ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2026 р. Справа№ 911/220/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сотнікова С.В.

суддів: Остапенка О.М.

Пантелієнка В.О.

за участю секретаря судового засідання Макухи О.А.,

представника боржника адвоката Войтович І.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду Київської області

від 10.12.2025 (повне судове рішення складено 19.12.2025, суддя Лопатін А.В.)

у справі № 911/220/25

за заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )

про неплатоспроможність,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.12.2025 залишено без задоволення заяву представника ОСОБА_1 б/н від 05.11.2025 про визнання боржника банкрутом та введення процедури погашення боргів боржника; припинено процедуру реструктуризації боргів боржника; припинено повноваження керуючого реструктуризацією боргів боржника арбітражного керуючого Пушкарь Лілії Миколаївни; припинено дію мораторію на задоволення вимог кредиторів; закрито провадження у справі № 911/220/25 про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, 26 грудня 2025 року боржник звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 10.12.2025, відмовити у закритті провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , визнати боржника банкрутом, ввести процедуру погашення боргів боржника та призначити керуючим реалізацією майна боржника арбітражного керуючого Пушкарь Лілію Миколаївну.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно встановлені обставини, які мають значення для справи, неправильно установлені обставини, які мають значення для справи, внаслідок неповного дослідження доказів, наданих представником боржника. Також, судом порушені норми матеріального та процесуального права, що призвело до того, що оскаржуване рішення суду прийняте з порушенням принципів справедливості, законності та розумності та призвело до постановлення незаконного рішення.

За доводами боржника, суд першої інстанції проявив надмірний формалізм при встановленні доходів боржника, які зазначені у деклараціях, не взявши до уваги довідку про те, що ОСОБА_1 дійсно працює в ТОВ "Центр консалтингових послуг "Віче консалтинг" на посаді директора товариства з 08 січня 2020 року по теперішній час з посадовим окладом 8 000 грн. При цьому, скаржник зазначив, що після перевірки керуючим реструктуризацією декларації про майновий стан боржника та виявлення недоліків у боржника є можливість виправити зазначені недоліки протягом семи днів відповідно до п.1 ч. 7 ст. 123 КУзПБ.

За змістом п. 1 ч. 7 ст. 123 КУзПБ у разі встановлення обставин зазначення боржником у декларації про майновий стан неповної та/або недостовірної інформації про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї ці недоліки не є підставою для закриття провадження у справі за умови, що вони усунуті упродовж семи днів після отримання звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки такої декларації шляхом надання суду виправленої декларації про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів та витрат боржника та членів його сім`ї.

Ні арбітражний керуючий, ні суд не звернули увагу боржника на те, що у деклараціях не зазначено її заробітну плату у розмірі 8 000 грн. Представнику боржника стало відомо про допущено нею помилку лише з оскаржуваної ухвали.

Також боржник вважає необґрунтованою підставу для постановлення оскаржуваної ухвали, як відсутність належної та обґрунтованої аргументації щодо визначення суми коштів, яка щомісячно має спрямовуватися боржницею на погашення вимог кредиторів, оскільки План передбачає чіткий порядок та пропорції розподілу таких коштів між кредиторами, а Кодекс України з процедур банкрутства не передбачає обов`язку боржника зазначати у Плані реструктуризації боргів боржника переліку статей витрат боржника.

Необґрунтованою підставою для постановлення оскаржуваної ухвали боржник також вважає висновок суду про відсутність впливу війни на платоспроможність боржниці.

На переконання боржника, війна впливає на економічну ситуацію в державі, а економічна ситуація в державі в свою чергу впливає на кожну людину, яка проживає в державі, але на кожну людину по-різному в силу психологічних обставин конкретної особи, місця її проживання та інших факторів. Так, одних осіб складні життєві та стрес, викликаний такими обставинами, мотивують на пошук нестандартних рішень щодо виходу зі стресу та щодо пристосування до таких обставин. Інші ж особи, в силу свого характеру та психологічних особливостей, реагують на складні та стресові ситуації депресією, неможливістю діяти та приймати обґрунтовані рішення, направлені на пристосування до таких ситуацій.

Також скаржник заперечує висновок суду про неможливість оцінити фінансовий стан боржниці, оскільки до заяви була подана довідка про щомісячний дохід, у Плані реструктуризації богів запропоновано кредиторам для задоволення їх грошових вимог 3 000 грн щомісяця. Єдиною статтею витрат боржниці є задоволення її побутових потреб і така стаття витрат не передбачає необхідності її деталізації, так як у разі затвердження Плану реструктуризації боржниці залишатиметься для задоволення побутових потреб лише 5 000 грн, тобто менше мінімальної заробітної плати, а отже зменшення фінансування даної статті витрат не вбачається можливим. Подано довідку про наявність у власності автомобіля, вартість якого боржниці їй невідома, а обов`язок здійснювати оцінку такого майна КУзПБ не передбачено.

Боржник заперечує висновок суд про економічну необґрунтованість та/або очевидну невиконуваність плану реструктуризації, оскільки боржником надано реальні умови реструктуризації боргів боржника, так я у разі якщо б було запропоновано суму щомісячного платежу у розмірі більшому, ніж 3 000 грн, то такі умови якраз були б нереальними для боржниці, враховуючи те, що розмір її заробітної плати становить лише 8 000 грн.

Крім того, скаржник вважає необґрунтованим висновок суду про ігнорування боржником мети і завдань процедури реструктуризації боргів, оскільки основною метою процедури неплатоспроможності є саме відновлення платоспроможності боржника, а не задоволення грошових вимог кредитора у повному обсязі. Незважаючи на це, кредитори не погоджуються на жоден з запропонованих боржником варіантів Плану реструктуризації боргів, а фінансовий стан боржника не дає йому змоги забезпечити повне погашення боргів.

Боржник не мав наміру звільнитися від боргів, оскільки не наполягав на визнанні банкрутом та процедурі погашення боргів, разом з керуючим реструктуризацією був розроблений План реструктуризації боргів, який погоджений боржником 15.08.2025. Боржник надав кредиторам право вибору між затвердженням Плану реструктуризації або визнанням його банкрутом та переходом до процедури погашення боргів, однак, кредитори не затвердили такий План, а отже самі обрали такий варіант завершення процедури неплатоспроможності, як звільнення боржника від боргів. Окрім того, і при переході до процедури погашення боргів боржник зазнає негативних майнових наслідків, так як втрачає майно у такій процедурі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.12.2025 відкрито апеляційне провадження у справі № 911/220/25, призначено розгляд справи на 24.02.2026.

В судовому засіданні 24.02.2026 суд проголосив скорочену постанову (вступну та резолютивну частини).

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника боржника, колегія суддів вважає, що ухвалу суду першої інстанції належить залишити без змін з огляду на наступне.

Провадження у справах про банкрутство (неплатоспроможність) регулюється Кодексом України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), іншими законодавчими актами України.

Як вбачається з матеріалів справи, у грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулась у господарський суд із заявою про відкриття провадження у справі про свою неплатоспроможність, оскільки має кредиторську заборгованість за договорами позики на загальну суму 13519541,41 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 05.02.2025 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризації боргів боржника, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, призначено керуючим реструктуризацією боргів боржника арбітражного керуючого Пушкарь Лілію Миколаївну.

В подальшому, за результатами попереднього засідання суд постановив ухвалу від 25.06.2025, якою визнані грошові вимоги Акціонерного товариства "Сенс Банк" на суму 12 726 293,69 грн, з яких: 4 844,80 грн. підлягають відшкодуванню до задоволення вимог кредиторів; 12 721 448,89 грн. підлягають задоволенню в другу чергу, грошові вимоги ОСОБА_2 на суму 6 126 568,35 грн, з яких: 6 056,00 грн підлягають відшкодуванню до задоволення вимог кредиторів; 6 120 512,35 грн. підлягають задоволенню в другу чергу.

Отже загальна сума грошових вимог кредиторів до боржника складає 18852862,04 грн.

Боржник подав на затвердження кредиторів та суду погоджений ним План реструктуризації боргів, згідно з яким сума вимог до погашення боржником становить 180 000 грн, з яких 121 500 грн підлягає задоволенню на користь АТ "Сенс Банк", а 58 500 грн на користь ОСОБА_2 протягом 60-ти місяців.

Згідно пояснень боржника, щомісячна сума, яка буде направлена на виплату кредиторам становить 3000 грн, а решта 5000 грн - на задоволення побутових потреб боржника.

Як джерело доходу боржник вказує заробітну плату в розмірі 8000 грн, яка буде отримана на посаді директора ТОВ "Центр консалтингових послуг "Віче консалтинг", що підтверджується довідкою товариства № 1612/1 від 16.12.2024, яка підписана боржником як директором.

Кредитори відхилили запропонований боржником план реструктуризації боргів.

Кредитор ОСОБА_2 звернулась в суд із клопотанням (вх. №16667/25 від 28.11.2025) про закриття провадження у справі про неплатоспроможність, у зв`язку із недобросовісністю боржника, який за її твердженням, свідомо уникає сплату боргу, вчинила відчуження нерухомого майна на користь родичів, яке перебувало під обтяженнями у виконавчому провадженні. Кредитори проголосували проти запропонованого плану реструктуризації, оскільки запропоновані боржником умови передбачають прощення в розмірі 99,04% від загальної суми боргу, що не відповідає балансу інтересів кредиторів і боржника.

Аналогічне клопотання про закриття провадження у справі заявив і інший кредитор АТ "Сенс Банк".

Суд першої інстанції, погодившись із кредиторами, встановив невідповідність запропонованого боржником пану реструктуризації вимогам закону та дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для закриття провадження у справі.

План реструктуризації боргів боржника розробляється з метою відновлення платоспроможності боржника (ч. 1 ст. 124 КУзПБ).

Згідно з ч. 2, 3 ст. 124 КУзПБ У плані реструктуризації боргів боржника зазначаються:

1) обставини, які спричинили неплатоспроможність боржника;

2) інформація про визнані судом вимоги кредиторів із зазначенням їх розміру та черговості задоволення;

3) інформація про майновий стан боржника за результатами проведених заходів з виявлення та складання опису майна боржника (проведення інвентаризації);

4) інформація про всі доходи боржника, у тому числі доходи, які боржник розраховує отримати протягом процедури реструктуризації боргів;

5) розмір суми, яка щомісяця буде виділятися для погашення вимог кредиторів;

6) вимоги кредиторів до боржника, які будуть прощені (списані) у разі виконання плану реструктуризації боргів;

7) розмір суми, яка щомісяця залишатиметься боржнику на задоволення побутових потреб, у розмірі не менше одного прожиткового мінімуму на боржника та на кожну особу, яка перебуває на його утриманні;

8) розмір суми, яка щомісяця виділятиметься для погашення наявних у боржника обов`язкових періодичних зобов`язань (виплата аліментів тощо).

План реструктуризації боргів боржника може містити положення про:

1) реалізацію в процедурі реструктуризації боргів частини майна боржника, у тому числі того, що є предметом забезпечення, черговість, строки реалізації такого майна та кошти, які планується отримати від його реалізації;

2) зміну способу та порядку виконання зобов`язань, у тому числі розміру та строків погашення боргів;

3) відстрочення чи розстрочення або прощення (списання) боргів чи їх частини;

4) виконання зобов`язань боржника третіми особами, зокрема шляхом укладення договору поруки, гарантії та інших правочинів згідно з цивільним законодавством;

5) інші заходи, спрямовані на покращення майнового стану боржника та задоволення вимог кредиторів (перекваліфікація, працевлаштування тощо).

Частиною 1 статті 127 КУзПБ встановлено, що план реструктуризації боргів боржника набирає чинності з дня його затвердження господарським судом і є обов`язковим для боржника та кредиторів.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 90 КУзПБ господарський суд закриває провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених цим Кодексом.

За змістом приписів статей 116, 119, 123, 125, 126, 128 КУзПБ щодо вимог до боржника та процесуальних наслідків їх невиконання, законодавець означив принцип добросовісної поведінки боржника - фізичної особи, за яким право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог, при цьому демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог.

Врахувавши обставини, що свідчать про добросовісну поведінку боржника у сукупності з іншими обставинами справи, господарський суд вирішує питання щодо подальшого руху справи.

Законодавець визначив саме процедуру реструктуризації боргів як пріоритетну, яка є найбільш оптимальним варіантом закінчення справи про неплатоспроможність як для фізичної особи боржника, так і для кредиторів, оскільки там відбувається відновлення платоспроможності та більш повно погашаються борги боржника. І тільки за умови добросовісності громадянина, інститут неплатоспроможності фізичної особи може стати дієвим механізмом. При цьому для боржника-фізичної особи він дозволить зберегти та акумулювати активи для відновлення платоспроможності, а для кредитора - стане гарантією повернення заборгованості.

Як було зазначено вище, загальна сума боргу становить 18852862,04 грн, план реструктуризації боргів передбачає погашення боржником грошових вимог в загальній сумі 180 000 грн протягом 60-ти місяців, тобто 3000 грн щомісячно за рахунок, за твердженням боржника, заробітної плати на посаді директора, яку ОСОБА_1 обіймає згідно довідки ТОВ "Центр консалтингових послуг "Віче консалтинг" з 08 січня 2020 року по теперішній час з посадовим окладом 8000 грн. Довідка ТОВ "Центр консалтингових послуг "Віче консалтинг" № 1612/1 від 16.12.2024 підписана ОСОБА_1 як директором товариства.

Разом з тим, згідно поданих боржником декларацій, у ОСОБА_1 відсутні доходи, пов`язані із заробітною платою. Одночасно, згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 05.12.2024, доходи боржника за період з І квартал 2021 року по IV квартал 2024 року склали:

- заробітна плата у лютому 2021 року в сумі 2275 грн;

- інші доходи у липні 2024 року в сумі 134,40 грн.

З огляду на наведене, належить дійти висновку про відсутність доходів у боржника як станом на дату звернення із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність так і протягом трирічного періоду, що передував зверненню до суду, що свідчить про недостовірність повідомлених суду відомостей щодо джерел виконання запропонованого кредиторам та суду плану реструктуризації боргів, а відтак і про недобросовісність боржника.

Відсутність джерел виконання плану реструктуризації боргів беззаперечно свідчить про його невідповідність вимогам статті 124 КУзПБ, як про те обґрунтовано зазначив суд першої інстанції.

При цьому, боржник у апеляційній скарзі зазначає про помилковість не зазначення відомостей про заробітну плату у деклараціях про доходи та можливість їх виправлення у відповідності до п.1 ч. 7 ст. 123 КУзПБ. Втім, як було установлено вище, у боржника відсутні доходи із заробітної плати протягом трьох років до дня звернення в суд, як і інші доходи, з яких можливо погашати грошові вимоги кредиторів, у зв`язку з чим відсутні підстави для висновку про можливість боржника виконати розроблений план реструктуризації боргів. Внесення ж виправлень до декларацій в частині заробітної плати буде означати подання боржником недостовірних відомостей про його дійсні доходи, що є порушенням чинного законодавства.

За таких обставин, належить погодитись із судом першої інстанції про наявність підстав для закриття провадження у даній справі про неплатоспроможність у зв`язку з недобросовісністю боржника, позаяк поданий боржником план має формальний характер, спрямований переважно на дотримання процедурних вимог, а не на реальне досягнення компромісу з кредиторами щодо виконання зобов`язань. За змістом та умовами план не свідчить про намір відновити платоспроможність, а фактично орієнтований на створення передумов для переходу до процедури погашення боргів із метою звільнення від зобов`язань без врахування інтересів кредиторів. Запропоновані умови плану, через необґрунтованість, відсутність економічних розрахунків та реальних джерел виконання, не спрямовані на схвалення кредиторами та формують ситуацію, за якої відхилення плану є передбачуваним і використовується як формальна підстава для переходу до наступної процедури. Така поведінка не відповідає принципам добросовісності, справедливості та правомірним очікуванням кредиторів і загальним стандартам належної поведінки у процедурах неплатоспроможності.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що має наслідком її відхилення.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали Господарського суду Київської області від 10.12.2025 про закриття провадження у справі №911/220/25, у зв`язку з чим оскаржуване судове рішення належить залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Судові витрати за розгляд справи апеляційним судом належить покласти на скаржника в межах сплаченого судового збору при подачі апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись Кодексом України з процедур банкрутства, ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 10.12.2025 у справі № 911/220/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена та підписана 12.03.2026.

Головуючий суддя С.В. Сотніков

Судді О.М. Остапенко

В.О. Пантелієнко