ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
УХВАЛА

16 лютого 2026 року Справа № 915/254/24

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Давченко Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Дюльгер І.М.

за відсутності учасників справи

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні справу № 915/254/24 про неплатоспроможність фізичної особи

боржника - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 )

керуючий реструктуризацією: арбітражний керуючий Пляка Сергій Валерійович (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ; адреса для листування: а/с 8, м. Миколаїв, 54017)

кредитори:

1) Товариства з обмеженою відповідальністю КОМПАНІЯ НІКО - ТАЙС (; проспект Академіка Глушкова, 40, офіс315, м. Київ, 03187)

2) Акціонерне товариство Державний ощадний банк України в особі філії Миколаївського обласного управління АТ Ощадбанк (ідентифікаційний номер 09326464, вул. Херсонське шосе, 50, м. Миколаїв, 54028)

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Миколаївської області із заявою про неплатоспроможність боржника фізичної особи від 08.03.2024 в порядку Книги четвертої Кодексу України з процедур банкрутства. Заявник, посилаючись на посилаючись на п. 2,3 ч. 2 ст. 115 Кодексу України з процедур банкрутства, просить відкрити провадження у справі про його неплатоспроможність, оскільки станом на дату звернення до суду має заборгованість у сумі 70765388,01 грн., а саме перед АТ Державний ощадний банк в особі філії Миколаївського обласного управління АТ Ощадбанк борг становить 450814,32 грн., перед ТОВ Івеко-Буд 70314573,69 грн. За твердженням заявника він не може погасити указаний борг з причини недостатності коштів.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.03.2024 справі присвоєно єдиний унікальний номер 915/254/24 та визначено головуючим у справі суддю Давченко Т.М.

Ухвалою суду від 27.05.2024 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ); введено процедуру реструктуризації боргів боржника; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; керуючим реструктуризацією призначено арбітражного керуючого Пляку Сергія Валерійовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 465 від 15.03.2013).

З метою виявлення кредиторів з вимогами за зобов`язаннями боржника, господарським судом здійснено офіційне оприлюднення повідомлення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність на офіційному вебпорталі судової влади України. Відповідне повідомлення опубліковане 30.05.2024 на офіційному сайті Вищого господарського суду України оприлюднено повідомлення № 73282.

10.07.2024 за вх. № 8328/24 до суду надійшов звіт керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларацій ОСОБА_1 (вих. № 01-10/244 від 10.07.2024), зі змісту якого вбачається, що боржником до декларацій 2001, 2022, 2023 та 2024 року внесено недостовірні дані.

11.07.2024 за вх. № 8377/24 боржник надав суду виправлені декларації та пояснення щодо транспортного засобу.

Впродовж строку, визначеного для заявлення грошових вимог, до суду та керуючого реструктуризацією надійшли заяви:

1) Товариства з обмеженою відповідальністю КОМПАНІЯ НІКО - ТАЙС (ТОВ КОМПАНІЯ НІКО - ТАЙС) (вх. № 7007/24 від 12.06.2024) про визнання ТОВ КОМПАНІЯ НІКО - ТАЙС кредитором ОСОБА_1 , у якій заявник просить визнати грошові вимоги до боржника у загальному розмірі 74747679,56 грн сума вимог четвертої черги; 4844,80 грн. судовий збір за подання даної заяви про визнання грошових вимог);

2) Акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії Миколаївського обласного управління АТ Ощадбанк (далі Банк, АТ Ощадбанк) вих.. № 55/5.5-03/69099/2024 від 13.06.2024 про визнання вимог кредитора, у якій заявник просить визнати грошові вимоги до боржника у загальному розмірі 697839,57 грн (6056,00 грн позачергові вимоги, 669123,34 грн 2 черга, 22660,23 грн 3 черга).

Боржник заперечень проти заявлених вимог не висловив.

Керуючим реструктуризацією було розглянуто вимоги та надано суду відповідні повідомлення про результати розгляду.

Ухвалою суду від 10.09.2024 суд визнав грошові вимоги ТОВ КОМПАНІЯ НІКО - ТАЙС у загальному розмірі 74742804,76 грн (повністю) та зобов`язав керуючого реструктуризацією боргів боржника включити визнані вимоги ТОВКОМПАНІЯ НІКО - ТАЙС та понесені витрати по сплаті судового збору за подання заяви про грошові вимоги у розмірі 4844,80 грн до реєстру вимог кредиторів боржника.

Також 10.09.2024 суд постановив ухвалу про визнання грошових вимог АТ Ощадбанк у розмірі 691783,57 грн (повністю), зобов`язав керуючого реструктуризацією боргів боржника включити визнані вимоги Банку та понесені витрати по сплаті судового збору за подання заяви про грошові вимоги у розмірі 6056,00 грн до реєстру вимог кредиторів боржника.

10.09.2024 за результатами попереднього засідання судом винесено ухвалу, якою визначено розмір та перелік усіх визнаних вимог для внесення керуючим реструктуризацією боржника до реєстру вимог кредиторів ОСОБА_1 та призначено судове засідання для розгляду погодженого кредитором плану реструктуризації боргів/переходу до процедури погашення боргів/ про закриття провадження на 28.10.2024. За даною ухвалою до реєстру вимог кредиторів боржника належить включити визнані судом вимоги, а саме:

- позачергові вимоги (судовий збір):

1) ТОВ КОМПАНІЯ НІКО - ТАЙС - 4844,80 грн;

2) АТ Ощадбанк - 6056,00 грн;

- вимоги другої черги:

1) ТОВ КОМПАНІЯ НІКО - ТАЙС - 74742804,76 грн (основний борг, 3% та інфляційні втрати);

2) АТ Ощадбанк - 669123,34 грн (основний борг, прострочені відсотки, 3% та інфляційні втрати та судові витрати за судовими рішеннями);

- вимоги третьої черги: 1) АТ Ощадбанк - 22660,23 грн (пеня).

Цією ж ухвалою зобов`язано керуючого реструктуризацією боргів боржника провести збори кредиторів та надати до суду рішення зборів кредиторів, оформлене протоколом та прийняте відповідно до вимог ч. 8 ст. 123 Кодексу України з процедур банкрутства. Окрім цього, судом зобов`язано керуючого реструктуризацією завчасно до судового засідання надати суду звіт про процедуру реструктуризацію боргів боржника з підтверджуючими документами.

28.10.2024 за вх. № 13081/24 до суду надійшло клопотання керуючого реструктуризацією про визнання фізичної особи ОСОБА_1 банкрутом та відкриття процедури погашення боргів.

Також 28.10.2024 за вх.. № 13079/24 до суду надійшла заява арбітражного керуючого Пляки С.В. про згоду на призначення керуючим реалізацією майна у справі про неплатоспроможність: ОСОБА_1 .

Ухвалою від 28.10.2024, занесеною до протоколу судового засідання, судове (підсумкове) засідання за клопотанням ТОВ «КОМПАНІЯ «НІКО - ТАЙС» відкладено на 21.11.2024.

29.10.2024 від боржника за вх.. № 13193/24 надійшло клопотання про визнання його банкрутом, відкриття процедури погашення боргів та призначення керуючим реалізацією майна арбітражного керуючого Пляку С.В.

15.11.2024 за вх. № 14292/24 до суду надійшла заява АТ Ощадбанк б/н від 15.11.2024 про закриття провадження у справі на підставі ч.7 ст.123 КУзПБ (недостовірні відомості у деклараціях та відсутність схваленого кредиторами плану реструктуризації).

Ухвалою від 21.11.2024, занесеною до протоколу судового засідання, судове (підсумкове) засідання відкладено на 17.12.2024.

17.12.2024 суд замінив кредитора - ТОВ КОМПАНІЯ НІКО - ТАЙС () на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю Спецмонтаж-2016 ().

Підсумкове засідання відкладено на 03.02.2025.

21.01.2025 за вх. № 848/25 до суду надійшла заява боржника від 17.01.2025, у якій виклав пояснення на заяву АТ Ощадбанк про закриття провадження у справі.

28.01.2025 за вх. № 1268/254 до суду надійшло клопотання керуючого реструктуризацією, у якому на підставі рішення зборів кредиторів від 27.01.2025 заявник просить визнати фізичну особу ОСОБА_1 банкрутом та відкрити процедуру погашення боргів.

31.01.2025 за вх.. № 1487/25 від АТ Ощадбанк надійшли заперечення на заяву боржника від 17.01.2025.

Ухвалою від 03.02.2025 занесеною до протоколу судового засідання, судове (підсумкове) засідання за клопотанням керуючого реструктуризацією відкладено на 17.03.2025.

Ухвалою від 17.03.2025 занесеною до протоколу судового засідання, судове (підсумкове) засідання за клопотанням керуючого реструктуризацією відкладено на 06.05.2025.

Ухвалою від 06.05.2025 занесеною до протоколу судового засідання, судове (підсумкове) засідання за клопотанням керуючого реструктуризацією відкладено на 09.06.2025.

Судове засідання для розгляду погодженого кредитором плану реструктуризації боргів/переходу до процедури погашення боргів/закриття провадження (підсумкове) у даній справі 09.06.2025 не відбулося у зв`язку із відрядженням головуючого судді.

Ухвалою від 13.06.2025 суд призначив підсумкове засідання на 21.07.2025.

10.07.2025 за вх. № 10223/24 до суду надійшло клопотання представника боржника, у якому заявник просить відмовити у задоволенні заяви банку про закриття провадження та просить задовольнити раніше подані клопотання боржника та керуючого реалізацією про визнання боржника банкрутом та відкриття процедури погашення боргів.

Також 10.07.2025 за вх. № 10276/25 від керуючого реструктуризацією надійшли пояснення (вих. № 02-01/345 від 10.07.2025), за змістом яких керуючий реструктуризацією не вбачає підстав вважати поведінку боржника недобросовісною та відповідно не підтримує клопотання банку про закриття провадження.

10.07.2025 за вх.. № 10277/25 до суду надійшла заява боржника про роз`яснення причин неподання суду відкорегованих декларацій за 2021-2024 роки.

Ухвалою від 21.07.2025 занесеною до протоколу судового засідання, судове (підсумкове) засідання за клопотанням АТ Державний ощадний банк України в особі філії Миколаївського обласного управління АТ Ощадбанк відкладено на 11.08.2025.

22.07.2025 до суду за вх. № 10794/25 надійшов відзив АТ Ощадбанк на клопотання представника боржника та керуючого реструктуризацією про визнання боржника банкрутом і відкриття процедури погашення боргів (вх.. № 10223/25 від 10.07.2025), заяву ОСОБА_1 про долучення доказів (вх. № 10277/25 від 10.07.2025), заяву арбітражного керуючого Пляки С.В. з додатковими поясненнями щодо декларацій боржника (вх. № 10267/25 від 10.07.2025). Банк просить відмовити представнику боржника у задоволенні клопотання щодо задоволення раніше поданих клопотань боржника та керуючого реструктуризацією про визнання боржника банкрутом та відкриття процедури погашення боргів (вх. № 10223/25 від 10.07.2025) та відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про доручення доказів до матеріалів справи (вх. № 10277/25 від 10.07.2025). Банк наполягає на недостовірності даних, внесених боржником до декларацій про доходи та пропуском строку подання виправлених декларацій.

Ухвалою від 11.08.2025, занесеною до протоколу судового засідання, підсумкове засідання за клопотанням АТ Ощадбанк відкладено на 13.10.2025.

Ухвалою від 13.10.2025 занесеною до протоколу судового засідання, підсумкове засідання, (у т.ч. розгляд клопотання боржника про скасування арештів) за клопотанням керуючого реструктуризацією відкладено на 08.12.2025.

24.10.2025 керуючий реструктуризацією надав суду нову редакцію плану реструктуризації боржника.

Ухвалою від 08.12.2025 занесеною до протоколу судового засідання, підсумкове засідання відкладено на 16.02.2026.

Учасники справи, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи шляхом доставлення ухвали до Електронного кабінету ЄСІТС та надсилання на поштову адресу, до суду не з`явилися, причин неявки не повідомили, заяв щодо відкладення розгляду справи також не подали.

Станом на час розгляду справи клопотань про відкладення підсумкового засідання чи про неможливість розгляду справи у даному судовому засіданні суду не надходило.

У судовому засіданні 16.02.2026 судом підписано вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши у підсумковому судовому засіданні матеріали справи, суд установив наступне.

21.10.2019 введено в дію КУзПБ, згідно з пунктом 4 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" якого втратив чинність Закон про банкрутство.

Частиною 1 статті 2 КУзПБ передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Із введенням в дію КУзПБ запроваджено новий правовий інститут, який застосовується щодо врегулювання питання неплатоспроможності фізичної особи, у тому числі фізичної особи - підприємця, та є відмінним (наділеним особливостями) за метою і механізмом реалізації від інституту банкрутства юридичних осіб.

Неплатоспроможність - це неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом (стаття 1 КУзПБ).

З пояснювальної записки до проекту КУзПБ вбачається, що метою запровадження інституту неплатоспроможності фізичних осіб було визначено врегулювання відносин щодо відновлення платоспроможності боржників, які опинилися в скрутній фінансовій ситуації та потребують допомоги з боку держави.

Тому призначенням цих норм законодавець визначив забезпечення допомоги чесним боржникам шляхом передусім реструктуризації їх боргів, а у разі неможливості у майбутньому погасити борги - заслужити їх списання.

Також у преамбулі КУзПБ закріплено, що цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

За таким підходом, на відміну від банкрутства юридичних осіб, у назві та за змістом положень Книги четвертої КУзПБ - "Відновлення платоспроможності фізичних осіб" законодавець закцентував на пріоритеті реабілітаційної процедури щодо боржника, який залежно від власної волі та обставин справи може отримати звільнення від боргів за результатами судових процедур у справі про неплатоспроможність фізичних осіб.

Отже, застосовуючи ці норми, необхідно враховувати, що, на відміну від банкрутства юридичних осіб, задоволення вимог кредиторів як основна мета провадження про неплатоспроможність фізичних осіб КУзПБ не встановлена.

З огляду на виключне право лише боржника - фізичної особи на ініціювання справи про свою неплатоспроможність (стаття 116 КУзПБ) Верховний Суд зауважує, що цим Кодексом запроваджено "добровільне банкрутство" боржника - фізичної особи, що є правом, яким боржник, у разі дотримання певних вимог, може скористатися задля реструктуризації боргів, їх часткового чи повного прощення (списання), за результатом чого отримати звільнення від боргів і відновити свою платоспроможність.

Подібний за змістом висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, викладеним у постанові від 26.05.2022 у справі №903/806/20.

Отже, процедура неплатоспроможності фізичних осіб була введена законодавцем як інструмент виходу правовим способом зі скрутного фінансового становища для приватних осіб, а саме задля звільнення від боргів та відновлення платоспроможності.

Особливості застосування процедури банкрутства до боржника - фізичної особи передбачено Книгою четвертою "Відновлення платоспроможності фізичної особи" КУзПБ.

Відповідно до ст. 113 Кодексу України з процедур банкрутства, провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Частиною 2 статті 6 КУзПБ визначено, що до боржника - фізичної особи застосовуються такі судові процедури як реструктуризація боргів боржника та погашення боргів боржника.

Про введення процедури реструктуризації боргів боржника господарським суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника (частина 5 статті 119 КУзПБ).

Реструктуризація боргів боржника - судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника (стаття 1 КУзПБ).

Ця судова процедура є першим, обов`язковим та пріоритетним етапом справи про неплатоспроможність фізичної особи, у якій боржник може реалізувати право на зміну способу та порядку сплати боргів з урахуванням його об`єктивних можливостей і прагнення до розрахунку з кредиторами, маючи гарантії залишення частини доходу на задоволення побутових потреб та може отримати прощення (списання) кредиторських вимог чи їх частини.

Вирішуючи питання про перехід до судової процедури погашення боргів фізичної особи - боржника, господарський суд зобов`язаний перевірити наявність визначених частиною 7 статті 123 КУзПБ підстав для закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи з власної ініціативи суду, надати таким обставинам належну юридичну оцінку, про що зазначити у відповідному судовому рішенні. А за тим, врахувавши обставини, що свідчать про добросовісну поведінку боржника у сукупності з іншими обставинами справи, господарський суд вирішує питання щодо подальшого руху справи.

Згідно з пунктом 1 частини 7 статті 123 КУзПБ суд приймає рішення про закриття провадження у справі за клопотанням зборів кредиторів, сторони у справі або з власної ініціативи, зокрема, якщо боржником у декларації про майновий стан зазначена неповна та/або недостовірна інформація про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї, якщо боржник упродовж семи днів після отримання звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки такої декларації не надав суду виправлену декларацію про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів та витрат боржника та членів його сім`ї.

Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду в постанові від 26.05.2022 у справі №903/806/20 зауважив, що розширене коло ініціаторів застосування частини 7 статті 123 КУзПБ та відсутність процесуальних обмежень щодо її реалізації на всіх стадіях справи про неплатоспроможність фізичної особи забезпечують невідворотність такого наслідку очевидно недобросовісних дій боржника.

Враховуючи, що основним призначенням частини 7 статті 123 КУзПБ є припинення реабілітації очевидно недобросовісного боржника та можливість її застосування з власної ініціативи суду, господарський суд не може залишити поза увагою обставини, які вказують на наявність підстав для закриття провадження у справі за цією нормою, тому з власної ініціативи, зокрема розглядаючи інформацію керуючого реструктуризацією про результати перевірки майнового стану боржника або вирішуючи питання про перехід до судової процедури погашення боргів, зобов`язаний перевірити такі обставини та надати їм юридичну оцінку, про що зазначити у відповідному судовому рішенні.

Добросовісність боржника - фізичної особи є визначальним критерієм для оцінки обставин і підстав, з якими КУзПБ пов`язує можливість альтернативного вирішення господарським судом питання щодо подальшого руху справи, зокрема закриття провадження про неплатоспроможність фізичної особи. Тому обставини, що свідчать про недобросовісну поведінку боржника у сукупності з іншими обставинами справи підлягають врахуванню господарським судом при ухваленні рішення про закриття провадження у справі, замість переходу до процедури погашення боргів боржника.

Досліджуючи наявність визначених частиною 7 статті 123 КУзПБ підстав для закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи суд зазначає таке.

Задля ефективної реалізації боржником права на реабілітацію добросовісного боржника КУзПБ передбачає участь арбітражного керуючого у справі про неплатоспроможність фізичної особи, залежно від судової процедури - як керуючого реструктуризацією боргів або керуючого реалізацією майна боржника.

Поряд із загальним правовим статусом арбітражного керуючого, закріпленим у статті 12 КУзПБ, деякі його аспекти у справах про неплатоспроможність фізичних осіб конкретизовано статтею 114 КУзПБ, а особливості механізму реалізації - у інших нормах Книги четвертої цього Кодексу.

Згідно зі статтею 114 КУзПБ арбітражний керуючий у справі про неплатоспроможність фізичної особи користується всіма правами арбітражного керуючого відповідно до законодавства, у тому числі має право отримувати інформацію і документи, що містять конфіденційну інформацію та/або банківську таємницю; здійснювати огляд майна боржника. Арбітражний керуючий у справі про неплатоспроможність фізичної особи зобов`язаний організувати виявлення та складання опису майна боржника.

Своєчасне та належне виконання арбітражним керуючим завдань з перевірки майнового стану боржника є запорукою адекватної оцінки стану неплатоспроможності боржника та його можливостей погасити борг.

Декларація про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність є документом, що заповнюється та подається боржником для розкриття перед судом і кредиторами свого реального майнового стану та дослідження питання можливості реструктуризації боргів. Вона повинна відповідати принципам повноти та достовірності.

Згідно ч.5 ст.116 Кодексу України з процедур банкрутства, декларація про майновий стан подається боржником за три роки (за кожен рік окремо), що передували року подання до суду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Боржник також подає декларацію про майновий стан за рік, в якому подається заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, станом на перше число місяця, що передує місяцю подання заяви до суду.

До членів сім`ї боржника належать особи, які перебувають у шлюбі з боржником (у тому числі якщо шлюб розірвано протягом трьох років до дня подання декларації), а також їхні діти, у тому числі повнолітні, батьки, особи, які перебувають під опікою чи піклуванням боржника, інші особи, які спільно з ним проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких з боржником не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

У даній справі боржник при зверненні до суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність на виконання приписів КУзПБ надав декларації про доходи за 2021-2024 роки (том 1 а.с. 100-143, 165-176, 184-232)).

На підставі ч. 3 ст. 122 КУзПБ керуючим реструктуризацією проведено перевірку декларацій про майновий стан боржника за 2021-2024 р.р. та складено звіт про результати перевірки вих. № 02-01/244 від 10.07.2024 (том 2 а.с. 22-70).

Згідно указаного звіту в результаті перевірки відомостей, вказаних боржником у деклараціях про майновий стан керуючий реструктуризацією встановив, що боржником внесено недостовірні відомості до декларацій. Зокрема арбітражним керуючим встановлено наявність зареєстрованого за ОСОБА_1 на праві власності транспортного засобу OPEL VEKTRA 1,8 державний номер НОМЕР_3 , а також зареєстрованого за членом сім`ї боржника (батьком) права власності на нерухоме майно розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , що не було відображено у первинних деклараціях.

Як вбачається із матеріалів справи зазначений звіт боржником отримано 10.07.2024, про що міститься відмітка на поданому до суду звіті арбітражного керуючого про перевірку декларацій (том 2 а.с. 70).

А вже 11.07.2024 боржник подав суду пояснення та уточнюючі декларації, які зареєстровані за вх.. № 8377/24 (том 2 а.с. 177-225). Згідно заяви ОСОБА_1 останній вніс зміни до декларацій про майновий стан за 2021-2024 роки, та надав 11.07.2024 оновлені декларації. До оновлених декларацій внесено інформацію про зареєстроване за Боржником право власності на транспортний засіб. Про інші зміни боржник не зазначає.

Звіту керуючого реструктуризацією про перевірку виправлених декларацій матеріали справи не містять.

Разом з тим, як зазначено кредитором у заяві про закриття провадження та у інших документах по суті справи, боржником у виправлених деклараціях про майновий стан знову зазначена неповна інформація. Банк зазначає, що в деклараціях боржник надав недостовірну інформацію про свій майновий стан та майновий стан членів його сім`ї (не було зазначено наявність у власності боржника транспортного засобу, зареєстрованої за батьком боржника квартири та доходу матері боржника від підприємницької діяльності); 2) боржник у 2021 та 2022-2024 неодноразово перетинав кордон із дружиною, дочкою та матір`ю, однак дані поїздки та всі витрати у справі про банкрутство не співмірні із задекларованим доходом боржника за три роки, що на думку банку свідчить про приховування боржником свого дійсного майнового стану; 3) впродовж 3-х місяців з дати відкриття провадження у справі про неплатоспроможність план реструктуризації боргів ОСОБА_1 кредиторами не схвалений, що є окремою самостійною підставою, на думку банку, для закриття провадження у справі; 4) провадження у даній справі, на думку банку, відкрито за відсутності документальних підтверджень зареєстрованого місця проживання боржника, оскільки в межах справи №915/1047/20 судом було встановлено, що станом на 12.08.2020 в Реєстрі територіальної громади міста Миколаєва відсутні відомості про реєстрації місця проживання ОСОБА_1 .

Згідно пояснень боржника (наданих 21.01.2025), боржник визнає, що ним були допущені помилки у поданих суду деклараціях щодо транспортного засобу та нерухомого майна батька, проте, як зазначає боржник після повідомлення арбітражного керуючого про недостовірність даних , він вніс відповідні відомості до декларацій та подав їх до суду. Що стосується доходу матері боржника від підприємницької діяльності, боржник зазначає про відсутність відповідної інформації у зв`язку з конфіденційністю.

Щодо витрат на перетинання кордону боржник зазначає, що подорож до Єгипту фінансувала його мати, а подальші перетинання кордону пов`язані зі збереженням життя та здоров`я родини також відбувалися за рахунок матері боржника.

Щодо місця реєстрації боржник пояснює, що у паспорті зазначені достовірні дані.

Щодо неподання схваленого плану реструктуризації боржник стверджує, що при зверненні до суду надав проект такого плану, а отже банк був обізнаним про його умови з початку процедури. А отже міг подати суду конструктивні зауваження , а натомість банк констатує факт неподання схваленого плану.

У заяві від 09.06.2025 (вх.. № 10277/25 від 10.07.2025) боржник виклав пояснення щодо подання до суду невиправлених декларацій. Зокрема боржник стверджує, що помилково надіслав не ті декларації, оскільки арбітражному керуючому було надіслано відкореговані декларації. Відповідні докази разом з деклараціями долучені до указаної заяви.

Надаючи правову кваліфікацію зазначеним обставинам, суд виходить з такого.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Зі змісту преамбули вказаного кодексу вбачається, що останнім встановлено умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Відповідно до статті 113 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією книгою.

Порядок і наслідки відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, визначені статтями 116, 120 Кодексу України з процедур банкрутства.

При цьому, кодексом визначений перелік документів та відомостей, необхідних заявнику при зверненні до суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи.

Зокрема, як вбачається із приписів п.11 ч.2 ст.116 Кодексу України з процедур банкрутства, до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додається, у тому числі, декларація про майновий стан боржника за формою, затвердженою державним органом з питань банкрутства.

Згідно ч.5 статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства декларація повинна містити інформацію щодо майна, доходів та витрат боржника і членів його сім`ї, що перевищують 30 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня календарного року, за який подається декларація.

Згідно з положеннями частини 5 статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства декларація про майновий стан подається боржником за три роки (за кожен рік окремо), що передували поданню до суду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Декларація повинна містити інформацію щодо майна, доходів та витрат боржника і членів його сім`ї, що перевищують 30 розмірів мінімальної заробітної плати. До членів сім`ї боржника належать особи, які перебувають у шлюбі з боржником (у тому числі якщо шлюб розірвано протягом трьох років до дня подання декларації), а також їхні діти, у тому числі повнолітні, батьки, особи, які перебувають під опікою чи піклуванням боржника, інші особи, які спільно з ним проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких з боржником не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

Отже, надання декларації про майновий стан є процесуальним обов`язком боржника у провадженнях про неплатоспроможність фізичної особи.

Інститут надання фізичною особою декларації про майновий стан боржника за останні три роки разом із заявою про визнання її неплатоспроможною обумовлений, передусім, необхідністю визначення обсягів майнових активів боржника з метою ефективного здійснення процедури погашення боргів такої особи, їх реструктуризації та подальшого задоволення грошових вимог кредиторів.

Саме тому реалізація обов`язку фізичної особи, яка звернулася до компетентного суду за визнанням факту її неплатоспроможності, у тому числі, надавати достовірну інформацію про все наявне майно, зумовлена не тільки формальними вимогами законодавця, а й сутнісним змістом процедур у справах про неплатоспроможність фізичної особи.

Кодексом України з процедур банкрутства, наказом Міністерства юстиції України від 18.02.2020 №593/5 "Про порядок подання арбітражними керуючими обов`язкових відомостей (інформації)" не передбачено імперативних норм щодо встановленої форми подання керуючим реструктуризацією звіту за результатами перевірки декларації боржника у справі про неплатоспроможність.

Отже, звіт керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларації боржника за своєю суттю відображає зміст встановлених при відповідній перевірці обставин.

При цьому, допустивши виявлення нових відомостей щодо майнового стану боржника, які останнім не були зазначені, або їх неточності, керуючий реструктуризацією, в силу вимог Кодексу України з процедур банкрутства, повідомляє боржника за результатами проведеної перевірки вказаних обставин.

Керуючий реструктуризацією здійснює перевірку декларації боржника, оформлює висновки за результатами проведеної перевірки та, у разі виявлення керуючим реструктуризацією неповної та/або недостовірної інформації про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї, обов`язково її доводить до відома боржнику, у результаті чого в останнього виникає право виправити декларацію у строк встановлений законом.

Якщо боржник не скористався наданим йому правом усунути недоліки поданих ним декларацій виявлені за наслідками їх перевірки арбітражним керуючим наступають наслідки визначені п.1 ч.7 ст.123 Кодексу України з процедур банкрутства.

Закон не передбачає перевірку керуючим реструктуризацією виправлених декларацій, а зазначена в них інформація підлягає оцінці судом та використанню при подальшому розгляді справи.

Частиною 7 статті 123 Кодексу України з процедур банкрутства, яка містить назву "Наслідки затвердження плану реструктуризації боргів боржника" передбачено, що суд приймає рішення про закриття провадження у справі за клопотанням зборів кредиторів, сторони у справі або з власної ініціативи, якщо встановить зокрема, що боржником у декларації про майновий стан зазначена неповна та/або недостовірна інформація про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї, якщо боржник упродовж семи днів після отримання звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки такої декларації не надав суду виправлену декларацію про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів та витрат боржника та членів його сім`ї; майно членів сім`ї боржника було придбано за кошти боржника та/або зареєстровано на іншого члена сім`ї з метою ухилення боржника від погашення боргу перед кредиторами.

За змістом частини 2 наведеної статті основними завданнями зборів кредиторів у процедурі реструктуризації боргів боржника є: 1) розгляд звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларації про майновий стан боржника; 2) розгляд проекту плану реструктуризації боргів боржника; 3) прийняття рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника або про звернення з клопотанням до господарського суду про перехід до процедури погашення боргів боржника або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність. Проведення зборів кредиторів та голосування на них здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

Отже, Кодексом України з процедур банкрутства за результатами встановленого факту невідповідності інформації або її неточності у декларації про майновий стан боржника у випадку їх неусунення впродовж встановленого законодавством строку на стадії реструктуризації боргів боржника передбачено наявність підстави для закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

При цьому, певні неточності в декларації про майновий стан не можуть слугувати підставою для відмови у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність або закриття провадження у такій категорії справ, оскільки законодавцем наділено боржника можливістю усунути такі неточності шляхом надання суду виправленої декларації.

За змістом пункту 1 частини 7 наведеної вище статті 123 Кодексу України з процедур банкрутства у разі встановлення обставин зазначення боржником у декларації про майновий стан неповної та/або недостовірної інформації про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї ці недоліки можуть бути усунуті упродовж семи днів після отримання звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки такої декларації шляхом надання суду виправленої декларації про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів та витрат боржника та членів його сім`ї.

Аналіз наведеної правової норми свідчить, що законодавець визначив певну послідовність дій учасників у справі про банкрутство фізичної особи: боржник подає суду декларації; керуючий реструктуризацією перевіряє декларації надані боржником та виявляє чи наявна у деклараціях поданих боржником неповна та/або недостовірна інформація; боржник отримує звіт керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларацій; боржник упродовж семи днів після отримання звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки його декларації має право подати суду виправлену декларацію про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів та витрат боржника та членів його сім`ї з урахуванням наданих керуючим реструктуризацією зауважень.

Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 26.05.2022 у справі №903/806/20 сформулював принцип добросовісної поведінки боржника - фізичної особи, за яким право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог, при цьому демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог.

Саме такий боржник реалізує право ініціювати провадження у справі про власну неплатоспроможність не на шкоду кредиторам, а для досягнення легітимної мети цього провадження - соціальної реабілітації добросовісного боржника за спеціальною судовою процедурою шляхом реструктуризації заборгованості та/або звільнення від боргів задля відновлення його платоспроможності.

Судова палата для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 26.05.2022 у справі № 903/806/20 також зауважила, що Кодекс України з процедур банкрутства містить низку процесуальних запобіжників задля спонукання боржника до належного виконання обов`язків та уникнення недобросовісного використання судових процедур неплатоспроможності, серед яких, зокрема, закриття провадження у справі про неплатоспроможність у випадку ненадання боржником повної і достовірної інформації про власне майно, доходи і витрати та членів його сім`ї; приховування боржником власних активів через їх передачу членам сім`ї; якщо боржника притягнуто до адміністративної чи кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю.

При цьому п.1 ч.7 ст.123 КУзПБ розмежовує такі поняття як "неповна" та "недостовірна" інформація, зазначення якої має безумовний наслідок для боржника у вигляді закриття провадження у справі.

Верховний Суд у зазначеній постанові звернув увагу на те, що положення ст.123 КУзПБ є безумовним заходом відповідальності боржника за дії на шкоду кредиторам, тому не передбачають альтернативного вирішення та необхідності з`ясування мотивів боржника - фізичної особи, за встановлення відповідних фактів господарським судом. До того ж, розширене коло ініціаторів застосування ч.7 ст.123 КУзПБ та відсутність процесуальних обмежень щодо її реалізації на всіх стадіях справи про неплатоспроможність фізичної особи забезпечують невідворотність такого наслідку очевидно недобросовісних дій боржника.

Господарський суд не може залишити поза увагою обставини, які вказують на наявність підстав для закриття провадження у справі за ч.7 ст.123 КУзПБ, тому з власної ініціативи зобов`язаний перевірити такі обставини справи та надати їм юридичну оцінку, про що зазначити у відповідному судовому рішенні. Одним із принципів, які характерні для правового інституту неплатоспроможності є принцип судового контролю у процедурах банкрутства (неплатоспроможності) щодо повноти та належності дій учасників провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), що зобов`язує суд з достатньою повнотою встановити об`єктивні обставини правовідносин сторін по множинних предметах спорів, які виникають у процедурах банкрутства (неплатоспроможності). Тож, на відміну від справ позовного провадження, в яких господарський суд обмежений принципами диспозитивності та змагальності сторін, у справах про банкрутство (неплатоспроможність) судовий контроль є невід`ємною складовою цього провадження.

Аналогічний за змістом висновок, викладений у постанові судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.09.2021 у справі №911/2043/20.

За змістом наведених положень КУзПБ та згідно з усталеною правовою позицією Верховного Суду, зокрема викладеною в постанові від 26.05.2022 у справі № 903/806/20, процедура реструктуризації боргів боржника є першим, обов`язковим та пріоритетним етапом справи про неплатоспроможність фізичної особи, у якій боржник може реалізувати право на зміну способу та порядку сплати боргів з урахуванням його можливостей і намірів щодо розрахунку з кредиторами, маючи гарантії залишення частини доходу на задоволення побутових потреб, а також може отримати прощення (списання) кредиторських вимог чи їх частини.

Саме на цьому акцентував Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20, вказавши, що з огляду на мету та цілі КУзПБ інститут неплатоспроможності фізичних осіб призначений для зняття з боржника - фізичної особи тягаря боргів, які мають значний розмір та не можуть бути погашені за рахунок поточних доходів і належного цій особі майна. Правове регулювання відносин, що виникають між боржником та іншими учасниками справи про неплатоспроможність, має на меті поетапно створити для боржника - фізичної особи найбільш сприятливі умови для погашення боргів шляхом їх реструктуризації, а при нерезультативності таких заходів - забезпечити ефективний механізм продажу активів боржника.

За такого підходу у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи скористатися правом на реабілітацію, зокрема у спосіб, що певною мірою утискає інтереси кредиторів, заслуговує лише сумлінний боржник, інше б суперечило принципу добросовісності, який ґрунтується на приписах статей 3 та 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), відповідно до яких дії учасників правовідносин мають бути добросовісними (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, а також завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частини друга, третя статті 13 ЦК України).

У цьому висновку суд звертається до висновку Верховного Суду у подібних правовідносинах, що наведена в постанові від 15.02.2024 у справі 904/7413/21.

До боржника - фізичної особи КУзПБ установлює спеціальні вимоги щодо його добросовісності, як запоруку досягнення компромісу між сторонами стосовно погашення боргів, що має ґрунтуватися на поступках кредиторів та сумлінній співпраці боржника з керуючим реструктуризацією і кредиторами, а також на його відкритій взаємодії з судом, яка полягає у добросовісному користуванні процесуальними правами та сумлінному виконанні процесуальних обов`язків.

Твердження боржника про технічну помилку при поданні до суду виправлених декларацій не знаходить свого підтвердження у матеріалах справи. Більше того, зазначені пояснення надані боржником більш ніж через півроку з дати подання до суду заяви АТ «Ощадбанк» про закриття провадження у справі саме з підстав, зазначених у п. 1 ч. 7 ст. 123 КУзПБ.

У Постанові Верховного суду 28 червня 2023 року, справа № 757/48467/21 зазначено, що попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно з пунктами 2, 4, 6, 7 частини 2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Частиною 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Оскільки, провадження у справі №915/254/24 відкрито саме за заявою ОСОБА_1 про свою неплатоспроможність, є очікуваним, що останній має слідкувати та цікавитись розглядом його справи, перевіряти надходження документів на зазначену ним пошту.

Тож, проаналізувавши процесуальну поведінку боржника, зважаючи на обставину надання боржником неповної інформації та пропуск строку на подання виправленої декларації, суд не може констатувати добросовісність виконання боржником своїх обов`язків.

Зазначений висновок не можна вважати проявом надмірного формалізму, адже законодавством про банкрутство чітко прописаний механізм усунення боржником недостовірних відомостей у деклараціях про його майновий стан.

Слід зауважити, що станом на час розгляду даної справи боржник так і не надав суду виправлених декларацій.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті власних інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04.10.2001 у справі "Тойшлер проти Германії" (Тeuschler v. Germany)).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Згідно із пунктом 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно статті 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, на підставі п. 1 ч. 7 ст. 123 КУзПБ суд приходить до висновку про закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .

У зв`язку з закриттям провадження у даній справі належить залишити без розгляду клопотання про визнання боржника банкрутом, заяву згоду арбітражного керуючого, клопотання про скасування арештів.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, №303-А. пункт 29).

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що ним було надано вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах. Решта доводів та заперечень сторін судом до уваги не береться, оскільки не спростовують наведених вище висновків.

Керуючись ст. 9, 12, 113, 114, 123 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження у справі № 915/254/24 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

2. Припинити дію мораторію на задоволення вимог кредиторів.

3. Припинити повноваження керуючого реструктуризацією боргів фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) арбітражного керуючого Пляки Сергія Валерійовича (свідоцтво № 465 від 15.03.2013).

4. Залишити без розгляду клопотання керуючого реструктуризацією про визнання фізичної особи ОСОБА_1 банкрутом та відкриття процедури погашення боргів (від 28.10.2024 вх.. № 13081/24), заяву арбітражного керуючого Пляки С.В. про згоду на призначення керуючим реалізацією майна у справі про неплатоспроможність: ОСОБА_1 (28.10.2024 вх.. № 13079/2), клопотання боржника про визнання його банкрутом, відкриття процедури погашення боргів та призначення керуючим реалізацією майна арбітражного керуючого Пляку С.В. (29.10.2024 вх.. № 13193/24), клопотання боржника про скасування арештів (02.06.2025 вх. № 8297/25).

5. Копію ухвали надіслати боржнику, керуючому реструктуризацією, Головному управлінню ДПС в Миколаївській області, Одеському міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції України, Головному управлінню Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Миколаївській області, Корабельному районному суду м. Миколаєва, Державній прикордонній службі Україні.

Ухвала набирає законної сили в порядку ч.ч. 4, 5 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства та може бути оскаржена.

У зв`язку з тривалими повітряними тривогами по місту Миколаєву повний текст ухвали суду складено та підписано 24.02.2026.

Суддя Т.М.Давченко