ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2026 Справа № 904/202/26
За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНСОН», м. Полтава

До: Товариства з обмеженою відповідальністю «Мед-сервіс Днепр», м. Дніпро

Про: стягнення 196 054,25грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

Без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

ТОВ «ЮНСОН» ( позивач ) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ТОВ «Мед-сервіс Днепр» ( відповідач ) про стягнення 196 054,25грн. (в т.ч.: 180 000,00грн. - основна заборгованість, 5178,08грн.- 3% річних, 10 876,17грн.- інфляційні витрати) заборгованості за договором про надання маркетингових послуг № 08/24 від 08.07.24р.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.26р. відкрито провадження у справі та вирішено її розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників за наявними в ній документами.

ТОВ «Мед-сервіс Днепр» ( відповідач ) проти задоволення позовних вимог заперечує з наступних підстав : заявка на надання послуг за договором у грудні 2024р. відповідачем позивачу не надавалась, відповідна додаткова угода, яка б свідчила про надання позивачем такої заявки, сторонами до договору не оформлювалась та в матеріалах справи відсутня. Також посилається на пункт 5.1,5.2 договору та зазначає, що жодного звіту, який би підтверджував надання послуг у грудні 2024р., позивач відповідачу не надавав, акт за грудень 2024р. у встановлені п.5.1 договору строки та порядку, на адресу відповідача позивачем також не направлявся. Відсутність сформованого та направленого позивачем звіту , який повинен містити інформацію, отриману останнім у разі надання послуг, поряд з відсутністю підписаного сторонами акту, свідчить про не надання позивачем у грудні 2024р. послуг за договором.

ТОВ «Мед-сервіс Днепр» ( відповідач ) подано клопотання про витребування у позивача доказів та письмових пояснень стосовно обставин оформлення, підписання та направлення ним на адресу відповідача листа №11/03 від 11.03.25р. та належним чином засвідчену копію журналу вихідної кореспонденції з інформацією щодо відправлення ним на адресу відповідача листа №11/03 від 11.03.25р.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 ГПК України у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Суд не знаходить достатньо правових підстав для задоволення даного клопотання так як відповідач не вказав, яких заходів він вжив для отримання цих доказів самостійно.

ТОВ «ЮНСОН» ( позивач ) у відповіді на відзив та додаткових поясненнях зазначив, що апеляційним судом по справі №917/1427/25 встановлено, що такі документи , як заявка у у вигляді додаткових угод до договору та звіт, процесі реалізації між сторонами взаємовідносин за договором не складалися. Відтак формальна відсутність документів (заявок, додаткових угод чи звітів) не спростовує факту фактичного виконання зобов`язань у звичних для сторін спосіб. Позивач вважає, що в даній справі по відношенню до відповідача слід застосувати норми матеріального права та відповідні правові висновки Верховного Суду щодо вимоги дотримання добросовісності учасників цивільних відносин в частині правової оцінки дій відповідача, які викладені у постановах Верховного Суду від 11.11.2021 у справі № 910/8482/18 (910/4866/21), від 04.08.2021 у справі № 185/446/18, від 07.10.2020 у справі № 450/2286/16-ц, від 27.01.2021 у справі № 910/17876/19, від 10.04.2019 у справі № 390/34/17, від 25.05.2021 у справі № 461/9578/15-ц. Просить суд, відмовити в задоволенні клопотання про витребування доказів а позовні вимоги задовольнити повністю.

ТОВ «Мед-сервіс Днепр» ( відповідач ) щодо посилання позивача на аналогічні справи №№917/1431/25, 917/1156/25, 917/1436/25, 917/1437/25 та 917/1430/25 зазначає, що у всіх вищевказаних справах послуги, за якими замовниками не було підписано акти наданих послуг, були сплачені останніми у повному обсязі. Факти такої оплати і були покладені судами в обґрунтування підтвердження фактичного надання виконавцями послуг за договорами. Таким чином, вважає, що обставини за вищевказаними справами не є тотожними з обставинами у справі №904/202/26.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між ТОВ «Мед-сервіс Днепр» ( замовник ) та ТОВ «ЮНСОН» ( виконавець ) укладено договір про надання маркетингових послуг від 08.07.24р. №08/24МС , відповідно д оумов якого предметом цього договору є надання виконавцем за завданням замовника маркетингових та інформаційно-консультаційних послуг, які вказані у п.1.2 цього договору (п.1.1. ). Послуги, вказані в п.1.2. договору, надаються виконавцем протягом строку дії цього договору стосовно визначених сторонами видів (категорій, асортименту) товару. Підставою для надання послуг, що вказані в п.1.2 договору, є заявка замовника, оформлена додатковою угодою (п.1.3.). У заявках замовника, оформлених додатковою угодою, визначається детальний перелік, торговельні марки товарів, кількість, періодичність, звітний період, строк та місце надання послуг, умови та порядок проведення акцій та надання послуг, критерії оцінки повноти та якості послуг, а також вартість таких послуг та порядок її розрахунку, погоджується сторонами і оформлюється окремими додатковими угодами до договору, що є невід`ємною частиною договору (п.1.4. ). Пунктом 4.1. встановлено, що приймання-передача результату виконаних послуг у вигляді звіту оформляється актом здачі-прийняття наданих послуг, підписаним обома сторонами та скріпленим печатками сторін. Підписання акту здачі-прийняття наданих послуг, що визначає завершення надання послуг, здійснюється замовником після перевірки стану надання послуг його відповідальними працівниками. Акт здачі-приймання наданих послуг направляється виконавцем на адресу замовника у строки, передбачені пунктом 5.1 цього договору. Відповідно до пункту 5.1. за результатами надання послуг виконавець не пізніше 5-го числа місяця, наступного за звітним, надає замовнику Акт здачі-прийняття наданих послуг та Звіт, який повинен містити інформацію, отриману виконавцем в процесі та/або в результаті надання послуг за цим договором. Згідно з пунктом 5.2. форма Звіту визначається у Додатку №2 до договору та може бути письмовою, у електронному вигляді. Замовник має право вимагати від виконавця уточнення окремих пунктів Звіту, за умови, що таке уточнення не вимагає проведення дій чи досліджень, що не входять до переліку послуг. У пункті 11.1. сторони домовились про те, що, починаючи з дати підписання цієї угоди, при виконанні умов договору мають право здійснювати підписання будь-яких первинних та інших документів, що будуть створюватись у порядку виконання договору, в формі електронних документів для підтвердження описаних в них операцій (у т.ч. господарських) з використанням наступного програмного засобу: Вчасно.

Позивач стверджує , що на виконання умов договору надав маректиногові послуги в грудні 2024 р. , виставив відповідачу рахунок №2 від 24.01.25р. на суму 180 000, 00 грн. та акт надання послуг №2 від 24.01.25р. ( які були направлені 24.01.25 р. на електронну пошту .) Вказаний рахунок №2 від 24.01.25р. не був оплачений відповідачем.

17.04.25 р. позивач звернувся до відповідача з листом-вимогою за вих. № 19, в якому з посиланням на умови договору , просив сплатити суму грошових коштів у розмірі 180 000, 00 грн. та повторно направив в якості додатку рахунок на оплату №2 від 24.01.25р.

Листом за вих. № 9244 від 09.05.25р. відповідачем було повідомлено про те, що в грудні 2024р. товариство маркетингові послуги не замовляло та відповідно не отримувало. Про даний факт свідчить не надходження на адресу замовника будь-яких звітів та не підписання актів-приймання наданих послуг. Крім того, зазначив, що направлення звітів та актів виконаних робіт на електронну адресу підприємства не передбачено договором, що відображено в пункті 4.1. договору.

За своєю правовою природою договір про надання маркетингових послуг від 08.07.24р. №08/24МС відноситься до договорів про надання послуг.

Відповідно статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі статтею 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що підставою для надання послуг є заявка замовника, оформлена додатковою угодою (п. 1.3. договору). Натомість, матеріали справи не містять заявки замовника, оформленої додатковою угодою, на надання послуг у грудні 2024 року.

Також слід зазначити, що за умовами 5.1. та 5.2. договору оплата послуг має здійснюватися замовником за умови надання виконавцем замовнику Звіту ( який повинен містити інформацію, отриману виконавцем в процесі та/або в результаті надання послуг за цим договором. Форма Звіту визначається у Додатку №2 до договору) та підписання сторонами акту здачі-приймання наданих послуг. У разі порушення виконавцем умов надання послуг, встановлених договором, їх вартість замовником не сплачується.

Матеріали справи не містять Звіту позивача за надані у грудні 2024 р. послуги , який передбачений пунктами 5.1. та 5.2 договору. Також відсутні належні докази відправлення такого Звіту на адресу замовника ( відповідача ).

Також слід зазначити, що позивач посилається на те, що Акт здачі-прийняття наданих за грудень 2024 року послуг був надісланий разом з рахунком №2 від 24.01.2025 на електронну пошту , керівника ТОВ "Мед-сервіс Днепр", тому проведення оплати за вказаним рахунком, на думку позивача, свідчить про отримання не тільки рахунку, але й акту надання послуг №2 від 24.01.2025, який відповідач не підписав.

Суд зазначає, що у пункті 11.1 договору сторони домовились про те, що, починаючи з дати підписання цієї угоди, при виконанні умов договору мають право здійснювати підписання будь-яких первинних та інших документів, що будуть створюватись у порядку виконання договору, в формі електронних документів для підтвердження описаних в них операцій (у т.ч. господарських) з використанням наступного програмного засобу: Вчасно.

У зв`язку з відсутністю в тексті договору конкретних адрес, на які повинні направлятися вищевказані документи, їх насилання здійснюється за адресами місцезнаходження сторін, зазначеними у розділі 12 договору або через вказаний програмний засіб.

У договорі (розділ 12. Юридичні адреси, банківські реквізити та підписи сторін) зазначена електронна пошта позивача .

Тобто, сторони у договорі встановили порядок підписання первинних та інших документів з використанням програмного засобу «Вчасно». І надсилання відповідачем на власний розсуд документів на електронну адресу, не передбачену договором, не може свідчити про належне його виконання і вручення позивачу документів, що є підставою для здійснення оплати.

Згідно з частинами 1, 3 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 924/233/18).

Стандарт доказування «вірогідності доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Тобто обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Статтею 86 ГПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, зважаючи на предмет і підстави позову, обставини, встановлені під час розгляду справи, суд не знаходить правових підстав для задоволення позову ( оскільки позивач не довів належними та допустими доказами факт надання ним маркетингових послуг у грудні 2024р.) Оскільки суд дійшов висновку про недоведеність позову в частині стягнення заборгованості з оплати послуг, вимоги щодо стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат також не підлягають задоволенню , як похідні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити , судові витрати покласти на позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України рішення складено та підписано без його проголошення 13.03.26р.

Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Васильєв О.Ю.