних робіт з поточного ремонту, а також обсягів виконаних робіт.

Аудитом охоплено обсяг видатків на проведення поточного ремонту при взаєморозрахунках Дніпровського КЕУ з 11-ма підрядними організаціями (виконавцями робіт) згідно з умовами 27-ми укладених у 2021 - 2024 роках договорів про надання послуг з поточного ремонту, у тому числі й договору № 0510/03 від 10.10.2022 на суму 96390,00 грн, укладеним із ТОВ "Сігма Груп".

З метою визначення відповідності фактично виконаних обсягів робіт представниками Дніпровського КЕУ у присутності представників 4-го ТУВА проведено контрольні обміри обсягів виконаних робіт, відображених в актах приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в.

За результатами проведеного контрольного обміру обсягів виконаних робіт з поточного ремонту за договором № 0510/03 від 10.10.2022 (підрядник ТОВ "Сігма Груп"), оформленого актом контрольного обміру № 7 з відомістю перерахунку вартості робіт послуги з поточного ремонту ТП № 569 17 отбр, м. Кривий Ріг, військове містечко № 30, з посиланням на порушення вимог пункту 6.4 Настанови з визначення вартості будівництва, затвердженої наказом Міністерства розвитку громад та територій України № 281 від 01.11.2021, зафіксовано безпідставне завищення обсягів та вартості виконаних робіт на суму 19496,86 грн, що призвело до незаконних витрат ресурсів на відповідну суму.

Акт контрольного обміру № 7 з відомістю перерахунку вартості робіт підписаний посадовими особами Дніпровського КЕУ та представником 4-го ТУВА.

Згідно з аудиторським звітом № 520/5/16аз від 08.10.2024, складеним за наслідками проведення зазначеної перевірки, внутрішнім аудитом виявлені порушення фінансово-бюджетної дисципліни, а саме завищення обсягів та вартості послуг з поточного ремонту військових об`єктів, та після проведення контрольних обмірів обсягу виконаних робіт за актами форми КБ-2в установлено завищення вартості проведеного ремонту, в тому числі відповідачем на суму 19496,86 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивач надіслав на адресу відповідача претензію № 525/6015 від 28.11.2024 з вимогою повернути грошові кошти у сумі 19496,86 грн, сплачені Дніпровським КЕУ на рахунок ТОВ "Сігма Груп" за договором № 0510/03 від 10.10.2022, які позивач вважає своїми збитками.

Відповідач відповіді на претензію не надав, кошти в сумі 19496,86 грн не повернув.

Вищезазначені обставини і стали причиною виникнення спору.

За наслідками розгляду позову господарським судом прийнято оскаржуване рішення у даній справі.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Апеляційний господарський суд, переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Господарські зобов`язання виникли між сторонами на підставі договору № 0510/03 від 10.10.2022, який за своєю правовою природою є договором підряду.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Положеннями ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до приписів ст. 843, 844 ЦК України ціна роботи визначається договором та включає відшкодування витрат підрядника і плату за виконану роботу; кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором.

В укладеному між сторонамі договорі було погоджено тверду договірну ціну, яка після виконання договору не може бути змінена, що прямо випливає з ч. 3 ст. 632 ЦК України. При цьому при укладенні договору сторони були вільні у визначенні його умов, зокрема й ціни, та добровільно погодили їх, підписавши договір.

Згідно з ч. 4 ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами, а обов`язок прийняти виконані роботи та у разі виявлення недоліків негайно заявити про них покладений саме на замовника (ч.ч. 1, 2 ст. 853 ЦК України).

Судом встановлено, що акти приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в № 1 за жовтень 2022 року та № 2 за листопад 2022 року підписані сторонами без будь-яких зауважень чи заперечень, а роботи повністю оплачені позивачем.

Таким чином, позивач прийняв виконані роботи без застережень щодо їх виду, якості, обсягів та вартості, чим підтвердив належне виконання відповідачем умов договору.

Апеляційний суд погоджується з висновком місцевого господарського суду, що після підписання актів приймання виконаних робіт замовник втрачає право посилатися на недоліки, які могли бути виявлені при звичайному способі приймання, а також не вправі ставити під сумнів погоджену та сплачену договірну ціну.

Підписання актів свідчить про погодження замовником як результату робіт, так і використаних матеріалів та понесених підрядником витрат.

Колегія суддів апеляційного суду вважає безпідставним довід скаржника про неврахування судом першої інстанції факту завдання відповідачем збитків, адже відповідно до ч.2 ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Тобто, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує її інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, необхідних для відновлення порушеного права, втраті або пошкодженні майна, а також у неодержаних кредитором доходах, які би він одержав, якби зобов`язання було виконане боржником.

Апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що аудиторський звіт № 520/5/16/аз від 08.10.2024 4 територіального управління внутрішнього аудиту Служби внутрішнього аудиту Міністерства оборони України, не підтверджує неналежне виконання відповідачем договірних зобов`язань та завдання його діями збитків позивачу.

Усталеною судовою практикою Верховного Суду визначено, що для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між ними та вини боржника.

Тому, за недоведенності всих складових господарського правопорушення, аудиторський звіт не є безумовним і достатнім доказом порушення договірних зобов`язань та не може змінювати умови укладеного і виконаного договору.

Такий підхід узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постановах від 18.02.2020 у справі № 910/7984/16 та від 07.12.2021, у справі № 922/3816/19, відповідно до яких акти ревізій та перевірок є носіями доказової інформації, але не мають наперед встановленої сили та не змінюють договірних правовідносин сторін.

Оцінюючи докази за правилами ст.ст. 73 79, 86 ГПК України, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку, що позивач не надав належних і допустимих доказів протиправної поведінки відповідача, фактичного завдання збитків та причинного зв`язку між діями відповідача і заявленою шкодою.

Довід Скаржника щодо незаконності розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та порушення права на доказування через неможливість подати клопотання про проведення експертизи колегія суддів визнає безпідставними, адже відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 247, ч. 5 ст. 252 ГПК України питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження належить до дискреційних повноважень суду першої інстанції, який оцінює характер спірних правовідносин, складність справи, обсяг доказів та необхідність проведення судового засідання з викликом сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними є, зокрема, справи незначної складності, у яких ціна позову не перевищує п`ятисот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 1 січня календарного року, в якому подано позов, якщо суд не визнає такі справи складними.

Як вбачається з матеріалів справи № 904/3770/25, ціна позову 19496,86 грн, що не перевищує встановленого процесуальним законом граничного розміру для віднесення спору до категорії малозначних, а характер спірних правовідносин та обсяг доказової бази не свідчать про підвищену складність справи.

Згідно з ч. 1 ст. 247 ГПК України малозначні справи підлягають розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Водночас положення ч. 2 ст. 247 та ч. 3 ст. 252 ГПК України надають суду право, з урахуванням обставин конкретної справи, перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження у разі встановлення її складності або необхідності проведення судового засідання з викликом сторін. Однак сам по собі розмір позовних вимог, значення справи для сторін або незгода учасника процесу з обраним порядком розгляду не зумовлюють обов`язку суду здійснювати такий перехід.

З огляду на подання позивачем заяви про розгляд справи в порядку спрощеного провадження та за відсутності клопотання позивача про призначення експертизи, з урахуванням ціни позову та інших обставин справи місцевий господарський суд вирішуючи питання про розгляд справи у спрощенному провадженні діяв у межах наданих йому процесуальних повноважень та з дотриманням вимог ст.ст. 12, 247, 252 ГПК України.

Колегія суддів також зазначає, що ч. 3 ст. 277 ГПК України передбачає безумовні підстави для скасування рішення лише у випадку розгляду справи за правилами спрощеного провадження всупереч прямій забороні закону, чого у даній справі не встановлено, а тому доводи апелянта у цій частині є необґрунтованими.

Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що викладені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги відповідача.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р.).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

10.Судові витрати.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу міста Дніпро - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.12.2025р у справі № 904/3770/25 - залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя М.О.Дармін

Суддя А.Є. Чередко