ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2026 Справа № 917/104/26

за позовною заявою СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОГО ПРИВАТНО-ОРЕНДНОГО ПІДПРИЄМСТВА "НИВА" (адреса 37315, Полтавська обл., Гадяцький р-н, село Красна Лука, )

до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ДВК АГРО" (адреса 38211, Полтавська обл., Семенівський р-н, село Новий Калкаїв, ВУЛИЦЯ ГАГАРІНА, будинок 31, )

про стягнення 4000000,00 грн

Суддя Киричук О.А.

Секретар судового засідання Тертична О.О.

Представники сторін: згідно протоколу

СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПРИВАТНО-ОРЕНДНЕ ПІДПРИЄМСТВО "НИВА" звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовом до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ДВК АГРО", згідно якого просить суд стягнути суму боргу в розмірі 4000000,00 грн згідно Договору № 1 про надання поворотної фінансової допомоги від 29 березня 2021 року.

В обґрунтування підстав позову вказано про невиконання відповідачем зобов`язань за договором про надання поворотної фінансової допомоги в частині повернення наданої позивачем позики.

Ухвалою від 02.02.26 суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду і відкрити провадження у справі, справу розглядати в порядку загального позовного провадження, призначити підготовче засідання у справі на 03.03.2026, запропонувати, зокрема, відповідачу протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду надати суду відзив на позов.

03.03.2026 відповідач подав додаткові пояснення по справі, згідно з якими позовні вимоги повністю визнав та просить позовну заяву розглянути без участі його представника.

Ухвалою від 03.03.2026 суд постановив закрити підготовче провадження у справі № 917/104/26, призначити справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 17.03.2026

17.03.26 від позивача надійшла заява, у якій він просив суд розгляд справи проводити за відсутності його представника.

Представники сторін в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представників сторін.

Дослідивши заяву відповідача про визнання позову, суд зауважує, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, а тому суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем і ухвалити судове рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви,

29 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДВК АГРО» (надалі-Позичальник або Відповідач) та Сільськогосподарським приватно-орендним підприємством «НИВА» (надалі-Надавач, Позикодавець, Позивач) укладено договір № 1 про надання поворотної фінансової допомоги (надалі-Договір).

У відповідності до п. 1.1. Позикодавець надає Позичальнику поворотну фінансову допомогу, а Позичальник зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених Договором.

Згідно п.п. 2.1., 2.2., 2.3. Договору поворотна фінансова допомога надається в межах суми 4000000,00 грн без ПДВ, на безоплатній основі, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок.

Порядок повернення врегульований п.п. 3.1., 3.2. Договору і передбачає повернення до 30 травня 2021 року шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Позикодавця в установі банку.

Як передбачено п.п. 5.1., 5.2. Договору спори між сторонами вирішуються шляхом переговорів, а в разі недосягнення згоди зацікавлена сторона передає спір на розгляд компетентного судового органу в порядку, передбаченому чиннимзаконодавством України.

Позивач перерахував Відповідачу згідно платіжної інструкції від 29.03.2021р. № 1158 поворотну фінансову допомогу в сумі 4000000,00 грн без ПДВ.

28 травня 2021 року між Позивачем та Відповідачем Укладено Додаткову угоду № 1 до Договору, якою внесено зміни до п. 3.1. Договору та визначено повернення поворотної фінансової допомоги до 28 лютого 2022 року. Інші умови договору залишаються без змін.

28 лютого 2022 року було укладено Додаткову угоду № 2 до Договору, визначено дату повернення поворотної фінансової допомоги 28 лютого 2023 року.

06.10.2023р. було укладено Додаткову угоду № 3 до Договору, визначено дату повернення поворотної фінансової допомоги 28 лютого 2024 року.

18 січня 2024 року сторонами підписано Акт звірки взаємних розрахунків, в якому зафіксовано заборгованість Відповідача.

09.02.2024р. було укладено Додаткову угоду № 4 до Договору, визначено дату повернення поворотної фінансової допомоги 30 грудня 2024 року.

29.12.2024р. було укладено Додаткову угоду № 5 до Договору, визначено дату повернення поворотної фінансової допомоги 30 грудня 2025 року.

Позивач звернувся до Відповідача з претензією від 19.12.2025р. р№ 252 щодо повернення поворотної фінансової допомоги не пізніше 30.12.205р., яка була вручена 27.12.2025р.

Як зазначає позивач, станом на 30 грудня 2025 року та дату подачі позову, кошти відповідачем повернуті не були.

У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача суми боргу в розмірі 4000000,00 грн згідно Договору № 1 про надання поворотної фінансової допомоги від 29 березня 2021 року.

Як зазначалося вище, відповідач у відзиві визнав позовні вимоги повністю.

Судом досліджено всі докази наявні в матеріалах справи.

Норми права, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення, та висновки господарського суду за результатами вирішення спору.

Згідно з ст. ст. 11, 509, 525, 526, 629 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договір є підставою виникнення зобов`язань, які мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов`язання або його зміна не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 1046 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1049 вказаного кодексу встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1).

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (частина 3 цієї статті).

В силу приписів ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За правилами Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. (ч.ч. 1-4 ст. 13).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 2 ст. 86).

Матеріалами справи підтверджено укладення 29 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДВК АГРО» та Сільськогосподарським приватно-орендним підприємством «НИВА» договору № 1 про надання поворотної фінансової допомоги, за яким відповідач отримав від позивача згідно платіжної інструкції від 29.03.2021р. № 1158 поворотну фінансову допомогу в сумі 4000000,00 (чотири мільйони гривень) без ПДВ.

Згідно умов Договору така фінансова допомога підлягала поверненню у строк до 30 грудня 2025 року (у редакції Додаткової угоди № 5 до Договору).

Як стверджує позивач, відповідач фінансову допомогу не повернув, на претензію позивача не відреагував. Відповідач під час розгляду справи в суді вказаних обставин не спростував, будь-яких доказів щодо повернення грошових коштів не надав.

При цьому, у додаткових поясненнях зазначив, що позовні вимоги повністю визнає.

Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 46 ГПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Частиною 1 ст. 191 ГПК України встановлено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з ч. 4 ст. 191 ГПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача суми боргу в розмірі 4000000,00 грн згідно Договору № 1 про надання поворотної фінансової допомоги від 29 березня 2021 року підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат позивача по сплаті судового збору.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витраті позивача щодо сплати судового збору покладаються на відповідача.

Згідно з ч.1 ст.130 ГПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

За змістом ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно з наявною у справі за платіжною інструкцією №9599 від 26.01.2026 позивачем при поданні позову сплачено до державного бюджету судовий збір в розмірі 48 000,00 грн.

Виходячи з ціни позову із врахуванням коефіцієнту 0,8, розмір судового збору за подання до господарського суду позовної заяви у електронному вигляді у даній справі становить 48 000,00 грн.

Отже, виходячи з того, що позовні вимоги задоволено господарським судом у зв`язку із визнанням позову відповідачем, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 24 000,00 грн.

Решта 50% судового збору в розмірі 24 000,00 грн. підлягає поверненню позивачу з державного бюджету.

Керуючись ст.ст. 129, 232-233, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ДВК АГРО" (адреса 38211, Полтавська обл., Семенівський р-н, село Новий Калкаїв, ВУЛИЦЯ ГАГАРІНА, будинок 31, ) на користь СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОГО ПРИВАТНО-ОРЕНДНОГО ПІДПРИЄМСТВА "НИВА" (адреса 37315, Полтавська обл., Гадяцький р-н, село Красна Лука, ЄДРПОУ 03772,00 грн боргу, 24 000,00 грн відшкодування витрат з оплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. Повернути СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОМУ ПРИВАТНО-ОРЕНДНОМУ ПІДПРИЄМСТВУ "НИВА" (адреса 37315, Полтавська обл., Гадяцький р-н, село Красна Лука, ) з Державного бюджету України частину сплаченого судового збору згідно з платіжною інструкцією №9599 від 26.01.2026 в сумі 24 000,00 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 17.03.26 р.

Суддя Киричук О.А.