ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"04" березня 2026 р. Справа № 902/1773/25

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Олексюк Г.Є.

судді Гудак А.В.

судді Петухов М.Г.

секретар судового засідання Ткач Ю.В.

за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі - Акціонерного товариства "Сенс Банк" на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 29.12.2025 у справі №902/1773/25 (суддя Матвійчук В.В., повний текст ухвали підписано 29.12.2025)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО АРЕНА" про забезпечення позову

до подання позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО АРЕНА" до Товариства з обмеженою відповідальністю "БІОЕНЕРДЖІ-ВІННИЦЯ" про стягнення 708 632, 30 грн

за участю представників сторін:

АТ "Сенс Банк" - Кузовлев Р.В.;

ТОВ "АГРО АРЕНА" - не з`явився;

ТОВ "БІОЕНЕРДЖІ-ВІННИЦЯ" - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРО АРЕНА" (далі - заявник, позивач, ТОВ "АГРО АРЕНА") звернулося до Господарського суду Вінницької області із заявою про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви, у якій просить суд:

- накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить ТОВ "БІОЕНЕРДЖІ-ВІННИЦЯ", у тому числі на будівлю цеху грануляції рослинної біомаси загальною площею 1 549,9 кв. м, що розташована за адресою: Вінницька обл., Жмеринський р-н, смт Браїлів, вул. Островського, буд. 24 а (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10);

- заборонити суб`єктам реєстраційних дій, а саме державним реєстраторам прав на нерухоме майно, приватним та державним нотаріусам, а також іншим акредитованим суб`єктам державної реєстрації, вчиняти будь-які реєстраційні дії, у тому числі, але не виключно: реєстрацію права власності, перехід права власності, внесення записів про іпотеку, обтяження та інші дії, щодо об`єктів нерухомого майна, які належать на праві власності ТОВ "БІОЕНЕРДЖІ-ВІННИЦЯ", зокрема щодо вищезазначеної будівлі.

Обґрунтовуючи дану заяву, заявник вказує на наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки фінансовий стан ТОВ "БІОЕНЕРДЖІ-ВІННИЦЯ" свідчить про його фактичну неплатоспроможність, що створює ризик відчуження майна. Зокрема, з відкритих джерел відомо про наявність спору за позовом АТ "Сенс Банк" про стягнення з ТОВ "БІОЕНЕРДЖІ-ВІННИЦЯ" понад 100 000 000 грн (справа № 902/1442/25). Крім того, щодо боржника вже ініційовано провадження у справі про банкрутство (справа № 902/1691/25). Зазначені обставини свідчать, що невжиття заходів забезпечення може зробити виконання рішення суду в даній справі об`єктивно неможливим або утрудненим.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 29.12.2025 заяву ТОВ "АГРО АРЕНА" про застосування заходів забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на рухоме та нерухоме майно, що належить ТОВ "БІОЕНЕРДЖІ-ВІННИЦЯ", у тому числі на будівлю, цеху грануляції рослинної біомаси загальною площею 1549,9 м2, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Жмеринський район, смт Браїлів, вул. Островського, буд. 24а (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 10), у межах суми позову 708 632, 30 грн.

Заборонено суб`єктам реєстраційних дій (державним реєстраторам прав на нерухоме майно, приватним та державним нотаріусам та іншим акредитованим суб`єктам державної реєстрації) вчиняти будь-які реєстраційні дії (у тому числі, але не виключно: реєстрацію права власності, перехід права власності, внесення записів про іпотеку, обтяження тощо) щодо об`єктів нерухомого майна, які належать на праві власності ТОВ "БІОЕНЕРДЖІ-ВІННИЦЯ", у тому числі щодо будівлі, цеху грануляції рослинної біомаси загальною площею 1 549,9 м2, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Жмеринський район, смт Браїлів, вул. Островського, буд. 24а (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 10).

У задоволенні решти вимог заяви ТОВ "АГРО АРЕНА" про вжиття заходів забезпечення позову - відмовлено.

Суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить ТОВ "БІОЕНЕРДЖІ-ВІННИЦЯ", у межах суми позовних вимог у розмірі 708 632, 30 грн, а також заборони суб`єктам реєстраційних дій вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єктів нерухомого майна, які належать на праві власності товариству. Такі заходи повністю відповідають ціні позову, забезпечують дотримання балансу інтересів сторін, є співмірними заявленим вимогам і необхідними для запобігання ризику невиконання або утруднення виконання майбутнього рішення суду.

На розгляді Господарського суду Вінницької області перебуває справа № 902/1773/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО АРЕНА" до Товариства з обмеженою відповідальністю "БІОЕНЕРДЖІ-ВІННИЦЯ" про стягнення 708 632,30 грн. Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 26.02.2026 у вказаній справі закрито підготовче провадження, а справу призначено до судового розгляду по суті на 24.03.2026 о 11:00 год.

До Північно - західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга особи, яка не брала участі у справі - Акціонерного товариства "Сенс Банк" (далі - АТ "Сенс Банк", скаржник, Банк) на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 29.12.2025 у справі № 902/1773/25, в якій скаржник просить скасувати ухвалу суду в частині накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, яке належить ТОВ "БІОЕНЕРДЖІ-ВІННИЦЯ", що перебуває в заставі та іпотеці за укладеними між АТ "Сенс Банк" та ТОВ "БІОЕНЕРДЖІ-ВІННИЦЯ" договорами, ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити. В решті ухвалу Господарського суду Вінницької області від 29.12.2025 у справі № 902/1773/25 залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги зводяться до наступних аргументів:

- між АТ "Сенс Банк" та ТОВ "БІОЕНЕРДЖІ-ВІННИЦЯ" було укладено договір про відкриття кредитної лінії від 01.08.2024 № 79-МВ/24. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за вказаним договором утворилася прострочена заборгованість у розмірі 4 728 055, 99 грн та 3 079 734,07 доларів США. Задля стягнення вказаних коштів АТ "Сенс Банк" звернувся з позовом до Господарського суду Вінницької області (справа №902/1442/25), у якій станом на сьогодні триває підготовче засідання;

- між АТ "Сенс Банк" та ТОВ "БІОЕНЕРДЖІ-ВІННИЦЯ" укладено договір про відкриття кредитної лінії від 03.12.2024 № PG126/24. Станом на день звернення до суду із даною апеляційною скаргою за вказаним договором наявна прострочена заборгованість у значному розмірі, однак АТ "Сенс Банк" поки не звертався до суду із позовом про її стягнення;

- з метою забезпечення виконання зобов`язань за договорами про відкриття кредитної лінії № 79-МВ/24 та № PG126/24, 20.02.2025 між АТ "Сенс Банк" та ТОВ "БІОЕНЕРДЖІ-ВІННИЦЯ" було укладено договір іпотеки № 65/25. Відповідно до п. 3.1. вказаного договору, предметом іпотеки є будівля цеху грануляції рослинної біомаси загальною площею 1549,9 кв.м, що розташована за адресою: Вінницька обл., Жмеринський р-н, сщ. Браїлів, вул. Осипа Юцевича (колишня Островського), буд. 24-А;

- з метою забезпечення виконання зобов`язань за договорами про відкриття кредитної лінії № 79-МВ/24 та № PG126/24, 07.02.2025 між АТ "Сенс Банк" та ТОВ "БІОЕНЕРДЖІ-ВІННИЦЯ" було укладено договір застави рухомого майна № 47/25. Відповідно до п. 1.1. вказаного договору, заставодавець у забезпечення виконання зобов`язань, визначених у статті 2 цього договору, передає заставодержателю у заставу рухоме майно, зазначене у пункті 3.1. цього договору, що надалі іменується "предмет застави", а заставодержатель приймає його у заставу та набуває право одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета застави у повному обсязі переважно перед іншими кредиторами заставодавця. Перелік та оціночна вартість переданого в заставу майна за цим договором визначена у самому цьому договорі та додатках до нього;

- приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кисельовою Н.В., 02.12.2025 на адресу ТОВ "БІОЕНЕРДЖІ-ВІННИЦЯ" було направлено: вимогу АТ "Сенс Банк" про усунення порушення основного зобов`язання (в порядку ст. 35 Закону України "Про іпотеку"); повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, повернення існуючої простроченої заборгованості та попередження відповідача про звернення стягнення на предмет застави за договором застави рухомого майна № 47/25, № 48/25;

- загальна вартість предметів застави та іпотеки за вказаними договорами становить 25744291,00 грн, що не покриває навіть половини вимог апелянта лише за одним із двох кредитних договорів. Враховуючи наведені обставини та приписи чинного законодавства, апелянт наголошує, що всі кошти, одержані від реалізації майна відповідача, яке є предметом забезпечення, мають бути спрямовані виключно на задоволення вимог апелянта;

- вжиття заходів забезпечення позову як у вигляді арешту майна, так і заборони вчинення реєстраційних дій, порушує права апелянта на задоволення своїх вимог за рахунок майна, яке є предметом іпотеки і застави. Наявність таких судових обтяжень створює перешкоди, що фактично позбавляють апелянта можливості реалізувати своє право на звернення стягнення на предмети іпотеки та застави;

- необхідною умовою для вжиття судом будь-яких заходів забезпечення позову є, зокрема, співвідношення інтересів не тільки особи, яка звертається із заявою про забезпечення позову, але й інших осіб (при чому не лише учасників справи), права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням таких заходів;

- якби суд першої інстанції здійснив розгляд заяви про забезпечення позову згідно з приписами ч. ч. 3, 4 ст. 140 ГПК України, це дозволило б уникнути порушення прав апелянта як особи, яка не є учасником справи. Зокрема, заходи забезпечення могли бути застосовані виключно до того майна відповідача, яке вільне від обтяжень іпотекою та заставою.

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 02.02.2026 поновлено АТ "Сенс Банк" пропущений строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Вінницької області від 29.12.2025 у справі № 902/1773/25. Відкрито провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі - АТ "Сенс Банк" на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 29.12.2025 у справі № 902/1773/25. Розгляд справи призначено на 04.03.2026 о 15:00 год. Запропоновано Товариству з обмеженою відповідальністю "АГРО АРЕНА" та Товариству з обмеженою відповідальністю "БІОЕНЕРДЖІ-ВІННИЦЯ", у строк до 23.02.2026 подати до суду відзиви на апеляційну скаргу.

ТОВ "АГРО АРЕНА" 02.03.2026 подало до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, у якому просить залишити останню без задоволення, а ухвалу Господарського суду Вінницької області від 29.12.2025 - без змін.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч. 4 ст. 262 ГПК України в ухвалі про відкриття апеляційного провадження зазначається строк для подання учасниками справи відзиву на апеляційну скаргу.

Статтею 263 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Як встановлено ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Апеляційний господарський суд зазначає, що ухвалою від 02.02.2026 ТОВ "АГРО АРЕНА" та ТОВ "БІОЕНЕРДЖІ-ВІННИЦЯ" було запропоновано у строк до 23.02.2026 подати відзиви на апеляційну скаргу. Зазначена ухвала суду доставлена до електронного кабінету ТОВ "АГРО АРЕНА" 02.02.2026 о 20:54.

Водночас ТОВ "АГРО АРЕНА" подало відзив із пропуском встановленого строку, а саме - 02.03.2026. При цьому товариство не зазначило причин пропуску цього строку. З огляду на подання відзиву на апеляційну скаргу поза межами встановленого судом строку та за відсутності клопотання про його поновлення з доведенням поважності причин пропуску, суд апеляційної інстанції на підставі ч. 2 ст. 118 ГПК України залишає вказаний відзив без розгляду.

Представник ТОВ "АГРО АРЕНА" - адвокат Івачковський В.В. подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, яке мотивоване неможливістю його явки у судове засідання через раптове погіршення стану здоров`я (гостре захворювання).

Розглянувши в судовому засіданні 04.03.2026 клопотання представника ТОВ "АГРО АРЕНА" - адвоката Івачковського В.В. про відкладення розгляду справи, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 216 ГПК України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених ч. 2 ст. 202 цього Кодексу.

Статтею 202 ГПК України встановлено наслідки неявки в судове засідання учасників справи.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (ст. 202 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч. ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Подаючи клопотання про відкладення розгляду справи, представник ТОВ "АГРО АРЕНА" - адвокат Івачковський В.В. у порушення вимог ст. ст. 73, 74 ГПК України не надав суду апеляційної інстанції жодних доказів на підтвердження обставин погіршення стану здоров`я (гостре захворювання).

Також суд вказує, що господарський суд із урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв`язку з відсутністю його представника (з причин, пов`язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов`язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах.

Апеляційний господарський суд зауважує, що позивач не був позбавлений права забезпечити участь у судовому засіданні інших своїх представників (як із числа штатних працівників, так і осіб, залучених на підставі договорів про надання правової допомоги), зокрема й у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Отже, встановивши дані обставини, враховуючи те, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, а також беручи до уваги відсутність будь-яких інших обґрунтованих доводів необхідності відкладення розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку відмовити в задоволенні клопотання представника ТОВ "АГРО АРЕНА" - адвоката Івачковського В.В. про відкладення розгляду справи та здійснити перевірку ухвали місцевого господарського суду в апеляційному порядку.

У судовому засіданні 04.03.2026 представник АТ "Сенс Банк" підтримав доводи апеляційної скарги, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, яке належить відповідачу, що перебуває в заставі та іпотеці за укладеними договорами, ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином та у встановленому законом порядку.

Враховуючи, що судом вжито всіх заходів для належного повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, а явка представників сторін не визнавалася обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами у даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Предметом апеляційного перегляду є ухвала Господарського суду Вінницької області від 29.12.2025, якою вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно ТОВ "БІОЕНЕРДЖІ-ВІННИЦЯ" у межах ціни позову (708 632, 30 грн) та заборони реєстраційних дій щодо об`єктів нерухомості, зокрема будівлі цеху грануляції рослинної біомаси в частині накладення арешту та заборони реєстраційних дій на майно, яке належить відповідачу, що перебуває в заставі та іпотеці за укладеними договорами між АТ "Сенс Банк" та ТОВ "БІОЕНЕРДЖІ-ВІННИЦЯ".

Як встановлено апеляційним судом, особа, яка не брала участі у справі - АТ "Сенс Банк", керуючись положеннями ч. 1 ст. 254 ГПК України, звернулася з апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції від 29.12.2025, обґрунтовуючи це тим, що оскаржуване судове рішення безпосередньо стосується її прав, інтересів та (або) обов`язків.

Надаючи оцінку доводам скаржника в підтвердження обставин порушення судовим рішенням його прав та інтересів, суд апеляційної інстанції зазначає, що основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Частиною 1 ст. 17 ГПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Отже, вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, причому такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто, судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або якщо суд вирішив питання про обов`язки цієї особи чи про її інтереси у відповідних правовідносинах.

Так, при розгляді апеляційної скарги, поданої особою, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції і яка вважає, що місцевим господарським судом вирішено питання про її права та обов`язки, суд апеляційної інстанції, перевіривши матеріали апеляційної скарги на предмет їх відповідності статтям 258, 259 ГПК України, та за відсутності підстав для залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги чи для відмови у відкритті апеляційного провадження з інших підстав, відкриває апеляційне провадження за апеляційною скаргою такої особи та має належним чином дослідити і встановити, чи вирішив суд в оскаржуваному рішенні питання про права, інтереси та (або) обов`язки заявника апеляційної скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Отже, після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції з`ясовує, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника і які конкретно.

Встановивши такі обставини, суд вирішує питання про залучення скаржника до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору та, як наслідок, скасовує судове рішення на підставі п. 4 ч. 3 ст. 277 ГПК України, оскільки таке порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо господарський суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Якщо ж судом апеляційної інстанції буде встановлено, що права, інтереси та (або) обов`язки такої особи оскаржуваним судовим рішенням не порушені та що питання про її права, інтереси та (або) обов`язки у справі судом першої інстанції не вирішувалися, то апеляційний господарський суд вправі закрити апеляційне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України, оскільки у такому випадку не існує правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, у зв`язку з чим відсутній суб`єкт апеляційного оскарження.

Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.08.2019 у справі №62/112, від 16.01.2020 у справі № 925/1600/16, а також у постановах Верховного Суду від 06.10.2020 у справі № 910/21451/16, від 23.11.2020 у справі № 914/1643/19 та від 11.01.2021 у справі № 925/1600/16.

Отже, суд апеляційної інстанції має першочергово з`ясувати, чи зачіпає оскаржуване судове рішення безпосередньо права, інтереси та (або) обов`язки скаржника, та лише після встановлення таких обставин, вирішити питання про залучення такої особи як третю особу та про скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що права заявника оскаржуваним судовим рішенням не порушені та питання про її права і обов`язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду.

Водночас в ухвалі від 07.04.2020 у справі № 504/2457/15-ц Велика Палата Верховного Суду виснувала, що питання про те, чи вирішено судовим рішенням питання щодо прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків особи, яка не брала участі у справі, має вирішуватися виходячи з конкретних обставин справи та з урахуванням змісту судового рішення.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із п. п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощі у подальшому виконання такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам позивача до ухвалення рішення у справі.

Забезпечення позову по суті - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Під арештом майна слід розуміти заборону розпоряджатися цим майном, а в певних випадках - і користуватися ним. Заборона вчиняти певні дії, поряд з іншим, може бути пов`язана із необхідністю збереження об`єкта спору в існуючому стані та збереження його статусу, що має сприяти вирішенню спору та можливості виконання судового рішення.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти чи заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахування такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками справи.

Накладення арешту як на кошти, так і на майно відповідача, причому окремо на те й на інше - у повній сумі спору, матиме наслідком подвійне забезпечення позовних вимог (і за рахунок коштів, і за рахунок майна), що також суперечить вимогам закону (ч. 4 ст. 137 ГПК України) стосовно співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами. За умови неможливості встановити достатність чи недостатність грошових коштів, що належать відповідачу і знаходяться на всіх його рахунках в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, для задоволення вимог про стягнення суми спору доцільно накладення арешту на майно відповідача саме в межах суми, яка була б достатньою для такого стягнення у випадку недостатності арештованих грошових коштів, тобто лише в межах різниці між сумами ціни позову та арештованих грошових коштів. Подібні правові позиції викладені в постановах Верховного Суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22, від 29.02.2024 у справі №902/611/22, від 27.02.2025 у справі № 910/268/23, від 07.04.2025 у справі № 915/1386/24.

Колегія суддів зазначає, що АТ "Сенс Банк", як особа, яка не брала участі у справі, оскаржує в апеляційному порядку ухвалу місцевого господарського суду про вжиття заходів забезпечення позову (в частині). Скаржник стверджує, що накладення арешту на майно ТОВ "БІОЕНЕРДЖІ-ВІННИЦЯ" у межах ціни позову (708 632, 30 грн) та заборона реєстраційних дій щодо об`єктів нерухомого майна відповідача (у тому числі на будівлю цеху грануляції рослинної біомаси), порушують його права як іпотекодержателя за договором іпотеки від 20.02.2025 № 65/25 та заставодержателя за договорами застави рухомого майна від 07.02.2025 № 47/25 та від 11.02.2025 № 48/25. Свою позицію Банк обґрунтовує тим, що вказані обмеження позбавляють його можливості реалізувати право на звернення стягнення на заставне та іпотечне майно.

В той же час, колегія суддів звертає увагу на те, що за правилом частин п`ятої, шостої статті 3 Закону України "Про іпотеку" - іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

У статті 1 Закону України "Про іпотеку" закріплено такі визначення: пріоритет - переважне право однієї особи відносно права іншої особи на те ж саме нерухоме майно (абз. 11); вищий пріоритет - пріоритет, встановлений раніше будь-якого іншого пріоритету стосовно одного й того ж нерухомого майна (абз. 12); нижчий пріоритет - пріоритет, встановлений пізніше пріоритету будь-якого іншого пріоритету стосовно одного й того ж нерухомого майна (абз. 13). Конструкція пріоритету спрямована на вирішення колізії прав (як цивільних, так і публічних) на той же самий предмет іпотеки. Особа, право якої виникло раніше, має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, перед іншими суб`єктами. Пріоритет є втіленням ще римського принципу - qui prior est tempore, potior eat jure (перший в часі - сильніший по праву).

Відповідно до ст. ст. 546, 574 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, заставою. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До застави, яка виникає на підставі закону, застосовуються положення цього Кодексу щодо застави, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ст. 575 ЦК України закладом є застава рухомого майна, що передається у володіння заставодержателя або за його наказом - у володіння третій особі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про заставу" застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання або в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Згідно з ст. 19 Закону України "Про заставу" за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про заставу" заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. При частковому виконанні боржником забезпеченого заставою зобов`язання застава зберігається в початковому обсязі.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05.05.2025 у справі № 466/2651/23 дійшов висновку, що у випадку забезпечення позову у справі, де іпотекодержатель не є учасником справи, та в якій забезпечується позов щодо майна, переданого в іпотеку, та право іпотекодержателя ця особа набула до забезпечення позову, права та інтереси іпотекодержателя захищені правилами пріоритетності іпотеки, й потреби в оскарженні будь-якого забезпечення позову, з огляду на порушення прав іпотекодержателя, немає.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що накладення арешту на заставлене майно в порядку забезпечення позову не позбавляє АТ "Сенс Банк" як іпотекодержателя та заставодержателя права на задоволення своїх вимог і не скасовує правил пріоритетності, передбачених Законами України "Про іпотеку" та "Про заставу" .

Такі заходи забезпечення позову спрямовані виключно на обмеження суб`єктивних прав відповідача як власника нерухомого майна щодо його можливого відчуження, але не змінюють суті іпотеки як виду забезпечення та не обмежують прав іпотекодержателя чи заставодержателя на пріоритетне задоволення своїх вимог.

Таким чином, накладення арешту на майно ТОВ "БІОЕНЕРДЖІ-ВІННИЦЯ" у межах ціни позову (708 632,30 грн) та заборона реєстраційних дій щодо об`єктів нерухомості (в тому числі будівлі цеху грануляції рослинної біомаси), не позбавляє АТ "Сенс Банк" права задовольнити свої вимоги в майбутньому й не скасовує для нього правил пріоритетності, передбачених Законами України "Про іпотеку"та "Про заставу", а також не перешкоджають Банку у реалізації його права на повне задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки(застави).

АТ "Сенс Банк" не позбавлений права, у разі реалізації іпотечного чи заставного майна, звернутися до суду із заявою про скасування вжитих заходів забезпечення позову.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Враховуючи, що при постановленні ухвали від 29.12.2025 у даній справі місцевим господарським судом питання про права, інтереси та (або) обов`язки АТ "Сенс Банк" не вирішувалося, а скаржником зазначених обставин у встановленому порядку не доведено, апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття апеляційного провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 234, 254, 264 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційне провадження у справі № 902/1773/25 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Сенс Банк" на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 29.12.2025 - закрити.

2. Матеріали справи повернути до Господарського суду Вінницької області.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили у відповідності до ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст ухвали складено 09 березня 2026

Головуючий суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Гудак А.В.

Суддя Петухов М.Г.