ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"23" лютого 2026 р. Справа № 914/2441/15

Західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого - судді Желіка М.Б.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Економконсалтинг» б/н від 15.02.2026 (вх. №01-05/421/26 від 16.02.2026)

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 11.03.2021 (повну ухвалу складено 17.03.2021, суддя Чорній Л.З.), постановлену за результатами розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Новіком», м. Київ,

про грошові вимоги до боржника: Публічного акціонерного товариства «Львівська вугільна компанія», с. Сілець, Сокальський район, Львівська область,

на суму 143 611 698,49 грн.

у справі №914/2441/15

за заявою: Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», м. Київ

про банкрутство: Публічного акціонерного товариства «Львівська вугільна компанія» (с. Сілець, Сокальський район, Львівська область, )

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 11.03.2021 у справі №914/2441/15, серед іншого, визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Новіком» до Публічного акціонерного товариства «Львівська вугільна компанія» у розмірі 130 955 724,80 грн та 2 436,00 грн судового збору.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням ТзОВ «Компанія «Економконсалтинг» звернулось до Західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просило поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Львівської області від 11.03.2021 у справі №914/2441/15, скасувати оскаржену ухвалу в частині визнання грошових вимог ТзОВ «Новіком» до ПАТ «Львівська вугільна компанія» у розмірі 130 955 724,80 грн. та 2 436,00 грн. судового збору та ухвалити постанову, якою у заяві ТзОВ «Новіком» (з урахуванням заяви про уточнення грошових вимог) відмовити повністю.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 13.05.2021 скаржнику поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Львівської області від 11.03.2021 у справі №914/2441/15 та відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 28.07.2021 закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТзОВ «Компанія «Економконсалтинг» (вх. №01-05/1386/21 від 20.04.2021) на ухвалу Господарського суду Львівської області від 11.03.2021 у справі №914/2441/15 у зв`язку з тим, що ТзОВ «Компанія «Економконсалтинг» не є учасником справи, питання про права та обов`язки ТзОВ «Компанія «Економконсалтинг» в оскарженій ухвалі не вирішувалось.

Постановою Верховного суду від 09.11.2021 ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 28.07.2021 (про закриття апеляційного провадження) у справі №914/2441/15 залишено без змін.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 23.06.2026 у справі №914/2441/15 задоволено заяву ТзОВ «Компанія «Економконсалтинг» за вх. №4245/24 від 15.11.2024 про заміну кредитора у справі, здійснено заміну первісного кредитора - ПАТ «АЛЬФА-БАНК» (нова назва «Сенс Банк», код за ) на нового кредитора - ТзОВ «Компанія «Економконсалтинг» () щодо грошових зобов`язань у розмірі 28 586 825,19 грн; зобов`язано керуючого санацією внести відповідні зміни до реєстру вимог кредиторів у справі №914/2441/15 про банкрутство ПАТ «Львівська вугільна компанія».

15.02.2025 ТзОВ «Компанія «Економконсалтинг» звернулось до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали, прийняти апеляційну скаргу до розгляду, скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 11.03.2021 у справі №914/2441/15 в частині визнання грошових вимог ТзОВ «Новіком» до ПАТ «Львівська вугільна компанія» у розмірі 130 955 724,80 грн та 2 436,00 грн судового збору і ухвалити постанову, якою у заяві ТзОВ «Новіком» (із врахуванням заяви про уточнення грошових вимог) з грошовими вимогами до боржника ПАТ «Львівська вугільна компанія» на суму 130 955 724,80 грн відмовити повністю.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.02.2026 справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії судді Галушко Н.А., Орищин Г.В.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, суддя-доповідач дійшов висновку про залишення апеляційної скарги з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній станом на 11.03.2021) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскільки повний текст оскаржуваної ухвали складено 17.03.2021, останнім днем на апеляційне оскарження є 29.03.2021 (із врахуванням того, що 27.03.2021 припало на вихідний день суботу).

Відповідно до ч.2 ст.256 ГПК України (в редакції, чинній станом на 11.03.2021) учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до ч.3 ст.256 ГПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

У частині другій статті 261 ГПК України передбачено, що незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу на ухвалу від 11.03.2021 сформовано в системі "Електронний суд" 15.02.2026, слід констатувати, що апеляційну скаргу подано після спливу одного року з дня складення повного тексту оскарженої ухвали (17.03.2021), а саме після спливу майже п`яти років.

Водночас, апелянт зазначає, що з 23.01.2026 ТзОВ «Компанія «Економконсалтинг» набула статусу конкурсного кредитора боржника як правонаступник ініціюючого кредитора у справі ПАТ «Альфа-Банк».

Покликаючись на правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство від 12.07.2023 у справі №915/1097/20 та від 20.03.2024 у справі №911/1005/23, апелянт зазначає, що лише з 23.01.2026 він набув право апеляційного оскарження ухвал в справі про банкрутство ПАТ «Львівська вугільна компанія», а також те, що норми Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (які підлягають застосуванню у цій справі, у зв`язку з тим, що на момент набрання чинності Кодексом України з процедур банкрутства справа №914/2441/15 перебувала на стадії процедури санації) не містять заборони на оскарження ухвал, які були постановлені господарським судом до вступу певної особи у справу чи набуття нею процесуального статусу учасника у справі.

За твердженням скаржника, строк на апеляційне оскарження ухвали від 11.03.2021 для ТзОВ «Компанія «Економконсалтинг» розпочав свій перебіг 05.02.2026 з дати ознайомлення з матеріалами справи №914/2441/15.

Апеляційний суд зазначає, що у постанові від 12.07.2023 у справі №915/1097/20 Верховний Суд у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду розглядав питання можливості ретроспективного оскарження ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство конкурсним кредитором у справі після постановлення ухвали про визнання його грошових вимог до боржника та виклав такі правові висновки щодо цього питання:

- за загальним правилом набуття статусу конкурсного кредитора законодавець пов`язує з наявністю у особи (як фізичної, так і юридичної) грошових вимог до боржника, поданих у встановленому законом порядку (п.69);

- лише за сукупністю, передбачених КУзПБ дій: пред`явлення грошових вимог; доведення свого права вимоги перед судом; розгляд грошових вимог судом (перевірка наявності такого права у кредитора; правомірність його набуття; невтрата цього права у зв`язку з позовною давністю, тощо) та визнання грошових вимог у відповідній ухвалі суду конкурсний кредитор набуває правового статусу учасника у справі про банкрутство, отже наділяється процесуальними правомочностями учасника справи за статтею 42 ГПК України, зокрема оскаржувати судові рішення у справі про банкрутство в апеляційному порядку (п.71);

- право учасника справи на апеляційне оскарження - це диспозитивне право, яке реалізується таким суб`єктом на власний розсуд у встановлених процесуальним законом межах, які є процесуальними фільтрами і визначають, зокрема, ухвали, що підлягають апеляційному оскарженню, та строки подання апеляційних скарг (п.72);

- з норм КУзПБ чи ГПК України не убачається, щоб вони встановлювали заборону на оскарження ухвал, які були постановлені господарським судом до вступу певної особи у справу чи набуття нею процесуального статусу учасника справи про банкрутство (п.76);

- особа, після її вступу у справу, як конкурсного кредитора згідно зі статтею 45 КУзПБ набуває процесуальних прав і обов`язків учасника справи, передбачених у статті 42 ГПК України, тому, серед іншого, не позбавлена права на оскарження ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство (п.77);

- при вирішенні питання щодо поновлення конкурсному кредитору строку на апеляційне оскарження ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство судам слід виходити з презумпції поважності причин пропуску цього строку, якщо кредитор у визначені статтею 45 КУзПБ строк і спосіб заявив грошові вимоги до боржника та після визнання його вимог у попередньому засіданні суду реалізував своє право на апеляційне оскарження зазначеної ухвали протягом розумного строку, що не перевищує визначений у частині першій статті 256 ГПК України строк (п.85).

У постанові від 20.03.2024 у справі №911/1005/23 Верховний Суд у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду виклав такі правові висновки:

- ухвалу про відкриття провадження у справі про банкрутство, в силу положень статей 1, 8, 39, частин другої, восьмої статті 45 КУзПБ, мають право першочергово оскаржувати у судах апеляційної та касаційної інстанцій сторони у справі про банкрутство (боржник, ініціюючий кредитор, а також арбітражний керуючий від імені боржника та кредитор, вимоги якого забезпечені заставою майна боржника), оскільки такі особи відповідно до закону наділені право- та дієздатністю для участі під час розгляду судом заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (п.168);

- інші особи набувають можливість оскаржити ухвалу про відкриття провадження у справі про банкрутство за умови їх залучення судом під час підготовчого засідання або після набуття відповідного процесуального статусу учасника справи про банкрутство. При цьому, наявність права оскарження ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство (набуття відповідного статусу учасника справи про банкрутство) повинно встановлюватися судом в кожному такому випадку окремо (п.168.1).

З урахуванням наведених правових висновків, особа, яка набула статусу кредитора боржника у справі про банкрутство, має право ретроспективного оскарження судових рішень у цій справі, що були постановлені до визнання грошових вимог цього кредитора та має право на поновлення строку на апеляційне оскарження таких судових рішень із врахуванням відповідного обґрунтування.

Проте, у цьому випадку апелянт набув статусу кредитора у справі як правонаступник ініціюючого кредитора у справі ПАТ «Альфа Банк».

Відповідно до ч.2 ст.52 ГПК України усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив.

Як правильно вказує апелянт, у цій справі до застосування підлягають норми Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Так, відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства з дня введення в дію цього Кодексу (21.10.2019) подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 02.08.2018 введено процедуру санації ПАТ «Львівська вугільна компанія», яка триває досі.

Відтак провадження у справі про банкрутство ПАТ «Львівська вугільна компанія» продовжується відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Відповідно до ч.2 ст.21 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» усі дії, вчинені у справі про банкрутство до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив.

Як встановлено з оскарженої ухвали провадження у справі про банкрутство ПАТ «Львівська вугільна компанія» відкрито 24.05.2018.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 24.05.2018 відкрито провадження у справі №914/2441/15 про банкрутство ПАТ «Львівська вугільна компанія», а також визнано безспірні вимоги ініціюючого кредитора - ПАТ «Альфа-Банк» до ПАТ «Львівська вугільна компанія» у розмірі 11160835,01 грн.

Таким чином, ПАТ «Альфа-Банк» на момент постановлення оскарженої ухвали від 11.03.2021 як учасник справи (кредитор боржника) мало право та процесуальну можливість оскаржити таку ухвалу протягом строку, встановленого у ч.1 ст.256 ГПК України, а саме до 29.03.2021, однак таким правом не скористалось.

ТзОВ «Компанія «Економконсалтинг», для якого усі дії правопопередника - ПАТ «Альфа-Банк», є обов`язковими, звернулось з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Львівської області від 11.03.2021, пропустивши строк на апеляційне оскарження більш, ніж на 4 роки, та не наводить підстав, визначених у ч.2 ст.261 ГПК України, на обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, натомість помилково стверджує, що строк на апеляційне оскарження ухвали від 11.03.2021 для ТзОВ «Компанія «Економконсалтинг» розпочав свій перебіг 05.02.2026 з дати ознайомлення з матеріалами справи №914/2441/15.

Слід також зауважити, що ТзОВ «Компанія «Економконсалтинг» вже подавало апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду Львівської області від 11.03.2021 у справі №914/2441/15 у 2021 році (вх. №01-05/1386/21 від 20.04.2021), отже станом на 23.01.2026 вже було ознайомлене зі змістом оскаржуваної ухвали.

Необхідність встановлення поважності причин пропуску строку на апеляційне окарження має на меті забезпечення дотримання загальноправового принципу res judicata (остаточності судового рішення), згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Так, у рішеннях у справах «Устименко проти України», «Пономарьов проти України» тощо Європейський суд з прав людини вказує, що у разі, коли звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata.

Норми Господарського процесуального кодексу України, встановлюючи строки для подачі скарг, тим самим визначають баланс між принципом правової визначеності, забезпечуючи стабільність правовідносин у сфері підприємницької та іншої економічної діяльності, з однієї сторони, і правом на справедливий судовий розгляд, який передбачає можливість виправлення судових помилок, з іншої.

У цьому випадку, апелянт не довів поважності причин пропуску строку на апеляційне сокарження судового рішення, з дня складення повного тексту якого спливло більше, ніж один рік.

Відповідно до частини 3 статті 260 ГПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Окрім того, відповідно до п.2 ч.3 ст.258 ГПК України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

Відповідно до п.п.6 п.21 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до господарського суду апеляційної скарги на ухвалу суду про результати розгляду грошових вимог кредиторів становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Зі змісту оскарженої ухвали встановлено, що таку постановлено за результатом нового розгляду заяви ТзОВ «Новіком» про визнання грошових вимог до боржника.

Зокрема, ухвалою Господарського суду Львівської області від 18.03.2016 розглянуто заяву ТзОВ «Новіком» з грошовими вимогами до боржника. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 18.04.2016 вказану ухвалу залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 01.08.2019 касаційну скаргу ТзОВ «Новіком» задоволено частково, постанову Львівського апеляційного господарського суду від 18.04.2016 та ухвалу Господарського суду Львівської області від 18.03.2016 у справі №914/2441/15 скасовано, справу №914/2441/15 в частині визнання кредиторських вимог ТзОВ «Новіком» передано до Господарського суду Львівської області на новий розгляд в іншому складі суду.

Зі змісту постанови Верховного Суду від 01.08.2019 встановлено, що заява ТзОВ «Новіком» про визнання кредитором у справі №914/2441/15 надійшла на розгляд суду 25.09.2015.

Відповідно до п.п.10 п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, чинній станом на 25.09.2015, ставка судового збору за подання до господарського суду заяв кредиторів, які звертаються з грошовими вимогами до боржника після оголошення про порушення справи про банкрутство, а також після повідомлення про визнання боржника банкрутом, становить 2 розміри мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» розмір мінімальної заробітної плати становив 1218 грн.

Відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Враховуючи, що апеляційну скаргу сформовано в системі «Електронний суд», розмір сплати судового збору за подання апеляційної скарги становить 2923,20 грн. (1218х2х150%х0,8).

До апеляційної скарги долучено докази сплати судового збору в розмірі 1859,89 грн., отже, скаржнику слід доплатити судовий збір в розмірі 1063,31 грн. (2923,20 - 1859,89=1063,31).

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне надати скаржнику можливість усунути допущені недоліки при поданні апеляційної скарги.

Відповідно до частини 2 статті 260 ГПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Відповідно до частини 4 статті 174 ГПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Керуючись ст.ст. 174, 234, 258, 260, 261 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Економконсалтинг» б/н від 15.02.2026 (вх. №01-05/421/26 від 16.02.2026) на ухвалу Господарського суду Львівської області від 11.03.2021 у справі №914/2441/15 - залишити без руху.

2. Апелянту протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки, а саме:

- надати суду заяву (клопотання) про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Львівської області від 11.03.2021 у справі №914/2441/15 із зазначенням інших підстав для поновлення строку;

- надати докази сплати судового збору в розмірі 1063,31 грн.

3. У випадку невиконання вимог цієї ухвали апеляційна скарга вважатиметься неподаною та підлягатиме поверненню апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий (суддя-доповідач) Желік М.Б.