ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року

м. Київ

cправа № 910/6702/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Погребняка В.Я. (головуючий), Васьковського О.В., Огородніка К.М.,

за участю секретаря судового засідання Громак В.О.,

учасники справи:

боржник - ОСОБА_1 ,

представник боржника - Ахрамович Я.І., адвокат (в залі суду),

керуючий реструктуризацією арбітражний керуючий Ушач Ю.В. - особисто (в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку за посиланням на офіційний вебпортал судової влади України vkz.court.gov.ua),

кредитор - Комунальне підприємство "Київтеплоенерго",

представник кредитора - Мазій В.С., адвокат (в залі суду),

розглянув у відкритому судовому засіданні (в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку за посиланням на офіційний вебпортал судової влади України vkz.court.gov.ua) касаційну скаргу

Фізичної особи-підприємця Гнідунець Віталія Івановича

на постанову Північного апеляційного господарського суду

від 11.09.2025

у складі колегії суддів: Остапенка О.М. (головуючий), Отрюха Б.В., Сотнікова С.В.,

у справі за заявою

ОСОБА_1

про неплатоспроможність,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст руху справи

1. Ухвалою Господарського суду м. Києва від 21.12.2022, серед іншого, було відкрито провадження у справі № 910/6702/22 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , керуючим реструктуризацією боргів боржника призначено арбітражного керуючого Ушача Ю.В.

2. 04.01.2024 (поза межами встановленого статтею 45 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) строку), до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Дебт Форс" (далі - ТОВ "Дебт Форс", кредитор) з грошовими вимогами до боржника у розмірі 7 546 293,47 грн., з яких 258 126,83 грн. заборгованість за тілом кредиту, 259 113,08 грн. заборгованість за придбаними відсотками, 131 236,44 грн. за нарахованими відсотками та 6 897 707,12 грн. заборгованості по пені.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

3. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.04.2025 у справі №910/6702/22, зокрема, відмовлено ТОВ "Дебт Форс" у визнанні кредитором ОСОБА_1 на загальну суму 7 546 293,47 грн.

4. Ухвалу місцевого господарського суду мотивовано тим, що заявником заборгованість не обґрунтована, розрахунок зазначеної суми у матеріалах справи відсутній, додані до заяви додатки не дають можливості визначити правомірність переходу до ТОВ "Дебт Форс" прав у зобов`язанні. Також, за висновками суду, у заяві відсутня інформація про місцезнаходження оригіналів документів, що підтверджують перехід права вимоги до ТОВ "Дебт Форс", а також в додатках відсутні копії актів передачі від первісного кредитора новому кредитору оригіналів документів.

5. Під час розгляду заяви господарським судом першої інстанції встановлені такі обставини:

5.1. 12.12.2011 між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 014/1062/73/52450, згідно якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 335 064,32 грн строком кредитування до 12.12.2016 із процентною ставкою 15 % річних.

5.2. 12.12.2011 було укладено Договір застави транспортного засобу між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" (далі - Банк) та ОСОБА_1 , що нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бартковською О.В.

5.3. У зв`язку із невиконанням ОСОБА_1 умов Кредитного договору № 014/1062/73/52450 від 12.12.2011 ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" звернулося до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості.

5.4. 11.02.2014 рішенням Печерського районного суду міста Києва №757/26647/13-ц задоволено позов ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором; стягнуто з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (ідентифікаційний код 23494105) заборгованість за кредитним договором станом на 30 вересня 2013 року в розмірі 371 069 грн 21 коп., що складається із заборгованості за кредитом у розмірі 258 126 грн 83 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 32 334 грн 80 коп., пені за прострочення погашення кредиту та відсотків у розмірі 80 608 грн 21 коп.

5.5. 02.08.2019 між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" було укладено Договір відступлення права вимоги № 114/2-15, відповідно до якого АТ "Райффайзен Банк Аваль" відступило свої права вимоги за договорами кредиту, і в тому числі за договором кредиту №014/1062/73/52450.

5.6. 16.08.2019 між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" було укладено Договір про відступлення прав за договорами застави, відповідно до якого AT "Райффайзен Банк Аваль" відступило свої права вимоги за договорами застави, і в тому числі за Договором застави транспортного засобу між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" (далі - Банк) та ОСОБА_1 , що нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бартковською О.В.

5.7. 22.02.2023 між ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" та ТОВ "КАМПСІС ФІНАНС" було укладено Договір № 22-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" відступило свої права вимоги за договорами кредиту, і в тому числі за договором кредиту №014/1062/73/52450.

5.8. 16.05.2023 між ТОВ "КАМПСІС ФІНАНС" та ТОВ "Дебт Форс" було укладено Договір № 16-05/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ "КАМПСІС ФІНАНС" відступило ТОВ "Дебт Форс", а ТОВ "Дебт Форс" набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту 014/1062/73/52450.

5.9. 19.11.2019 ухвалою Печерського районного суду міста Києва № 757/26647/13-ц задоволено заяву ТОВ "Вердикт Капітал" про заміну сторони у виконавчому провадженні, шляхом заміни стягувача у справі № 757/26647/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" заборгованості за кредитним договором, його правонаступником.

5.10. Заявник ТОВ "Дебт Форс" вказує на те, що зазначене рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" (ідентифікаційний код 23494105) заборгованості за кредитним договором станом на 30 вересня 2013 року в розмірі 371 069 грн 21 коп. не виконано. У зв`язку з цим ТОВ "Дебт Форс" заявлено грошові вимоги до ОСОБА_1 у розмірі 7 546 293,47 грн.

5.11. На підтвердження зазначених грошових вимог ТОВ "Дебт Форс" надало суду:

- копію Кредитного договору № 014/1062/73/52450 від 12.12.2011 та додатків до нього;

- копію заяви на видачу готівки від 14.12.2011;

- копію Договору застави транспортного засобу від 12.12.2011;

- копію Рішення Печерського районного суду міста Києва від 11.02.2014 у справі № 757/26647/13-ц;

- копію Ухвали Печерського районного суду міста Києва від 19.11.2019 у справі № 757/26647/13-ц;

- копію Договору відступлення права вимоги № 114/2-15 від 02.08.2019;

- копію платіжного доручення від 02.08.2019;

- копію листа-повідомлення від 27.12.2022;

- копію Реєстру боржників до Договору відступлення права вимоги № 114/2-15 від 02.08.2019;

- Витяг з Реєстру боржників до Договору відступлення права вимоги № 114/2-15 від 02.08.2019;

- копію Договору про відступлення прав за договорами застави від 16.08.2019;

- копію Реєстру договорів застав до Договору відступлення права вимоги № 114/2-15;

- Витяг з Реєстру договорів застав до Договору відступлення права вимоги № 114/2- 15;

- копію Договору № 22-02/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 22.02.2023;

- копію Акту зарахування зустрічних однорідних вимог від 27.02.2023;

- копію Акту прийому-передачі Реєстру боржників до Договору № 22-02/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 22.02.2023;

- копію Реєстру боржників до Договору № 22-02/2023 про відступлення (купівлю - продаж) прав вимоги від 22.02.2023;

- витяг з Реєстру боржників до Договору № 22-02/2023 про відступлення (купівлю - продаж) прав вимоги від 22.02.2023;

- копію Договору № 16-05/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 16.05.2023;

- копію Додаткової угоди № 1 від 27.06.2023 до Договору № 16-05/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 16.05.2023;

- копію платіжної інструкції від 26.10.2023;

- копію Акту прийому-передачі Реєстру боржників до Договору № 16-05/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 16.05.2023;

- копію Реєстру боржників до Договору № 16-05/2023 про відступлення (купівлю - продаж) прав вимоги від 16.05.2023;

- витяг з Реєстру боржників до Договору № 16-05/2023 про відступлення (купівлю - продаж) прав вимоги від 16.05.2023 року.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

6. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.09.2025 апеляційну скаргу ТОВ "Дебт Форс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.04.2025 у справі №910/6702/22 задоволено частково.

6.1. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.04.2025 у справі №910/6702/22 в частині відмови ТОВ "Дебт Форс" у визнанні кредитором боржника скасовано.

6.2. Прийнято в скасованій частині нове рішення, яким визнано ТОВ "Дебт Форс" кредитором боржника на суму 376 437,21 грн., з яких: 5 368,00 грн. - до задоволення вимог кредиторів (судовий збір); 371 069,21 грн. - забезпечені заставою майна боржника.

6.3. Зобов`язано керуючого реструктуризацією боргів боржника арбітражного керуючого Ушача Ю.В. внести відповідні зміни до реєстру вимог кредиторів.

7. Апеляційний господарський суд встановив, що ТОВ "Дебт Форс", на підставі Договору №16-05/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, також належить право вимоги за Договором застави транспортного засобу від 12.12.2011.

Оскільки у справі №910/6702/22 грошові вимоги забезпеченого кредитора - ТОВ "Дебт Форс" заявлені до ОСОБА_1 , яка є одночасно боржником за основним зобов`язанням та майновим поручителем, то в даному конкретному випадку суд керувався положенням частини 2 статті 45 КУзПБ про те, що кредитор є забезпеченим лише в частині вартості предмета застави, який визначений між кредитором та боржником у договорі застави.

Оскільки вартість предмета застави, визначена сторонами договору застави, становить 585 800,00 грн., в той час як вимоги ТОВ "Дебт Форс" за Кредитним договором визнаються судом на суму 371 069,21 грн., судова колегія суду апеляційної інстанції вважала, що вимоги кредитора є забезпеченими у повному обсязі.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

8. Фізична особа-підприємець Гнідунець Віталій Іванович звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.09.2025 у справі № 910/6702/22, з вимогою оскаржену постанову скасувати, ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.04.2025 у справі №910/6702/22 в частині відмови ТОВ "Дебт Форс" у визнанні кредитором боржника залишити в силі.

КАСАЦІЙНЕ ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ

9. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 910/6702/22 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Огороднік К.М., суддя - Васьковський О.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.10.2025.

10. Ухвалою Верховного Суду від 11.11.2025 касаційну скаргу залишено без руху у відповідності з положенням статті 292 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), надано строк на усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

11. 21.11.2025 заявником касаційної скарги засобами електронного зв`язку подано заяву про усунення недоліків касаційної скарги, разом з доказами сплати судового збору в сумі 12 112, 00 грн. обґрунтуванням підстав касаційного оскарження та клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження.12. Ухвалою Верховного Суду від 09.12.2025 Клопотання фізичної особи-підприємця Гнідунця Віталія Івановича про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження задоволено.

Поновлено фізичній особі-підприємцю Гнідунцю Віталію Івановичу строк на касаційне оскарження.

Відкрито касаційне провадження у справі № 910/6702/22 за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця Гнідунця Віталія Івановича на постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.09.2025.Датою проведення судового засідання визначено 27.01.2025.

13. 03.02.2026 до суду надійшла заява кредитора Савченко І.І. про розгляд справи без її участі та участі її представника, проти касаційної скарги заперечила. Повідомлено Суд про те, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.12.2025 у справі № 910/6702/22 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 закрито.

14. Ухвалою Верховного Суду від 27.01.2026 відкладено розгляд касаційної скарги фізичної особи-підприємця Гнідунця Віталія Івановича на постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.09.2025 у справі №910/6702/22. Повідомлено учасників справи, що розгляд касаційної скарги фізичної особи-підприємця Гнідунець Віталія Івановича на постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.09.2025 у справі №910/6702/22 відбудеться 10 лютого 2026 року.

15. 03.02.2026 засобами електронного зв`язку на адресу Касаційного господарського суду від керуючого реструктуризацією Ушача Юрія Володимировича надійшла заява про проведення судових засідань у справі №910/6702/22 в режимі відеоконференції.

16. Ухвалою Верховного Суду від 04.02.2026 Заяву керуючого реструктуризацією Ушача Юрія Володимировича про проведення судового засідання дистанційно у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду - задоволено.

Ухвалено проведення судового засідання в режимі відеоконференції здійснити за допомогою системи відеоконференцзв`язку за посиланням на офіційний вебпортал судової влади України vkz.court.gov.ua.

17. В судовому засіданні 10.02.2026 арбітражний керуючий Ушач Ю.В. (в режимі відеоконференції) повністю підтримав вимоги касаційної скарги за доводами викладеними в ній. Просив Суд касаційну скаргу ФОП Гнідунця В.І. задовольнити, постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.09.2025 у справі № 910/6702/22 скасувати, ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.04.2025 у справі №910/6702/22 в частині відмови ТОВ "Дебт Форс" у визнанні кредитором боржника залишити в силі.

18. Представники КП "Київтеплоенерго" та ОСОБА_1 в судовому засіданні 10.02.2026 (в залі суду) підтримали вимоги касаційної скарги. Просили Суд постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.09.2025 у справі № 910/6702/22 скасувати, ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.04.2025 у справі №910/6702/22 в частині відмови ТОВ "Дебт Форс" у визнанні кредитором боржника залишити в силі.

19. Інші учасники провадження у справі, зокрема скаржник, у судове засідання повноважених представників не направили.

Про дату, час та місце розгляду касаційної скарги учасники справи були повідомлені належним чином.

Оскільки, явка представників сторін не була визнана обов`язковою, колегія суддів Касаційного господарського суду, порадившись на місці, дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутністю повноважних представників учасників судового процесу, які не з`явились.

20. Суд констатує, що до визначеної дати проведення судового засідання (10.02.2026) від учасників справи не надійшло заяв, клопотань пов`язаних з рухом касаційної скарги, в т.ч. про перерву чи відкладення розгляду справи, що унеможливило б розгляд справи у судовому засіданні 10.02.2026. Були відсутні і ніші обставини, що унеможливлювали розгляд справи у судовому засіданні 10.02.2026.

21. Враховуючи положення Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX), Указу Президента України від 12.01.2026 № 40/26 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" (затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 14.01.2026 №4757-IX), Верховний Суд розглядає справу № 910/6702/22 у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи скаржника

(ФОП Гнідунець В.І.)

22. В обґрунтування підстав касаційного оскарження заявник зазначає про неправильне застосування судом апеляційної інстанції частини 4 статті 75 ГПК України, оскільки апеляційний суд, визнаючи вимоги ТОВ "Дебт Форс", фактично надав преюдиційне значення не встановленим фактичним обставинам, а правовій оцінці іншого суду у справі 2014 року. Також, скаржник вказує про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування статей 45-47 КУзПБ за обставин коли вимоги нового кредитора підтверджуються виключно судовим рішенням, ухваленим у спорі з первісним кредитором, без подання первинних документів.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

23. Відповідно до вимог статті 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

24. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

25. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

26. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини 1 статті 310, частиною 2 статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

27. Враховуючи межі розгляду справи судом касаційної інстанції та зміст касаційної скарги, в даному випадку, предметом перегляду є постанова Північного апеляційного господарського суду від 11.09.2025 у цій справі в частині визнаних апеляційним судом грошових вимог ТОВ "Дебт Форс" у сумі 376 437,21 грн., з яких: 5 368,00 грн. - до задоволення вимог кредиторів (судовий збір); 371 069,21 грн. - забезпечені заставою майна боржника.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

28. Із введенням в дію КУзПБ запроваджено новий правовий інститут, який застосовується щодо врегулювання питання неплатоспроможності фізичної особи, у тому числі фізичної особи - підприємця, та є відмінним (наділеним особливостями) за метою і механізмом реалізації від інституту банкрутства юридичних осіб.

29. Неплатоспроможність - це неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом (стаття 1 КУзПБ).

30. Відповідно до статті 113 КУзПБ провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

31. З моменту відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника пред`явлення кредиторами вимог до боржника та задоволення таких вимог може відбуватися лише в межах провадження у справі про неплатоспроможність та у порядку, передбаченому цим Кодексом (пункт 1 частини першої статті 120 КУзПБ).

32. Подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб (частина 1 статті 122 КУзПБ).

33. Порядок звернення кредиторів із вимогами до боржника у справі про банкрутство та порядок розгляду судом відповідних заяв визначені, зокрема статтями 45, 46, 47 КУзПБ.

34. Порядок набуття кредитором статусу учасника провадження у справі про банкрутство визначено в статті 45 КУзПБ, згідно з частиною першою якої конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

35. Законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог, а предметом спору в цьому випадку є вирішення питання про належне документальне підтвердження цих вимог кредитором-заявником; надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (стаття 76 ГПК України), допустимості (стаття 77 ГПК України), достовірності (стаття 78 ГПК України) та вірогідності (стаття 79 ГПК України).

36. Покладення обов`язку доказування обґрунтованості відповідними доказами своїх вимог до боржника саме на кредитора не позбавляє його права на власний розсуд подавати суду ті чи інші докази, що дозволяє суду застосовувати принцип диспозитивності господарського судочинства та приймати рішення про визнання чи відмову у визнанні вимог кредитора, виходячи з тієї сукупності доказів, яка надана кредитором-заявником грошових вимог (постанова від 27.08.2020 у справі № 911/2498/18; від 13.09.2022 у справі № 904/6251/20).

37. Заявник сам визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги. Проте, обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, який здійснює розгляд справи про банкрутство.

38. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17.

39. Така судова практика є сталою при застосуванні статей 45-47 КУзПБ щодо порядку звернення кредиторів із заявами з грошовими вимогами до боржника у справі про банкрутство та порядку розгляду цих заяв судом.

40. Отже, під час розгляду заявлених до боржника кредиторських вимог, суд, у відповідності до наведених вище норм, має з`ясовувати правову природу таких вимог, надати правову оцінку доказам поданим заявником на підтвердження його вимог до боржника, аргументам та запереченням боржника чи інших кредиторів щодо задоволення таких вимог, перевірити дійсність заявлених вимог, з урахуванням чого встановити наявність підстав для їх визнання чи відхилення (повністю або частково).

41. Комплексне дослідження доказів на предмет їх відповідності законодавчо встановленим вимогам є сутністю суддівського розсуду на стадії встановлення обсягу кредиторських вимог у справі про банкрутство. У випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог, суд у справі про банкрутство відмовляє у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів (постанова від 27.08.2020 у справі №911/2498/18, від 01.03.2023 у справі №902/221/22).

42. Розглядаючи кредиторські вимоги, суд має належним чином дослідити сукупність поданих заявником доказів (договори, накладні, акти, судові рішення, якими вирішено відповідний спір тощо), перевірити їх, надати оцінку наявним у них невідповідностям (за їх наявності), та аргументам, запереченням щодо цих вимог з урахуванням чого з`ясувати чи є відповідні докази підставою для виникнення у боржника грошового зобов`язання (див. висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 10.02.2020 у справі № 909/146/19, від 27.02.2020 у справі № 918/99/19, від 29.03.2021 у справі № 913/479/18, постанова Верховного Суду у складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 15.03.2023 у справі №904/10560/17).

43. Використання формального підходу при розгляді заяви з кредиторськими вимогами та визнання кредиторських вимог без надання правового аналізу поданій заяві з кредиторськими вимогами, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог створює загрозу визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника. Наведене порушує права кредиторів у справі про банкрутство з обґрунтованими грошовими вимогами.

44. Для унеможливлення загрози визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, суду слід розглядати заяви з кредиторськими вимогами з застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення. У разі виникнення обґрунтованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог (постанова від 07.08.2019 у справі №922/1014/18).

45. Сутність підвищеного стандарту доказування у справах про банкрутство полягає, зокрема, в такому:

- перевірка обґрунтованості та розміру вимог кредиторів здійснюється судом незалежно від наявності розбіжностей щодо цих вимог між боржником та особами, які мають право заявляти відповідні заперечення, з одного боку, та кредитором, що заявив грошові вимоги до боржника, з іншого боку;

- при визнанні вимог кредиторів у справі про банкрутство слід виходити з того, що визнаними можуть бути лише вимоги, щодо яких подано достатні докази наявності та розміру заборгованості;

- під час розгляду заяви кредитора з грошовими вимогами до боржника у справі про банкрутство визнання боржником або арбітражним керуючим обставин, якими кредитор обґрунтовує свої вимоги (частина перша статті 75 ГПК України), саме по собі не звільняє іншу сторону від необхідності доведення таких обставин в загальному порядку.

46. Колегія суддів звертає увагу на те, що із внесенням 17.10.2019 змін до ГПК України його статтю 79 ГПК України викладено у новій редакції, чим фактично впроваджено в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

47. Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи.

48. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17).

49. Предметом касаційного перегляду в цьому випадку, є правомірність визнання судом апеляційної інстанції грошових вимог ТОВ "Дебт Форс" у загальному розмірі 376 437,21 грн., з яких: 5 368,00 грн. - до задоволення вимог кредиторів (судовий збір); 371 069,21 грн. - забезпечені заставою майна боржника.

50. Судами встановлено, що грошові вимоги ТОВ "Дебт Форс", зокрема, ґрунтуються на Кредитному договорі № 014/1062/73/52450 від 12.12.2011 (укладений між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_1 ), Договорі застави транспортного засобу від 12.12.2011 (укладений між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_1 ), договорах про відступлення права вимоги, зокрема, Договорі № 16-05/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 16.05.2023 (укладений між ТОВ "КАМПСІС ФІНАНС" та ТОВ "Дебт Форс".

51. Суд апеляційної інстанції, приймаючи постанову в оскарженій частині, наголосив, що в даному випадку заявлені кредитором у вказаній частині грошові вимоги на суму 371 069,21 грн. підтверджуються рішенням Печерського районного суду міста Києва від 11.02.2014 року у справі №757/26647/13-ц, ухвалами про заміну сторони правонаступником, які набрали законної сили та не оскаржувалися боржником, а також наявністю відповідного виконавчого провадження.

При цьому, апеляційний суд застосував частину 4 статті 75 ГПК України.

52. В цій частині колегія суддів вважає необхідним зважити на наступне.

53. Колегія суддів враховує сталу правову позицію Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 15.03.2023 у справі №904/10560/17, згідно з якою:

"у разі виникнення мотивованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника таких кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог";

"судові рішення, ухвалені судами на користь певних кредиторів проти боржника, не є обов`язковими ані для інших кредиторів, ані для суду, який розглядає справу про банкрутство.";

"При цьому, суд, який розглядає справу про банкрутство, не зв`язаний судовими рішеннями, ухваленими судами проти боржника, відтак може відхилити вимоги, підтверджені судовим рішенням";

"під час розгляду заявлених до боржника грошових вимог конкурсних кредиторів (окрім кредиторів, ініціюючих провадження у справі про банкрутство), рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору, не є обов`язковим, а при його наявності оцінюється судом поряд з іншими доказами, а саме первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно/господарсько-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором".

54. Відтак, судова палата виснувала, що судовим рішенням лише підтверджується існуюче між кредитором та боржником зобов`язання та його розмір.

55. В цьому випадку, рішенням Печерського районного суду міста Києва від 11.02.2014 у справі №757/26647/13-ц встановлено факт укладення 12.12.2011 між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_1 кредитного договору № 014/1062/73/52450, отримання боржником коштів в розмірі 335 064 грн. 32 коп., неналежне боржником виконання укладеного договору, та заборгованість боржника за кредитним договором станом на 30.09.2013 у сумі 371 069 грн. 21 коп.

56. Таким чином, зазначеним судовим рішенням визначений розмір грошових зобов`язань ОСОБА_1 перед ПАТ "Райффайзен Банк Аваль".

57. ТОВ "Дебт Форс" зазначалося про неодноразове відступлення (купівля-продаж) права вимоги за кредитним договором № 014/1062/73/52450 від 12.12.2011.

58. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

59. Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

60. Цивільне законодавство передбачає заміну кредитора в будь-якому зобов`язанні, за винятком зобов`язань, нерозривно пов`язаних з особою кредитора (стаття 515 ЦК України). При цьому заборона на відступлення права вимоги має встановлюватися законом або договором.

61. Таким чином, у ЦК України встановлена можливість заміни кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається.

62. Колегія суддів акцентує увагу, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов`язків, не погіршує становища боржника та не зачіпає його інтересів. Тому внаслідок відступлення права вимоги, за відсутності в імперативній нормі приватного права заборони на відступлення (купівлю-продаж, міну, дарування майнових прав) права вимоги, не відбувається будь-якого порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу боржника, що є необхідним для застосування конструкції оспорювання правочину.

63. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 грудня 2023 року у справі № 759/2606/19-ц (провадження № 61-3817св23) з посилання на постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21) зазначено, що:

« 47. Відповідно до глави 73 ЦК України правова природа факторингу полягає у наданні фактором (посередником) платної фінансової послуги клієнту. Зміст цієї послуги полягає у наданні (фінансуванні) фактором грошових коштів клієнту за плату. При цьому клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до боржника. Клієнт може зобов`язатись відступити факторові свою грошову вимогу до боржника в рахунок виконання свого зобов`язання з повернення отриманих коштів та здійснення оплати за надану фінансову послугу. Або клієнт може зобов`язатись відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання свого зобов`язання перед фактором, яке в майбутньому буде виконане клієнтом шляхом сплати факторові коштів, у тому числі за надану фінансову послугу.

Отже, договір факторингу має такі ознаки: 1) предметом договору є надання фінансової послуги за плату; 2) зобов`язання, в якому клієнтом відступається право вимоги, може бути тільки грошовим; 3) договір факторингу має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, а й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 4) договір факторингу укладається тільки в письмовій формі та має містити визначені Законом № 2664-ІІІ умови; 5) мета договору полягає у наданні фактором та отриманні клієнтом фінансової послуги.

З наведеного вбачається, що договір відступлення права вимоги та договір факторингу можуть мати схожі умови, проте їх правова природа, предмет та мета укладення суттєво відрізняються.

Вирішуючи виключну правову проблему щодо розмежування правочину відступлення права вимоги та договору факторингу, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що слід виходити з наведених вище суттєвих ознак указаних договорів, які відрізняють договір відступлення права вимоги від договору факторингу.

Так, якщо предметом та метою укладеного договору є відступлення права вимоги, а інші суттєві умови договору притаманні як договорам відступлення права вимоги, так і договорам факторингу, то за відсутності доказів, що підтверджують надання новим кредитором фінансової послуги (надання грошових коштів за плату) попередньому кредитору, у суду немає підстав вважати такий договір відступлення права вимоги договором факторингу.

Якщо укладений договір відступлення права вимоги містить умови, які притаманні виключно договору факторингу, або навпаки, то суд має з`ясувати, який саме договір укладений сторонами, з урахування всієї сукупності його суттєвих ознак Отже, відступлення права вимоги може відбуватись, зокрема, на підставі договору купівлі-продажу, дарування, міни. Якщо право вимоги відступається за плату (так званий продаж боргів), то сторони у відповідному договорі мають визначити ціну продажу цього майнового права. Можлива різниця між вартістю права вимоги та ціною його продажу може бути обумовлена ліквідністю цього майнового права та сама по собі (за відсутності інших ознак) не свідчить про наявність фінансової послуги, яка надається новим кредитором попередньому».

64. При цьому, у контексті спірних правовідносин у цій справі, при розгляді питання обґрунтованості грошових вимог кредитора, які виникли на підставі договору відступлення права вимоги, ключове значення має не лише дійсність такого правочину, а й підтвердження законного набуття вимог за вказаним договором кредитором-заявником, а відсутність рішення суду про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги, якими заявник обґрунтовує свої грошові вимог, у даному випадку не може бути беззаперечною підставою для їх визнання судом.

65. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 26.03.2025 у справі №904/1028/20.

66. Втім, наведеного вище, суд апеляційної інстанції не врахував та пославшись лише на рішення Печерського районного суду міста Києва від 11.02.2014 у справі №757/26647/13-ц та ухвали про заміну сторони правонаступником, за наявність заперечень учасників справи та наявність невідповідності інформації, наведеної у поданих заявником документах (зокрема, витягів з реєстрів боржників) щодо дати видачі кредиту, фактичним обставинам справи, не встановив факту правомірності набуття саме ТОВ "Дебт Форс" права вимоги за Кредитним договором № 014/1062/73/52450 від 12.12.2011 та, відповідно, обсяг відступлених прав.

67. При цьому, ухвали про заміну сторони правонаступником у справі №757/26647/13-ц не містять інформації про заборгованість боржника (зокрема на момент відступлення права вимоги), не містять оцінки правомірності набуття такого права, а лише вказують на реквізити укладеного між сторонами справи кредитного договору та договорів відступлення.

68. Стосовно посилання апеляційного суду на ту обставину, що безпосередньо боржником у поданій суду заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність визнано заборгованість перед ТОВ "Вердикт Капітал" на суму 293 902,63 грн. (без урахування пені у розмірі 80 608,21 грн.), слід також наголосити, що означена обставина сама по собі не підтверджує правомірність набуття права вимоги за Кредитним договором № 014/1062/73/52450 від 12.12.2011 саме ТОВ "Дебт Форс".

69. За змістом частин 1, 3 статті 509 ЦК України (тут і надалі у відповідній редакції) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

70. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави), що передбачено частиною 1 статті 572 ЦК України.

71. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду і предмет застави залишається у заставодавця, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 2 статті 574, частина 6 статті 576 ЦК України); право застави виникає з моменту укладення договору застави, а у випадках, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню, - з моменту його нотаріального посвідчення, крім випадків, установлених законом (частина 1 статті 585 ЦК України).

72. За приписами статті 13 Закону України "Про заставу" (в редакції станом на момент укладення Договору застави транспортного засобу від 12.12.2011) Договір застави повинен бути укладений у письмовій формі. У випадках, коли предметом застави є нерухоме майно, космічні

об`єкти, транспортні засоби, що підлягають державній реєстрації,

договір застави повинен бути нотаріально посвідчений на підставі

відповідних правовстановлюючих документів. Нотаріальне посвідчення

договору застави нерухомого майна, транспортних засобів

провадиться за місцезнаходженням (місцем реєстрації) цього майна

або за місцезнаходженням (місцем реєстрації) однієї із сторін

договору, договору застави космічних об`єктів - за місцем

реєстрації цих об`єктів.

73. Так, у виконання приписів вказаної норми, Договір застави транспортного засобу від 12.12.2011 (укладений між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_1 ) був нотаріально посвідчений.

74. За умовами п.6.1. вказаного Договору, Заставодержатель має право без згоди Заставодавця відступити свої права за цим Договором будь-якій особі за умови, що одночасно він здійснює відступлення тій же особі свого права вимоги за Кредитним договором.

75. Як встановлено судами попередніх інстанцій, поряд з Договором відступлення права вимоги №114/2-15 від 02.08.2019, ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" (є фінансовою установою) 16.08.2019 укладено Договір про відступлення прав за договорами застави. За умовами Договору, Первісний Заставодержатель відступає та передає, а Новий Заставодержатель приймає та набуває всіх прав, належних Первісному Заставодержателю за договорами застави, які забезпечують виконання зобов`язань за Кредитними договорами та перелічені у Додатку №1 до цього Договору - Реєстрі договорів застави.

76. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частина 1 статі 513 ЦК України).

77. Відповідно до частини 1 статті 517 ЦК України первісний кредитор повинен передати новому кредитору документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

78. Водночас, висновки суду апеляційної інстанції про те, що ТОВ "Дебт Форс" також належить право вимоги за Договором застави транспортного засобу від 12.12.2011, ґрунтуються лише на визначенні терміну "право вимоги" у договорі №16-05/2023 від 16.05.2023.

79. Поряд з цим, а ні Заява з вимогами до боржника ТОВ "Дебт Форс", а ні матеріали справи не містять документів що підтверджують правомірність набуття права саме за Договором застави транспортного засобу від 12.12.2011, укладеного між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_1 ..

80. Комплексне дослідження доказів на предмет їх відповідності законодавчо встановленим вимогам є сутністю суддівського розсуду на стадії встановлення обсягу кредиторських вимог у справі про банкрутство. У випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог, суд у справі про банкрутство відмовляє у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів (постанова від 27.08.2020 у справі № 911/2498/18, від 01.03.2023 у справі № 902/221/22).

81. Таким чином, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про відмову у визнанні заявлених ТОВ "Дебт Форс", з огляду на викладене вище, а також те, що додані до заяви додатки не дають можливості визначити правомірність переходу до ТОВ "Дебт Форс" прав у зобов`язанні, як про це вірно було встановлено судом першої інстанції.

Висновки за результатами касаційного провадження

82. Відповідно до частин 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

83. Пунктом 4 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

84. Згідно зі статтею 312 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

85. Ураховуючи положення законодавства та встановлені судами фактичні обставини справи, колегія суддів зазначає, що касаційну скаргу ФОП Гнідунця В.І. належить задовольнити, оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції - скасувати; ухвалу господарського суду першої інстанції - залишити в силі.

Щодо судових витрат

86. Судовий збір за подання касаційної скарги відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України слід покласти на ТОВ "Дебт Форс".

На підставі викладеного та керуючись статтями 300, 301, 308, 312, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця Гнідунця Віталія Івановича - задовольнити.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.09.2025 у справі №910/6702/22 - скасувати.

3. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.04.2025 у справі №910/6702/22 - залишити в силі.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дебт Форс" (КОД , вул. Харківське Шосе, будинок 201/203, літера 2А, офіс602, місто Київ, 02121) на користь фізичної особи-підприємця Гнідунця Віталія Івановича (ІПН: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) 12 330 (дванадцять тисяч триста тридцять) грн. 02 коп. витрати по сплаті судового збору за подання касаційної скарги.

5. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Я. Погребняк

Судді О.В. Васьковський

К.М. Огороднік