РІШЕННЯ

Іменем України

04 березня 2026 року м. Чернігівсправа № 927/697/25

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Кузьменко Т.О., за участю секретаря судового засідання Заєць І.М., розглянувши у порядку загального позовного провадження справу

за позовом: Чернігівської обласної прокуратури, вул. Князя Чорного, будинок 9, м. Чернігів, 14000,

в інтересах держави в особі

позивача: Чернігівської обласної ради, пр-т Миру, 43, м. Чернігів, 14000,

до відповідача: Кіптівської сільської ради, вул. Слов?янська, будинок 51-а, с. Кіпті, Чернігівський район, Чернігівська область, 17050,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Козелецьке районне дочірнє агролісогосподарське спеціалізоване підприємство Козелецьрайагролісгосп, вул. Польова, 1, с. Кошани, Чернігівський район, Чернігівська область, 17061,

про скасування державної реєстрації права власності, скасування державної реєстрації земельної ділянки, витребування земельної ділянки з незаконного володіння

за участю представників учасників справи:

від прокуратури: Лепська Н.П.,

від позивача: Кравченко Д.В.;

від відповідача: Волкодав І.Ю., адвокат,

від третьої особи: Городнича Т.В.

Суть спору. Позиції учасників справи, їх заяви і клопотання та процесуальні дії суду щодо розгляду справи.

07.07.2025 Чернігівською обласною прокуратурою через підсистему Електронний суд подано позов в інтересах держави в особі позивача Чернігівської обласної ради, до Кіптівської сільської ради, у якому прокуратура просить суд:

- скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності за Кіптівською сільською радою на земельну ділянку з кадастровим номером :60:112:0002 площею 45,2056 га (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 220);

- скасувати в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :60:112:0002 площею 45,2056 га;

- витребувати з незаконного володіння Кіптівської сільської ради у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області в особі Чернігівської обласної ради земельну ділянку площею 37,2131 га, що є частиною земельної ділянки з кадастровим номером :60:112:0002 площею 45,2056 га та має 47 поворотних точок за координатами:

1 координати: Х - 5666395.78, Y- 4200860.02;

2 координати: Х - 5666356.62, Y- 4200709.61;

3 координати: Х - 5666296.14, Y- 4200592.58;

4 координати: Х - 5666192.07, Y- 4200249.44;

5 координати: Х - 5666210.44, Y- 4200231.40;

6 координати: Х -5666207.61, Y- 4200218.32;

7 координати: Х -5666227.02, Y- 4200202.33;

8 координати: Х -5666217.58, Y- 4200138.21;

9 координати: Х -5666218.08, Y-4200089.98;

10 координати: Х -5666186.61, Y-4200026.00;

11 координати: Х -5666180.95, Y-4199940.90;

12 координати: Х -5666215.20, Y-4199841,56;

13 координати: Х -5666344.06, Y-4199880,47;

14 координати: Х -5666375.30, Y-4199896,54;

15 координати: Х -5666411.89, Y-4199934.93;

16 координати: Х -5666444.06, Y-4199978.41;

17 координати: Х -5666473.21, Y-4200034.36;

18 координати: X -5666507.80, Y-4200102.89;

19 координати: X -5666531.33, Y-4200232.40;

20 координати: X -5666540.58, Y-4200297.94;

21 координати: X -5666533.44, Y-4200408.36;

22 координати: X -5666539.13, Y-4200447.12;

23 координати: X -5666564.71, Y-4200503.37;

24 координати: X -5666569.51, Y-4200534.11;

25 координати: X -5666569.21, Y-4200565.66;

26 координати: X -5666574.27, Y-4200571.02;

27 координати: X -5666574.86, Y-4200607.03;

28 координати: X -5666581.75, Y-4200623.47;

29 координати: X -5666586.50, Y-4200644.60;

30 координати: X -5666600.78, Y-4200673.18;

31 координати: X -5666636.23, Y-4200751.85;

32 координати: X-5666644.86, Y-4200799.77;

33 координати: X -5666672.67, Y-4200854.25;

34 координати: X -5666677.38, Y-4200888.31;

35 координати X - 5666690.03, Y-4201078.50;

36 координати X - 5666672.71, Y-4201096.44;

37 координати X - 5666676.64, Y-4201109.72;

38 координати X - 5666659.05, Y-4201126.71;

39 координати X - 5666760.55, Y-4201405.27;

40 координати X - 5666740.33, Y-4201443.87;

41 координати X - 5666709.65, Y-4201470.16;

42 координати X - 5666665.53, Y-4201412.37;

43 координати X - 5666653.43, Y-4201387.32;

44 координати X - 5666605.66, Y-4201225.91;

45 координати X - 5666572.36, Y-4201170.15;

46 координати X - 5666528.42, Y-4201128.27;

47 координати X - 5666442.70, Y-4201008.38;

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що земельна ділянка лісогосподарського призначення площею 37,2131 га, що є частиною земельної ділянки з кадастровим номером :60:112:0002 площею 45,2056 га, перебуває у постійному користуванні ДП Козелецьрайагролісгосп та належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області, управління якою здійснює Чернігівська обласна рада; реєстрація права комунальної власності на вищезгадану спірну земельну ділянку лісогосподарського призначення Кіптівською сільською радою відбулась із порушенням ст. 8, 17 Лісового кодексу України, ст. 3, 12, 19, 20, 55, 84, 122 Земельного кодексу України, а тому спірна земельна ділянка підлягає поверненню у комунальну власність Чернігівської обласної ради.

Крім того, прокурор просить суд стягнути з відповідача на користь Чернігівської обласної прокуратури судовий збір в сумі 8819,68 грн та витрати, пов`язані із залученням спеціаліста, в сумі 5000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 14.07.2025 позовну заяву прокурора прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 12.08.2025, залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Козелецьке районне дочірнє агролісогосподарське спеціалізоване підприємство Козелецьрайагролісгосп, встановлено сторонам строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечень, письмових пояснень.

Прокурору, позивачу, відповідачу та третій особі ухвала суду від 14.07.2025 доставлена до Електронних кабінетів 15.07.2025.

В розумінні статті 242 ГПК України учасники належним чином повідомлені про розгляд справи в суді, про встановлені строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив, пояснень, заперечень.

24.07.2025 від третьої особи надійшли письмові пояснення №160 від 21.07.2025, у яких третя особа зазначає таке:

- обраний прокуратурою спосіб захисту, а саме віндикаційний позов про витребування тієї частини земельної ділянки лісового фонду, що перебуває у постійному користуванні третьої особи та у комунальній власності територіальних громад, сіл, селищ і міст Чернігівської області, є ефективним;

- скасування державної реєстрації земельної ділянки з припиненням прав є ефективним способом захисту порушених прав держави, оскільки усуває стан юридичної невизначеності щодо дійсного власника та цільового призначення земельної ділянки;

- вимога про скасування державної реєстрації права власності за сільською радою є ефективним способом захисту, оскільки спрямована на скасування реєстрації прав вказаного суб?єкта на землю, який не є належним розпорядником та користувачем земельної ділянки, сформованої у її межах;

- коли земельна ділянка включає в себе як землі, які належать неволодіючому власнику, так і землі, що належать новому володільцю, належний спосіб захисту має усувати перешкоди позивачу в поновленні права володіння земельною ділянкою лісового фонду шляхом скасування реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :60:112:0002 та припиненням речових прав на неї; такий підхід дозволить поновити права власників землі наскільки це можливо, не породжуючи стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем, не вимагаючи від них подальшого вчинення узгоджених дій для вичерпання конфлікту;

- відповідач не мав правових підстав вчиняти дії щодо реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :60:112:0002, тому позов прокуратури підлягає задоволенню.

Пояснення прийнято судом до розгляду та долучено до матеріалів справи. Справа розглядається з урахуванням поданих пояснень.

29.07.2025 від відповідача через систему Електронний суд в межах встановленого процесуального строку надійшов відзив на позовну заяву від 28.07.2025, у якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову та зазначає:

- обласна рада не є власником спірної земельної ділянки, а, передаючи земельні ділянки в постійне користування, виконувала делеговане державою повноваження, оскільки передавала земельні ділянки в постійне користування як державним, так і комунальним підприємствам, після чого не ставала власником цих ділянок;

- прокурор робить помилковий висновок, що обласна рада стала власником землі в силу розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності, оскільки спірні земельні ділянки не є об?єктами спільної власності територіальних громад і у позивача не могло виникнути право власності на них, що свідчить про відсутність порушеного права;

- спірна земельна ділянка є земельною ділянкою лісогосподарського призначення комунальної власності Кіптівської територіальної громади і відповідачем правомірно зареєстровано право комунальної власності на неї;

- позовні вимоги прокуратури ґрунтуються виключно на праві постійного користування та матеріалах лісовпорядкування постійного користувача;

- питання ефективності обраного способу захисту у подібних правовідносинах наразі передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду у справі №911/906/23.

Відзив прийнято судом до розгляду та долучено до матеріалів справи. Справа розглядається з урахуванням поданого відзиву на позов.

29.07.2025 від відповідача через систему Електронний суд надійшло клопотання від 28.07.2025 про зупинення провадження у справі до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду в касаційному порядку постанови Північного апеляційного господарського суду від 30.04.2024 та рішення Господарського суду Київської області від 18.07.2023 у справі № 911/906/23.

30.07.2025 від прокуратури через систему Електронний суд надійшла відповідь на відзив, у якій прокурор вважає доводи відповідача, викладені у відзиві, необґрунтованими та зазначає, що:

- обласна рада здійснює функції власника майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, у тому числі спірної земельної ділянки, право власності на яку виникло у позивача на підставі статей 12, 19 Земельного кодексу України від 18.12.1990, ст. 8 Земельного кодексу України від 25.10.2001, розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності і вона ніколи не перебувала у власності чи розпорядженні відповідача, а тому він не мав жодних прав на реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку за собою;

- пп. а п. 24 Перехідних положень Земельного кодексу України стосується земель виключно державної форми власності, водночас спірна земельна ділянка була і залишається земельною ділянкою лісогосподарського призначення комунальної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області, у зв?язку з чим безпідставним є посилання відповідача на вказану норму законодавства;

- відповідач, вказуючи на надання прокурором недостатніх доказів на підтвердження своїх вимог, не надав жодного доказу на спростування цього, лише висловивши своє припущення про долучені докази;

- належним способом захисту права особи, яка позбавлена володіння земельною ділянкою, є віндикаційний позов; вимога про скасування державної реєстрації права власності за сільською радою є ефективним способом захисту порушеного права, оскільки спрямована на скасування державної реєстрації прав вказаних суб?єктів на землю, які не є належними розпорядниками та користувачами земельної ділянки, сформованої у її межах.

Відповідь на відзив прийнято судом до розгляду та долучено до матеріалів справи. Справа розглядається з урахуванням поданої відповіді на відзив.

30.07.2025 від прокуратури через систему Електронний суд надійшло заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі, у якому прокурор просить відмовити відповідачу у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі з огляду на те, що задоволення позовних вимог у даній справі надасть безперешкодну можливість позивачу оформити витребувану земельну ділянку як об?єкт цивільних прав у спосіб, передбачений ст. 79-1 Земельного кодексу України, так і не завадить відповідачу забезпечити державну реєстрацію та речові права на іншу частину земельної ділянки. За доводами прокурора правовідносини у справі №911/906/23, на яку посилається відповідач у клопотанні про зупинення провадження у справі №927/697/25, стосуються правовідносин, які не є подібними з правовідносинами у справі №927/697/25.

Ухвалою суду від 07.08.2025 відмовлено у задоволенні заяви від 06.08.2025 Кіптівської сільської ради про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 11.08.2025 зупинено провадження у справі №927/697/25 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду постанови Північного апеляційного господарського суду від 30.04.2024 та рішення Господарського суду Київської області від 18.07.2023 у справі № 911/906/23.

12.08.2025 від відповідача через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання №11/08-25/2 про відкладення розгляду справи та проведення наступного судового засідання і всіх інших судових засідань у даній справі в режимі відеоконференції.

18.11.2025 від Чернігівської обласної прокуратури через систему «Електронний суд» надійшло клопотання №15/3/1-1520-2025 про поновлення провадження у справі №927/697/25, у якому прокурор зазначив про те, що 03.09.2025 Велика Палата Верховного Суду ухвалила постанову у справі №911/906/23, яку 11.11.2025 оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 27.11.2025 провадження у справі №927/697/25 поновлено, підготовче засідання призначено на 09.12.2025, о 14:15.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 01.12.2025 задоволено клопотання відповідача від 28.11.2025 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

08.12.2025 від Чернігівської обласної прокуратури через підсистему «Електронний суд» надійшли пояснення №15/1-1520-2025, у яких прокурор зазначає про те, що задоволення позовних вимог надасть безперешкодну можливість позивачу оформити витребувану земельну ділянку як об?єкт цивільних прав у спосіб, передбачений ст. 79-1 Земельного кодексу України, так і не завадить відповідачу забезпечити державну реєстрацію на речові права на іншу частину земельної ділянки. Обраний прокурором спосіб захисту відносить право держави в особі обласної ради на земельну ділянку лісового фонду.

09.12.2025 від відповідача через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання №09/12-25 про залишення позову без розгляду на підставі п. 2 частини 1 статті 226 ГПК України, з огляду на відсутність в прокурора повноважень на звернення до суду з цим позовом, посилаючись на зміст рішення Конституційного Суду України від 03.12.2025 у справі № 3-28/2024(59/24).

У підготовчому засіданні 09.12.2025 судом оголошено перерву до 06.01.2026, о 13:00 та задоволено усне клопотання відповідача про проведення наступного підготовчого засідання у режимі відеоконференції.

30.12.2025 від Чернігівської обласної прокуратури через підсистему «Електронний суд» надійшли заперечення №15/3/1-1520-2025 на клопотання відповідача про залишення позову без розгляду, у яких прокурор просить відмовити у задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду, оскільки зазначені висновки Конституційного Суду України не поширюються на спірні правовідносини; суд визначив строки втрати чинності окремими приписами абзацу 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», які визнано неконституційними, у рішенні встановлено, що вони втрачають чинність з 01.01.2027; рішення не поширюється на правовідносини щодо представництва прокурором інтересів держави в суді, які виникли під час чинності окремих приписів ч. 3 ст. 23 Закону, визнаних неконституційними, та продовжують існувати після втрати ними чинності.

Господарський суд Чернігівської області листом від 05.01.2026 №910/697/25/17/26 повідомив учасників справи про те, що у зв?язку з відрядженням судді Демидової М.О. з 05.01.2026 строком на 1 рік до Господарського суду м. Києва, розгляд справи в призначений час не відбудеться.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Господарського суду Чернігівської області №02-01/18/26 від 12.01.2026, у зв`язку зі відрядженням судді Демидової М.О. до Господарського суду міста Києва, як тимчасове переведення, для здійснення правосуддя, було призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/697/25.

Автоматизованою системою документообігу Господарського суду Чернігівської області для розгляду справи визначено суддю Кузьменко Т.О.

Ухвалою суду від 21.01.2026 справу № 927/697/25 прийнято до провадження суддею Кузьменко Т.О., постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 17.02.2026 о 10:00 год.

Сторони належним чином повідомлені про зміну складу суду, про час та місце розгляду справи, що підтверджується довідками про доставку електронного листа від 21.01.2026.

В розумінні статті 242 ГПК України сторони належним чином повідомлені про розгляд справи в суді.

22.01.2026 від Чернігівської обласної прокуратури через підсистему «Електронний суд» надійшли пояснення №15/1-1520-25, у яких прокурор наголошує на тому, що:

- земельна ділянка лісогосподарського призначення площею 37,2131 га, що є частиною земельної ділянки з кадастровим номером :60:112:0002, перебуває у постійному користуванні ДП «Козелецьрайагролісгосп» та належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області, управління якою здійснює Чернігівська обласна рада;

- у разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння суд витребовує таке майно на користь позивача, а не зобов?язує відповідача повернути це майно власникові; таке рішення є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване в цьому реєстрі за відповідачем;

- належним способом захисту є витребування відповідно до ст. 387 ЦК України з незаконного володіння відповідача у комунальну власність на користь територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області в особі Чернігівської обласної ради спірної земельної ділянки;

- для забезпечення державі реальної та безперешкодної можливості реалізувати усі правомочності власника щодо спірної земельної ділянки необхідно скасування державної реєстрації земельної ділянки з припиненням речових прав відповідача на цю ділянку, відомості про яку містяться в Державному земельному кадастрі;

- вимога про скасування державної реєстрації права власності на спірну земельну ділянку за сільською радою є ефективним способом захисту, оскільки спрямована на скасування реєстрації прав вказаного суб?єкта на землю, який не є належним розпорядником та користувачем земельної ділянки, сформованої у її межах;

- набуття відповідачем у комунальну власність зайнятої багаторічними лісовими культурами земельної ділянки ставить під обґрунтований сумнів його добросовісність.

Пояснення прокурора прийнято судом до розгляду та долучено до матеріалів справи. Справа розглядається з урахуванням поданих пояснень.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 16.02.2026 задоволено заяву №13/02-26/1 від 13.02.2026 представника відповідача адвоката Волкодав І.Ю. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

У підготовчому засіданні 17.02.2026 суд відхилив клопотання Кіптівської сільської ради, позаяк, рішення Конституційного Суду України від 03.12.2025 у справі № 3-28/2024(59/24), в частині визнання такими, що не відповідають Конституції України, окремих приписів абзацу першого частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII (зі змінами) в тім, що надають прокуророві можливість здійснювати представництво інтересів держави в суді в зв`язку з нездійсненням або неналежним здійсненням захисту цих інтересів органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, втрачають чинність з 01.01.2027. Також Конституційний Суд України в п. 4 рішення від 03.12.2025 у справі № 3-28/2024(59/24), зазначив, що це рішення не поширюється на правовідносини щодо представництва прокурором інтересів держави в суді, які виникли під час чинності окремих приписів абзацу першого частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII (зі змінами), визнаних неконституційними, та продовжують існувати після втрати ними чинності. З урахуванням наведеного, суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про залишення цього позову без розгляду в порядку п. 2 частини 1 статті 226 ГПК України.

З огляду на вирішення у підготовчому засіданні зазначених у частині 2 статті 182 ГПК України питань, що підлягали з`ясуванню судом у підготовчому засіданні, суд у підготовчому засіданні 17.02.2026 постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті у судовому засіданні на 25.02.2026 на 11:00 год, а також задовольнив усне клопотання представника відповідача про проведення судового засідання 25.02.2026 в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні 25.02.2026 суд оголосив про перехід до стадії ухвалення рішення та на підставі ст. 219 ГПК України з урахуванням складності справи відклав проголошення рішення до 04.03.2026 о 09 год. 40 хв.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом забезпечено можливість реалізації сторонами своїх процесуальних прав сторони у господарському процесі, у тому числі права на судових захист.

Будь-яких інших заяв та клопотань від сторін не надходило.

04.03.2026 на підставі статті 240 ГПК України судом оголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Наказом Обласного комунального спеціалізованого агролісогосподарського підприємства Чернігівоблагроліс Чернігівської обласної ради від 27.12.2000 № 9 Про дочірнє підприємство Козелецьрайагролісгосп створено Козелецьке районне дочірнє агролісогосподарське спеціалізоване підприємство Козелецьрайагролісгосп.

Як вбачається з п.п. 3.1 та 3.2 п. 3 статуту Козелецького районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства Козелецьрайагролісгосп, затвердженого наказом директора комунального спеціалізованого агролісогосподарського підприємства Чернігівоблагроліс від 27.12.2000 № 9, зареєстрованого розпорядженням Козелецької районної державної адміністрації від 16.01.2001 № 19, метою діяльності Підприємства є реалізація державної політики розвитку лісового господарства і раціонального використання лісових ресурсів, охорона і захист лісів в системі АПК району відповідно до скоординованих Обласним підприємством обсягів і напрямків цієї роботи, а також одержання прибутку за рахунок задоволення потреб споживчого ринку у його продукції та послугах на основі ефективного використання виробничого і фінансового потенціалу.

Предметом діяльності Підприємства є: спеціалізоване ведення лісового господарства, лісозаготівля, тощо.

Згідно з пунктом 4.2 статуту третьої особи її майно є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області і перебуває у підприємства в господарському віданні.

Рішенням Чернігівської обласної ради від 27.03.2001 Про надання в постійне користування земель лісового фонду надано земельні ділянки лісового фонду, які були у користуванні колективних сільськогосподарських підприємств, що припинили своє існування в процесі реформування, і належать до земель запасу, в постійне користування підприємствам (згідно з додатком № 1) для ведення лісового господарства.

Відповідно до додатку №1 до рішення обласної ради ДАСП Козелецьрайагролісогосп на території Козелецького району надано в постійне користування 14333,6 га земель лісового фонду, до складу яких увійшла спірна земельна ділянка.

Згідно з листом ДАСП Козелецьрайагролісогосп №215 від 27.10.2023 відповідно до Акту погодження лісових земель від 01.08.2005 вищевказана площа (14333,6 га) була скоригована в ході проведення базового лісовпорядкування з врахуванням даних статистичної звітності по формі 6-зем і склала 13359,5 га, в тому числі в межах Надинівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області 306,3 га, де й розташована земельна ділянка :60:112:0002 площею 45,2056 га (а.с.32-33).

Відповідно до Проєкту організації та розвитку лісового господарства Козелецького районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства Козелецьрайагролісгосп, плану обходу земельна ділянка з кадастровим номером :60:112:0002 площею 45,2056 га знаходиться в межах кварталу 48 (лист №218 від 03.11.2023, а.с.34).

Відповідно до матеріалів лісовпорядкування земельна ділянка з кадастровим номером :60:112:0002 площею 45,2056 га належить до земель лісового фонду.

Підтвердження факту права постійного користування землями 48 кварталу ДП «Козелецьрайагролісгосп» міститься у проекті організації та розвитку лісового господарства, лісотаксаційному описі 48 кварталу, планом лісонасаджень, планом обходу № 11, планом обходу № 8.

На замовлення ДП «Козелецьрайагролісгосп» землевпорядною організацією БПП «Позитив» виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) загальною площею 306,3444 га для ведення лісового господарства на території Кіптівської ОТГ Чернігівського району Чернігівської області.

На підставі вказаної документації земельну ділянку з кадастровим номером :60:112:0002 площею 45,2056 га зареєстровано в Державному земельному кадастрі 13.12.2022 з цільовим призначенням для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг, категорія земель землі лісогосподарського призначення. Вказана земельна ділянка розташована на території Кіптівської сільської ради (витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-022 від 13.12.2022).

Матеріали справи містять поземельну книгу земельної ділянки з кадастровим номером :60:112:0002, відкриту 13.12.2022.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Остерської міської ради Кезлею В.М., на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06.09.2012 №5245-VІ, Земельного кодексу України від 25.10.2001 № 2768-ІІІ, за Кіптівською сільською радою 29.06.2023 зареєстровано право комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :60:112:0002 площею 45,2056 га.

25.07.2023 державним реєстратором Ріпкинської селищної ради Кривенко З.В. зареєстровано право постійного користування земельною ділянкою за Козелецьким районним дочірнім агролісогосподарським спеціалізованим підприємством «Козелецьрайагролісгосп» (номер запису про інше речове право 51218114).

Відповідно до інформації БО «Укрдержліспроект» від 07.02.2024 №02-152 та доданим фрагментом ортофотоплану з нанесеними межами 48 кварталу ДП «Козелецьрайагролісгосп» відповідно до матеріалів лісовпорядкування 2015 року та межами земельних ділянок, згідно наданих координат поворотних точок, передбачено, що земельна ділянка з кадастровими номером :60:112:0002 частково накладається на межі 48 кварталу ДП «Козелецьрайагролісгосп».

Сертифікований інженер землевпорядник Бойко Д.О., зіставивши матеріали, надані ВО «Укрдержліспроект» щодо меж лісового фонду кварталу 48 ДП «Козелецьрайагролісгосп» та дані ДЗК по ділянці з кадастровим номером :60:112:0002, визначив площу земельної ділянки лісового фонду постійного користувача, яка знаходиться у межах спірної земельної ділянки, а саме площа якої складає 37,2131 га, а також встановив координати окружної межі земельної ділянки лісового фонду ДП «Козелецьрайагролісгосп» (лист ПП «ЕЛІТЗЕМ» від 19.05.2025 № 68, план-схема до нього, каталоги координат).

Прокурор звернувся до суду з позовом у зв`язку з тим, що в порушення вимог чинного законодавства, за чинності набуття права користування земельною ділянкою, остання неправомірно вибула із володіння держави в особі Чернігівської обласної ради.

Підстави представництва прокурором інтересів держави в особі Чернігівської обласної ради.

Відповідно до частин 3, 4 статті 23 Закону України Про прокуратуру № 1697-VII прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

Водночас суд враховує, що Рішенням від 03 грудня 2025 року № 6-р(ІІ)/2025 Конституційний Суд України ухвалив визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), окремі приписи абзацу першого частини третьої статті 23 Закону України Про прокуратуру від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами в тім, що вони надають прокуророві можливість здійснювати представництво інтересів держави в суді у зв`язку з нездійсненням або неналежним здійсненням захисту цих інтересів органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.

Однак, установивши невідповідність Конституції України окремих приписів абзацу першого частини третьої статті 23 Закону, Суд відтермінував утрату ними чинності. Так, відповідно до частини 3 резолютивної частини цього рішення, окремі приписи абзацу першого частини третьої статті 23 Закону України „Про прокуратуру від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність із 1 січня 2027 року. Також Конституційний Суд України в п. 4 рішення, зазначив, що це рішення не поширюється на правовідносини щодо представництва прокурором інтересів держави в суді, які виникли під час чинності окремих приписів абзацу першого частини третьої статті 23 Закону України Про прокуратуру від 14.10.2014 № 1697-VII (зі змінами), визнаних неконституційними, та продовжують існувати після втрати ними чинності.

За частиною 4 статті 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: в чому полягає порушення інтересів держави (1); необхідність їх захисту (2); визначені законом підстави для звернення до суду прокурора (3); а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах (4).

За статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Вказаною нормою гарантований захист права на мирне володіння майном тільки тій особі, яка законним шляхом набула його у власність, у зв`язку з чим для оцінки додержання справедливого балансу в питаннях позбавлення особи майна мають значення обставини, за яких майно було набуте у власність.

Відтак виправданість втручання в право власності особи напряму корелюється із законністю набуття нею майна, поведінкою під час його придбання та наявності суспільного інтересу, з метою задоволення якого здійснюється втручання держави.

При цьому, Європейський суд з прав людини також дотримується позиції, що в демократичному суспільстві право на справедливий суд є основою правової держави, а гарантіями справедливого судочинства є доступ до суду (справи Delcourtv.Belgium, Belletv.France). Ураховуючи вказаний принцип, суди не повинні обмежувати право держави на доступ до суду.

У рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (рішення в справах Спорронг і Льоннрот проти Швеції від 23.09.1982, Новоселецький проти України від 11.03.2003, Федоренко проти України від 01.06.2006).

У своїй практиці Європейський суд з прав людини зауважує, що при визначенні суспільних інтересів завдяки безпосередньому знанню суспільства та його потреб національні органи мають певну свободу розсуду, оскільки вони першими виявляють проблеми, які можуть виправдовувати позбавлення власності в інтересах суспільства, та знаходять засоби для їх вирішення (наприклад, рішення в справах Хендісайд проти Сполученого Королівства від 07.12.1976, Джеймс та інші проти Сполученого Королівства від 21.01.1986).

Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні в справі Трегубенко проти України від 02.11.2004 категорично ствердив: правильне застосування законодавства незаперечно становить суспільний інтерес.

Правовідносини, пов`язані з вибуттям із державної чи комунальної власності майна, становлять суспільний, публічний інтерес.

Відповідно до п. а статті 8 Земельного кодексу України до повноважень обласних рад у галузі земельних відносин належить розпорядження землями, що знаходяться в спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст області.

У даній справі прокурор подав позов в особі Чернігівської обласної ради, яка неналежно виконує повноваження щодо захисту порушеного права власності територіальної громади сіл, селищ, міст Чернігівської області на спірну земельну ділянку, що належить до земель лісогосподарського призначення, та є об`єктом підвищеного захисту зі сторони держави, зі спеціальним режимом її використання.

Реєстрація Кіптівською сільською радою права власності на земельну ділянку лісогосподарського призначення, що перебуває в постійному користуванні спеціалізованого агролісогосподарського підприємства та відповідно в спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області з порушенням норм земельного законодавства за відсутності належних правових підстав (якщо таке буде встановлено) створює передумови використання даної ділянки всупереч її цільового призначення та порушує інтереси держави в особі власника Чернігівської обласної ради.

Чернігівська обласна рада була обізнана з фактом порушення речового права, про що свідчить лист Ради від 01.07.2025 № 01-05/573, на запит прокурора, проте належних заходів на усунення виявлених порушень самостійно не вчинила. Повідомила, що з метою усунення порушень прав територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області в частині позбавлення прав на розпорядження та використання земельної ділянки (частини від земельної ділянки) лісогосподарського призначення, яка перебуває у постійному користуванні ДП «Козелецьрайагролісгосп», не заперечує щодо представництва прокуратурою інтересів Чернігівської обласної ради суді.

У порядку частини 4 статті 23 Закону України Про прокуратуру прокурор, попередньо, до звернення до суду, повідомив позивача про намір подати позов в інтересах держави в особі Чернігівської обласної ради про витребування з незаконного володіння земельної ділянки (повідомлення а.с.40).

За таких обставин в їх сукупності суд дійшов висновку про доведення прокурором факту бездіяльності Чернігівської обласної ради, як підстави для звернення органу прокуратури до суду за захистом інтересів держави.

Нормативно-правове обґрунтування та оцінка аргументів.

Статтями 14 Конституції України та 373 ЦК України встановлено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Статтею 1 Лісового кодексу України (далі ЛК України) визначено, що ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Відповідно до статті 6 ЛК України (в редакції, чинній станом на 27.03.2001) всі ліси в Україні є власністю держави. Від імені держави лісами розпоряджається Верховна Рада України, яка делегує відповідним Радам народних депутатів свої повноваження щодо розпорядження лісами, визначеними цим Кодексом та іншими актами законодавства. Ради народних депутатів у межах своєї компетенції надають земельні ділянки лісового фонду в постійне користування або вилучають їх у порядку, визначеному Земельним та цим кодексами.

За частиною 1 статті 4 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) від 18.12.1990 № 561-XII (в редакції, чинній станом на 27.03.2001) у державній власності перебувають усі землі України, за винятком земель, переданих у колективну і приватну власність. Суб`єктами права державної власності на землю виступають, зокрема, обласні, районні, міські, селищні, сільські Ради народних депутатів - на землі в межах їх територій, за винятком земель, що перебувають у загальнодержавній власності.

Згідно з п. 1 частини 1 статті 12 та п. 1 частини 1 статті 13 ЛК України (в редакціях, чинних станом на 27.03.2001) до відання обласних Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належить, зокрема, надання земельних ділянок у користування в порядку, встановленому статтею 19 цього Кодексу, за частиною 4 якої обласні Ради народних депутатів повноважні надавати в користування земельні ділянки із земель усіх категорій за межами населених пунктів для будівництва шляхів, ліній електропередачі та зв`язку, трубопроводів, осушувальних і зрошувальних каналів та інших лінійних споруд; та в усіх інших випадках, крім передбачених частинами 1 - 3 і 5 цієї статті.

До відання обласних Рад народних депутатів у галузі регулювання лісових відносин на їх території належить, зокрема, надання земельних ділянок лісового фонду за межами населених пунктів у постійне користування та припинення права користування ними.

Аналогічні положення у галузі регулювання земельних відносин закріплені у ст. 12 Земельного кодексу України від 18.12.1990.

Отже на момент прийняття рішення 27.03.2001 до повноважень Чернігівської обласної ради належали питання надання у постійне користування земельних ділянок із усіх категорій земель, у тому числі лісогосподарського призначення.

За статтею 5 ЛК України до земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства. До земель лісогосподарського призначення не належать землі, на яких розташовані полезахисні лісові смуги. Віднесення земельних ділянок до складу земель лісогосподарського призначення здійснюється відповідно до земельного законодавства.

Відповідно до положень ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Виходячи з приписів частин 1, 2 статті 9 ЛК України (в редакції чинній на момент прийняття Чернігівською обласною радою рішення від 27.03.2001) користування земельними ділянками лісового фонду може бути постійним або тимчасовим. У постійне користування земельні ділянки лісового фонду надаються спеціалізованим лісогосподарським підприємствам, іншим підприємствам, установам, організаціям, в яких створені спеціалізовані підрозділи (далі - постійні лісокористувачі), для ведення лісового господарства, а також для спеціального використання лісових ресурсів, потреб мисливського господарства, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей та проведення науково-дослідних робіт в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з пунктом 21 частини 1 статті 43 Закону України Про місцеве самоврядування від 21.05.1997 № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Як встановлено судом, на підставі рішення Чернігівської обласної ради від 27.03.2001 Про надання в постійне користування земель лісового фонду ДАСП Козелецьрайагролісгосп на території Козелецького району надано в постійне користування 14333,6 га земель лісового фонду, до складу яких увійшла спірна земельна ділянка (територія Пархимівської сільської ради).

Згідно з листом ДАСП Козелецьрайагролісогосп №215 від 27.10.2023 відповідно до Акту погодження лісових земель від 01.08.2005 вищевказана площа (14333,6 га) була скоригована в ході проведення базового лісовпорядкування з врахуванням даних статистичної звітності по формі 6-зем і склала 13359,5 га, в тому числі в межах Надинівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області 306,3 га, де й розташована земельна ділянка :60:112:0002 площею 45,2056 га.

Згідно з п. 2 розділу VIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про державний земельний кадастр від 07.07.2011 № 3613-VI земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності).

Відповідно до п. 5 розділу VIII Прикінцевих положень ЛК України до здійснення державної реєстрації, але не пізніше 01.01.2027, державними та комунальними лісогосподарськими підприємствами, іншими державними і комунальними підприємствами та установами права постійного користування земельними ділянками лісогосподарського призначення, які надані їм у постійне користування до набрання чинності ЗК України, таке право підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування.

Отже, при вирішенні питання щодо перебування земельної лісової ділянки в користуванні лісогосподарського підприємства необхідно враховувати положення п. 5 розділу VIII Прикінцеві положення Лісового кодексу України (що були чинні на момент виникнення спірних відносин), якими визначено, що до одержання в установленому порядку лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування (правові позиції Верховного Суду у постанові від 13.06.2018 № 278/1735/15-ц., постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16 та від 23.10.2019 у справі № 488/402/16-ц).

За правовим висновком Великої Палати Верховного Суду в постанові від 13.11.2019 у справі № 823/1984/16 право постійного користування землею, яке виникло до набрання чинності ЗК України від 25.10.2001 № 2768-ІІІ, продовжує зберігатись надалі, в той час як відсутність у підприємств актів про право постійного користування не є достатньою підставою для позбавлення права землекористування. Державний акт про право постійного користування земельною ділянкою є документом, який посвідчує наявність такого права. Існування права постійного користування земельною ділянкою у відповідного суб`єкта не залежить від наявності чи відсутності в нього такого державного акту.

Право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень від 01.07.2004 № 1952-IV визнаються державою.

Пунктом 1 Розділу Х Перехідні положення ЗК України внормовано, що рішення про надання в користування земельних ділянок, а також про вилучення (викуп) земель, прийняті відповідними органами, але не виконані на момент введення у дію цього Кодексу, підлягають виконанню відповідно до вимог цього Кодексу.

Отже, рішення Чернігівської обласної ради від 27.03.2001 про надання у постійне користування земельних ділянок лісового фонду є чинним та підлягає виконанню відповідно до вимог цього кодексу.

Відповідно до частин 2 і 3 ст. 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами статей 4, 5 ЗК України завданням земельного законодавства, яке включає в себе цей Кодекс та інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин, є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель, а основними принципами земельного законодавства є, зокрема, поєднання особливостей використання землі як територіального базису, природного ресурсу і основного засобу виробництва; забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до положень статті 9 ЛК України у комунальній власності перебувають ліси в межах населених пунктів, крім лісів, що перебувають у державній або приватній власності. У комунальній власності можуть перебувати й інші ліси, набуті або віднесені до об`єктів комунальної власності в установленому законом порядку.

Статтею 11 ЛК України визначено, що право комунальної власності на ліси набувається при розмежуванні в установленому законом порядку земель державної і комунальної власності, а також шляхом передачі земельних ділянок з державної власності в комунальну та з інших підстав, не заборонених законом.

Відповідно до пункту 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 06.09.2012 № 5245-VI з дня набрання чинності цим Законом (01.01.2013) землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються: а) земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади; які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій; б) всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах "а" і "б" пункту 4 цього розділу.

Пунктом 7 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" наведеного Закону визначено, що з дня набрання чинності цим Законом землі державної та комунальної власності в Україні вважаються розмежованими.

За приписами частини 2 статті 122 ЗК України Верховна Рада Автономної Республіки Крим, обласні, районні ради передають земельні ділянки у власність або у користування з відповідних земель спільної власності територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до частини третьої статті 30 ЛК України, зокрема, обласні ради у сфері лісових відносин у межах своїх повноважень на відповідній території: передають у власність, надають у постійне користування земельні лісові ділянки на землях спільної власності відповідних територіальних громад, власності територіальних громад міст Києва і Севастополя та припиняють права користування ними.

Відповідно до ст. 60 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Районні та обласні ради від імені територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюють управління об`єктами їхньої спільної власності, що задовольняють спільні потреби територіальних громад.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 43 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до виключних повноважень обласних рад належить вирішення в установленому законом порядку питань щодо управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Частиною другою пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що майно, передане до комунальної власності областей і районів, а також набуте на інших законних підставах, є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст, управління яким відповідно до Конституції України здійснюють районні та обласні ради або уповноважені ними органи.

Судом встановлено, що наказом Обласного комунального спеціалізованого агролісогосподарського підприємства Чернігівоблагроліс Чернігівської обласної ради від 27.12.2000 № 9 Про дочірнє підприємство Козелецьрайагролісгосп створено Козелецьке районне дочірнє агролісогосподарське спеціалізоване підприємство Козелецьрайагролісгосп.

Засновником Козелецького районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства Козелецьрайагролісгосп, у користуванні якого перебуває спірна земельна ділянка, є комунальне спеціалізоване агролісогосподарське підприємство Чернігівоблагроліс Чернігівської обласної ради (пункт 1.4. Статуту).

Згідно з пунктом 4.2 статуту третьої особи, її майно є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області і перебуває у підприємства в господарському віданні.

Отже, земельна ділянка, що має статус лісогосподарського призначення та перебуває у постійному користуванні Козелецького районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства Козелецьрайагролісгосп у силу закону належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області.

Розпорядження землями, що знаходяться у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст області віднесено до повноважень обласної ради (п. а ст. 8 ЗК України).

Звідси висновується, що на момент прийняття рішення від 27.03.2001, яким надано земельні ділянки лісового фонду площею 14333,6 га у користування третьої особи, до складу яких увійшла спірна земельна ділянка, до повноважень обласної ради належало і на даний час належить вирішення питання розпорядження землями лісового фонду комунальної форми власності та передача їх у користування спеціалізованому лісогосподарському підприємству.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.01.2026 у справі № 927/147/25.

Матеріали справи не містять доказів прийняття обласною радою рішень про передачу земель лісогосподарського призначення, переданих рішенням у постійне користування Козелецького районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства Козелецьрайагролісгосп іншим суб`єктам. Також відсутні докази прийняття рішень щодо припинення права постійного користування на земельні ділянки лісогосподарського призначення, які перебували у постійному користуванні Козелецького районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства Козелецьрайагролісгосп (добровільна відмова, вилучення тощо).

Контроль за використанням земельних ділянок лісогосподарського призначення згідно з їх цільовим призначенням є важливим, враховуючи, зокрема, обмеженість кількості земель цієї? категорії?, їхнє значення для держави, а також суспільну зацікавленість у попередженні незаконних рубок, пошкоджень, ослаблення, іншого шкідливого впливу на лісовий? фонд, у попередженні вичерпання, виснаження лісових ресурсів, у захисті від знищення їх тварин-ного і рослинного світу. Такий інтерес є як загальнодержавним, так і локальним інтересом членів відповідних територіальних громад, що виражається у підвищеній? увазі до збереження безпечного довкілля, у непогіршенні екологічної? ситуації.

Таким чином, обласні ради здійснюють функції власника майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, у тому числі землею, і заволодіння Кіптівською сільською радою земельною ділянкою лісогосподарського призначення (на яку відповідач законних прав не має) шляхом реєстрації за собою права власності є протиправним і безумовно порушує права обласної ради.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина 1 статті 15 ЦК України).

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Реалізація права на захист цивільних прав здійснюється за допомогою способів захисту, якими є закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16). Тобто це дії, спрямовані на запобігання порушенню або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 310/11024/15-ц, від 01.04.2020 у справі № 610/1030/18).

Суд зазначає, якщо обраний позивачем спосіб захисту порушеного права враховує зміст порушеного права, характер його порушення, наслідки, які спричинило порушення, правову мету, якої прагне позивач, то такий спосіб захисту відповідає властивості (критерію) належності. Іншою не менш важливою, окрім належності, є така властивість (критерій) способу захисту порушених прав та інтересів, як ефективність це можливість за наслідком застосування засобу захисту відновлення, наскільки це можливо, порушених прав та інтересів позивача.

Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна із чужого незаконного володіння (статті 387, 388 ЦК).

Відповідно до статті 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння здійснюється шляхом подання до суду віндикаційного позову. Позивачем у віндикаційному позові може бути власник майна, відповідачем особа, яка незаконно володіє майном, тобто заволоділа ним без достатньої правової підстави.

Предметом віндикаційного позову є вимога неволодіючого майном власника до незаконно володіючого цим майном не власника про повернення індивідуально-визначеного майна з чужого незаконного володіння. Предметом доказування у справах за такими позовами є обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння, як-то обставини, що підтверджують право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, у тому числі не з його волі, перебування його в натурі у відповідача тощо. Власник вправі витребувати своє майно від особи, у якої воно фактично знаходиться у незаконному володінні.

Вказаний спосіб захисту орієнтований на захист безпосередньо права власності і не пов`язаний з будь-якими конкретними зобов`язаннями між власником і порушником.

У п. 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц) Велика Палата Верховного Суду підтвердила свій висновок про те, що вимога про витребування земельної ділянки лісогосподарського призначення з незаконного володіння (віндикаційний позов) в порядку статті 387 Цивільного кодексу України є ефективним способом захисту права власності.

Вказану правову позицію підтверджено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.01.2023 у справі № 488/2807/17.

Отже, належним та ефективним способом захисту у зв`язку з протиправним вибуттям земельної ділянки лісового фонду з володіння держави є віндикаційний позов про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння.

Ураховуючи вищезазначене, витребування спірної земельної ділянки у відповідача Кіптівської сільської ради є ефективним способом захисту порушених прав власника.

У той же час, витребування як належний спосіб захисту у цій справі не може бути застосовано щодо всієї земельної ділянки площею 45,2056 га, оскільки спричинить втручання у право на ту частину земельної ділянки, щодо якої немає спору, а отже вимога про витребування може розглядатися тільки щодо тієї частини земельної ділянки, що накладається на землі лісогосподарського призначення.

Захистити право без ідентифікації земельної ділянки неможливо (див. близькі за змістом висновки у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.03.2018 у справі № 441/123/16).

Отже, для вирішення подібних спорів земельна ділянка (підстави для витребування якої наявні - тобто така земельна ділянка накладається на землю лісогосподарського призначення) має бути ідентифікована, зокрема, шляхом визначення координат поворотних точок меж і даних про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі (стаття 15 Закону України Про Державний земельний кадастр.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, стверджує про те, що земельна ділянка з кадастровим номером :60:112:0002 частково накладається на межі 48 кварталу ДП «Козелецьрайагролісгосп», площа земельної ділянки лісового фонду, яка знаходиться у межах спірної земельної ділянки, складає 37,2131 га, на підтвердження чого надає інформацію ВО Укрдержліспроект від 07.02.2024 №02-152 з фрагментом ортофотоплану, план схему та каталог координат ПП «ЕЛІТЗЕМ».

Відповідно до Порядку ведення державного лісового кадастру та обліку лісів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.06.2007 № 848, державний облік лісів і державний лісовий кадастр ведуться з метою забезпечення ефективної організації охорони і захисту лісів, раціонального використання лісового фонду, відтворення лісів, здійснення систематичного контролю за якісними і кількісними змінами в лісовому фонді. Державний облік лісів і державний лісовий кадастр ведеться державними органами лісового господарства за єдиною для усіх лісів системою за рахунок державного бюджету. Державний лісовий кадастр включає систему відомостей про правовий режим лісового фонду, розподіл його між користувачами, поділ лісів за групами та віднесення їх до категорій захисності, інші дані, що характеризують кількісний, якісний стан та економічну оцінку лісового фонду.

Українське державне проектне лісовпорядне виробниче об`єднання (ВО Укрдержліс-проект) засноване на державній власності, створене на підставі наказу Міністерства лісового господарства України від 30.09.1991 за № 119, належить до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів України.

Відповідно до п. 3.2.8 статуту ВО Укрдержліспроект, окрім інших його функцій, забезпечує при лісовпорядкуванні лісового фонду формування повидільних й інтегрованих банків даних, які містять лісотаксаційну, топографо-геодезичну і картографічну інформацію, з наступним формуванням і веденням державного лісового кадастру.

Таким чином, інформація, надана ВО Укрдержліспроект щодо факту накладення спірної земельної ділянки на землі лісогосподарського призначення ДАСП Козелецьрайагролісгосп з доданою схемою є належним та допустимим доказом в розумінні статей 76, 77 ГПК України, оскільки стосується предмета доказування та надана уповноваженим суб`єктом, який безпосередньо володіє необхідними знаннями та технічними можливостями для обробки інформації з державних лісового та земельного кадастрів (аналогічна позиція викладена в постанові ВС від 19.09.2018 у справі №362/6014/16-ц).

З інформації ВО Укрдержліспроект від 07.02.2024 №02-152 та доданого фрагменту ортофотоплану з нанесеними межами 48 кварталу ДП Козелецьрайагролісгосп та межі земельної ділянки згідно наданих координат поворотних точок вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером :60:112:0002 частково накладається на межі 48 кварталу ДП «Козелецьрайагролісгосп».

Приватне підприємство ЕЛІТЗЕМ, зіставивши матеріали, надані ВО Укрдержліспроект щодо межі лісового фонду кварталу 48 ДП Козелецьрайагролісгосп та даних ДЗК по ділянці з кадастровим номером :60:112:0002, визначило площу земельної ділянки лісового фонду постійного користувача, яка знаходиться в межах спірної земельної ділянки, яка складає 37,2131 га, а також встановило координати окружної межі земельної ділянки лісового фонду ДП Козелецьрайагролісгосп.

Отже, площа перетину меж земельної ділянки з кадастровим номером :60:112:0002 з межами кварталу 48 Козелецького районного ДАСП Козелецьрайагролісгосп становить 37,2131 га із загальної площі ділянки 45,2056 га.

Таким чином належним (правомірним) способом захисту є позов речово-правового характеру, зокрема віндикаційний позов про витребування з незаконного володіння Кіптівської сільської ради на користь територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області в особі Чернігівської обласної ради земельної ділянки площею 37,2131 га, що перебуває в постійному користуванні ДСАП Козелецьрайагролісгосп, належить до земель спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, розпорядником яких є Чернігівська обласна рада, та є частиною земельної ділянки з кадастровим номером :60:112:0002 площею 45,2056 га.

Враховуючи викладене вище, вимоги прокурора про витребування з незаконного володіння Кіптівської сільської ради у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області в особі Чернігівської обласної ради земельної ділянки площею 37,2131 га, що є частиною земельної ділянки з кадастровим номером :60:112:0002 площею 45,2056 га та має 47 поворотних точок з координатами, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимог про скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки та про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Частиною 1 статті 79 ЗК України визначено, що земельною ділянкою є частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Згідно з частиною першою статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки поля-гає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Частинами 3, 4 цієї статті передбачено, що сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Відповідно до частини 10 статті 79-1 ЗК України державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

З наведеного вбачається, що повернення земельної ділянки у володіння власника (титульного володільця) шляхом задоволення позовної вимоги про витребування майна в повній мірі не відбувається з огляду на те, що земельна ділянка лісогосподарського призначення в межах координат поворотних точок меж площею 37,2131 га не існує як об`єкт цивільних прав, тому рішення суду про її витребування не є підставою для здійснення реєстратором відповідних дій щодо проставлення відмітки про скасування державної реєстрації прав і відкриття розділу державного реєстру прав та відповідної реєстраційної справи, оскільки за Кіптівською сільською радою наразі зареєстроване та не оспорюється право на невитребувану частину земельної ділянки з кадастровим номером :60:112:0002, що не відповідатиме меті віндикаційного позову, спрямованого на захист прав власника земельної ділянки.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки відповідно до статей 125, 126 Земельного кодексу України виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом (частина 1 статті 3 вказаного Закону).

Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 10 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державний реєстратор, окрім іншого, під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав, у тому числі відомості, що містять персональні дані особи. Отримані відомості долучаються до відповідної заяви, зареєстрованої у Державному реєстрі прав. Перелік державних електронних інформаційних ресурсів, які використовуються для проведення реєстраційних дій, визначається Кабінетом Міністрів України в Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до пункту 8 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127, державний реєстратор за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав формує та реєструє заяву в базі даних заяв за умови оплати послуг за державну реєстрацію прав у повному обсязі та встановлення особи заявника, а також у разі, коли заява подається щодо земельної ділянки, - за умови наявності в Державному земельному кадастрі відомостей про таку земельну ділянку.

Спеціальний Закон, який установлює правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру, є Закон України Про Державний земельний кадастр.

Відповідно до положень статті 16 Закону України Про Державний земельний кадастр земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Система кадастрової нумерації земельних ділянок є єдиною на всій території України.

Згідно із пунктом 40 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та цим Порядком.

Отже, для ідентифікації земельної ділянки як окремого об`єкта цивільного права необхідною умовою є наявність усіх характеристик такого об`єкта, у тому числі, її кадастровий номер, розмір, межі та координати, які містяться у Державному земельному кадастрі, і використовуються реєстратором для проведення реєстраційних дій щодо цього об`єкту за умови наявності таких відомостей у ньому.

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 24.01.2020 у справі № 910/10987/18 дійшов висновку, що сам факт державної реєстрації права власності не є підставою для виникнення речового права за відсутності відповідної правової підстави. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. Подібний висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17, а також у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 925/1121/17 та від 17.04.2019 у справі № 916/675/15.

Як суд встановив, реєстрація права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :60:112:0002 лісогосподарського призначення у межах 48 кварталу здійснено Кіптівською сільською радою, у тому числі і за рахунок земель, які входять в межі вказаного кварталу та відносяться до земель лісогосподарського призначення, що свідчить про незаконність реєстрації права власності на цю земельну ділянку за відповідачем.

За приписами частини 13 статті 79-1 ЗК України та частини 10 статті 24 Закону України Про Державний земельний кадастр земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі: поділу або об`єднання земельних ділянок; скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації; якщо речове право на земельну ділянку, зареєстровану в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України Про Державний земельний кадастр, не було зареєстровано протягом року з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).

З огляду на зазначене та враховуючи встановлені фактичні обставини у даній справі (земельна ділянка з кадастровим номером :60:112:0002 частково накладається на земельну ділянку лісогосподарського призначення площею 37,2131 га в межах кварталу 48 ДАСП Козелецьрайагролісгосп, яка знаходиться в постійному користуванні останнього та у спільній власності територіальних громад, сіл, селищ і міст Чернігівської області в особі обласної ради, а відтак протиправно набута відповідачем), суд, з урахуванням положень частини 3 статті 26 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, якою унормовано, що у разі скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону, дійшов висновку, що задоволення позовних вимог про скасування у Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :60:112:0002 площею 45,2056 га та вимоги про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності за Кіптівською сільською радою на земельну ділянку з кадастровим номером :60:112:0002 площею 45,2056 га, призведе до ефективного захисту порушених прав та законних інтересів позивача.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу; характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі №910/2861/18, від 04.06.2019 по справі №916/3156/17, від 11.09.2018 по справі № 905/1926/ 16).

ЄСПЛ у п. 75 рішення у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005 зазначив про те, що засіб захисту, що вимагається ст. 13 Конвенції, має бути "ефективним" як у законі, так і на практиці.

В постанові від 03.09.2025 у справі № 911/906/23 (пункти 135 139) Велика Палата Верховного Суду підтримала власні правові висновки, викладені в постанові від 22.01.2025 у справі № 446/478/19, про те, що частина земельної ділянки, межі якої відомі, може бути витребувана від особи, яка незаконно заволоділа такою ділянкою. При цьому, зазначила, що реалізація основної позовної вимоги про віндикацію є можливою винятково за умови припинення права власності Товариства на новостворену земельну ділянку, яка протиправно набута відповідачем з істотними вадами, оскільки складається з ділянок, на які відповідач має право, так і з ділянок, на які він законно права не має, що виключає можливість збереження за Товариством права власності на цю ділянку в цілому. Та обставина, що новостворена земельна ділянка як окремий об`єкт цивільних прав не може належати ТОВ Нива фарм, має наслідком скасування її державної реєстрації. ВП ВС у цій постанові також звертала увагу (п. 286) на те, що витребування спірних ділянок та їх виключення зі складу новоутвореної земельної ділянки не має впливати на права відповідача на ті ділянки, які правомірно належали йому до такого об`єднання. З огляду на баланс інтересів учасників спору саме на відповідача мають бути покладені всі додаткові витрати, пов`язані з поновленням його речового права на інші належні йому земельні ділянки, що підлягатиме новій реєстрації у ДЗК у зв`язку з припиненням його права на новостворену (об`єднану) ділянку.

Фактичні обставини справи № 911/906/23 є відмінними від цієї справи, проте спільним фактором є реєстрація за відповідачем права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :60:112:0002, частина якої (37,2131 га із загальної площі ділянки 45,2056 га, лісовий квартал 48) належить територіальній громаді сіл, селищ, міст області в особі Чернігівської обласної ради, що виключає можливість збереження за відповідачем права власності на цю ділянку в цілому.

Суд звертає увагу, що лише за умови скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :60:112:0002 у Державному земельному кадастрі, а також скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності на земельну ділянку з одночасним припиненням речових прав на неї буде забезпечено ефективне відновлення прав держави на спірну земельну ділянку шляхом відновлення становища, що існувало до його порушення, оскільки Чернігівській обласній раді буде забезпечено реальну та безперешкодну можливість реалізувати усі правомочності власника щодо спірної земельної ділянки, адже на даний час як у кадастрі, так і в реєстрі речових прав зазначені неправильні відомості як про власника земельної ділянки, так і її цільового використання (в тій частині, щодо якої немає спору).

Такий підхід дозволить поновити право власника землі наскільки це можливо, не породжуючи стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем, не вимагаючи від них подальшого вчинення узгоджених дій для вичерпання конфлікту та не породжуючи подальших судових спорів, а також створить і для відповідача Кіптівської сільської ради, передумови для формування та реєстрації нової земельної ділянки (в тій частині, на яку він має законне право).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 22.09.2022 у справі № 462/5368/16-ц зазначила про те, що згідно з принципом процесуальної економії штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим, бо вирішення справи у суді має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту.

Враховуючи наведене, з метою ефективного захисту та поновлення прав держави в особі Чернігівської обласної ради за висновком суду задоволенню підлягають вимоги про скасування у Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :60:112:0002 та вимоги про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності за Кіптівською сільською радою на земельну ділянку з кадастровим номером :60:112:0002.

Відповідно до статей 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У справі Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89) ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення у справі Hirvisaari v. Finland, заява № 49684/99; від 27 вересня 2001 р., пункт 30). Разом з тим, у рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення у справі Ruiz Torija v. Spain, заява серія A № 303-A; від 9 грудня 1994 р.; пункт 29).

У іншому рішенні, зокрема, у справі Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) зазначено, що національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає у тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією (рішення у справі Hirvisaari v. Finland, заява № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року). На важливість дотримання судами вимоги щодо мотивованості (обґрунтованості) рішень йдеться також у ряді інших рішень ЄСПЛ (наприклад, Богатова проти України, Нечипорук і Йонкало проти України та ін.).

Отже, у рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Зважаючи на викладене, суд відзначає, що всі інші доводи та міркування сторін взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.

При цьому судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясовано усі основні питання, винесені на його розгляд, які входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як в матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на викладене, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги прокурора є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат.

Згідно з пунктом 5 ч. 1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує питання, зокрема, про розподіл між сторонами судових витрат.

Статтею 129 ГПК України передбачено, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на задоволення позову у повному обсязі, судовий збір в сумі 8819,68 грн покладається на Кіптівську сільську раду.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача.

Прокурором заявлено до стягнення 5000,00 грн витрат, понесених у зв`язку з залученням спеціаліста інженера землевпорядника Бойка Д.О.

На підтвердження понесення витрат прокурором надано договір № 16/25 від 20.06.2025, укладений між Чернігівською обласною прокуратурою та ПП Елітзем, відповідно до умов якого Замовник (Чернігівська обласна прокуратури) доручає, а Виконавець (ПП Елітзем) бере на себе зобов`язання виконати роботи по виконанню дослідження з визначення поворотних точок меж земельної ділянки лісового фонду, яка знаходиться в межах двох земельних ділянок, зокрема, земельної ділянки з кадастровим номером :60:112:0002 і даних про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі (п. 1.1. Договору № 16/25 від 20.06.2025).

Відповідно до п. 3.1. Договору № 16/25 від 20.06.2025 сторони обумовили, що вартість робіт складає 10000 грн (щодо двох земельних ділянок).

Матеріали справи містять Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 16/25 від 24.06.2025, підписаний сторонами без зауважень та заперечень, а також примірник платіжної інструкції № 1785 від 25.06.2025 про сплату 10000 грн.

Отже, матеріалами справи підтверджується понесення прокурором витрат, пов`язаних з залученням спеціаліста щодо виконання робіт дослідження з визначення поворотних точок меж земельної ділянки лісового фонду, яка знаходиться в межах двох земельних ділянок, зокрема, земельної ділянки з кадастровим номером :60:112:0002 і даних про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі.

Відтак, враховуючи положення ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, зазначені витрати з виконання робіт щодо земельної ділянки :60:112:0002, покладаються на Кіптівську сільську раду в розмірі 5000,00 грн.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності за Кіптівською сільською радою () на земельну ділянку з кадастровим номером :60:112:0002 площею 45,2056 га (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 220).

3. Скасувати в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером з кадастровим номером :60:112:0002 площею 45,2056 га.

4. Витребувати з незаконного володіння Кіптівської сільської ради (вул. Слов?янська, будинок 51-а, с. Кіпті, Чернігівський район, Чернігівська область, 17050, ) у комунальну власність на користь територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області в особі Чернігівської обласної ради земельну ділянку площею 37,2131 га, що є частиною земельної ділянки з кадастровим номером :60:112:0002 площею 45,2056 га та має 47 поворотних точок за наступними координатами:

1 координати: Х - 5666395.78, Y- 4200860.02;

2 координати: Х - 5666356.62, Y- 4200709.61;

3 координати: Х - 5666296.14, Y- 4200592.58;

4 координати: Х - 5666192.07, Y- 4200249.44;

5 координати: Х - 5666210.44, Y- 4200231.40;

6 координати: Х -5666207.61, Y- 4200218.32;

7 координати: Х -5666227.02, Y- 4200202.33;

8 координати: Х -5666217.58, Y- 4200138.21;

9 координати: Х -5666218.08, Y-4200089.98;

10 координати: Х -5666186.61, Y-4200026.00;

11 координати: Х -5666180.95, Y-4199940.90;

12 координати: Х -5666215.20, Y-4199841,56;

13 координати: Х -5666344.06, Y-4199880,47;

14 координати: Х -5666375.30, Y-4199896,54;

15 координати: Х -5666411.89, Y-4199934.93;

16 координати: Х -5666444.06, Y-4199978.41;

17 координати: Х -5666473.21, Y-4200034.36;

18 координати: X -5666507.80, Y-4200102.89;

19 координати: X -5666531.33, Y-4200232.40;

20 координати: X -5666540.58, Y-4200297.94;

21 координати: X -5666533.44, Y-4200408.36;

22 координати: X -5666539.13, Y-4200447.12;

23 координати: X -5666564.71, Y-4200503.37;

24 координати: X -5666569.51, Y-4200534.11;

25 координати: X -5666569.21, Y-4200565.66;

26 координати: X -5666574.27, Y-4200571.02;

27 координати: X -5666574.86, Y-4200607.03;

28 координати: X -5666581.75, Y-4200623.47;

29 координати: X -5666586.50, Y-4200644.60;

30 координати: X -5666600.78, Y-4200673.18;

31 координати: X -5666636.23, Y-4200751.85;

32 координати: X-5666644.86, Y-4200799.77;

33 координати: X -5666672.67, Y-4200854.25;

34 координати: X -5666677.38, Y-4200888.31;

35 координати X - 5666690.03, Y-4201078.50;

36 координати X - 5666672.71, Y-4201096.44;

37 координати X - 5666676.64, Y-4201109.72;

38 координати X - 5666659.05, Y-4201126.71;

39 координати X - 5666760.55, Y-4201405.27;

40 координати X - 5666740.33, Y-4201443.87;

41 координати X - 5666709.65, Y-4201470.16;

42 координати X - 5666665.53, Y-4201412.37;

43 координати X - 5666653.43, Y-4201387.32;

44 координати X - 5666605.66, Y-4201225.91;

45 координати X - 5666572.36, Y-4201170.15;

46 координати X - 5666528.42, Y-4201128.27;

47 координати X - 5666442.70, Y-4201008.38.

5. Стягнути з Кіптівської сільської ради (вул. Слов?янська, будинок 51-а, с. Кіпті, Чернігівський район, Чернігівська область, 17050, ) на користь Чернігівської обласної прокуратури (вул. Князя Чорного, будинок 9, м. Чернігів, 14000, ; рахунок UA0006008, банк Державна казначейська служба України м. Київ, отримувач Чернігівська обласна прокуратура) судовий збір в сумі 8819,68 грн та витрати на залучення інженера-землевпорядника в сумі 5000,00 грн.

6. Накази видати після набрання рішенням суду законної сили.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду згідно зі статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України подається безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено 04.02.2026.

Суддя Т.О.Кузьменко