ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року

м. Київ

cправа № 916/420/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Васьковського О. В. - головуючого, Огородніка К. М., Погребняка В. Я.,

за участі секретаря судового засідання Аліференко Т. В.

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду (головуючий -

Аленін О. Ю., судді: Принцевська Н. М., Філінюк І. Г.) від 17.11.2025

за заявою фізичної особи ОСОБА_2

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю Юридична компанія "Сенат"

про визнання банкрутом.

Учасники справи:

представник скаржника ( ОСОБА_1 ) - Луб В. В., адвокат (не приєднався до судового засідання в режимі відеоконференції з технічних причин представника);

представник ОСОБА_3 - Мигаль І. Г. особисто, Іщенко О. В., адвокат;

представник боржника - розпорядник майна арбітражний керуючий Дарієнко В. Д., Лисевич С. В., адвокат.

1. Короткий зміст вимог

1.1. 17.02.2025 Господарський суд Одеської області ухвалив відкрити за заявою фізичної особи ОСОБА_2 провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Юридична компанія "Сенат" (далі - Боржник) за правилами Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), ввести процедуру розпорядження майном, мораторій на задоволення вимог кредиторів та призначити розпорядником майна арбітражного керуючого Дарієнка В. Д. тощо.

1.2. 20.03.2025 фізична особа ОСОБА_3 ( ОСОБА_3 ) подав заяву про визнання кредитором до Боржника на суму 107 276 253 грн 67 коп.

1.3. Заява обґрунтована заборгованістю Боржника перед Кредитором на заявлену суму за невиконаним договором від 15.05.2019 позики, укладеним Кредитором як позикодавцем з фізичною особою ОСОБА_4 , за виконання зобов`язань якого з повернення кредитору запозичених у нього 1,5 млн доларів США поручився Боржник згідно з укладеним між трьома вказаними особами договором поруки від 15.05.2019.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

2.1. 23.06.2025 Господарський суд Одеської області за результатами проведення попереднього засідання у справі ухвалив, про визнання зокрема грошових вимог ОСОБА_3 до Боржника в сумі 107 276 253 грн 67 коп. основної заборгованості та 20% річних, із задоволенням в 4 чергу вимог кредиторів з визначенням цих вимог, а також вимог цього Кредитора в сумі 6 056 грн 00 коп. із задоволенням у першу чергу до переліку визнаних вимог для внесення розпорядником майна Боржника до реєстру вимог кредиторів.

2.2. Судове рішення мотивоване обґрунтованістю та доведенням доказами (первинними документами) грошових вимог до Боржника на заявлену суму, а також доведенням доказами у справі фінансової спроможності Кредитора запозичити кошти в сумі заявлених у справі грошових вимог.

3. Апеляційне провадження

3.1. 06.10.2025 фізична особа ОСОБА_1 в ході здійснення апеляційного провадження з перегляду ухвали Господарського суду Одеської області від 23.06.2025 за скаргами Боржника, ОСОБА_2 та арбітражного керуючого Дарієнка В. Д. подав заяву про залучення ОСОБА_1 до участі у цій справі як правонаступника кредитора ОСОБА_3 та просив замінити цю особу його правонаступником ОСОБА_1 , зобов`язавши розпорядника майна Боржника внести відповідні зміни до реєстру вимог кредиторів Боржника.

3.2. Заява обґрунтована укладенням заявником з ОСОБА_3 договору відступлення права вимоги до позичальника ОСОБА_4 за укладеним з ним Кредитором договором позики, а також права вимоги за укладеним з Боржником відповідним договором поруки.

4. Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

4.1. 17.11.2025 Південно-західний апеляційний господарський суд постановив про задоволення апеляційних скарг Боржника, ОСОБА_2 та арбітражного керуючого Дарієнка В. Д., скасування ухвали Господарського суду Одеської області від 23.06.2025 в частині визнання та включення до реєстру вимог кредиторів грошових вимог ОСОБА_3 та відхилення грошових вимог цієї особи до Боржника.

4.2. Судове рішення мотивоване обґрунтованими сумнівами щодо дійсності укладених між сторонами та доданих до заяви про визнання кредиторських вимог договорів позики та поруки, оскільки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ТОВ "ГРАН-ДЕВЕЛОПМЕНТ", яке попередньо запозичило кошти ОСОБА_3 , та Боржник не є пов`язаними особами, не мали жодної мети, доцільності та економічного сенсу щодо укладення договорів позики та поруки, зокрема враховуючи і те, що ОСОБА_3 безпосередньо заперечив і факт запозичення ним коштів на заявлену суму, і факт укладення відповідних договорів позики та поруки, і наявність у нього вимог до Боржника, а доказами у справі стосовно розміру доходів ОСОБА_3 та позичальника ОСОБА_4 спростовуються їх фінансова можливість запозичити та гарантувати повернення коштів у сумі заявлених у цій справі грошових вимог.

Також суд зазначив про відмову у задоволенні заяви фізичної особи ОСОБА_1 про залучення його до участі у цій справі як правонаступника Кредитора та заміну Кредитора Боржника його правонаступником ОСОБА_1 з мотивів обґрунтованих сумнівів суду щодо дійсності укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 договору відступлення права вимоги від 23.06.2025.

5. Встановлені судами обставини

5.1. У заяві про визнання грошових вимог до Боржника ОСОБА_3 послався на наявність заборгованості Боржника як поручителя за договором позики від 15.05.2019, яка становить 1 500 000 доларів США, що за курсом НБУ складає 62 159 250,00 грн. та двадцять відсотків річних 1 088 743,92 доларів США, що за курсом НБУ складає 45 117 003 грн 67 коп.

До заяви надано копії: паспорту; реєстраційного номеру облікової картки платника податків; договору позики від 15.05.2019; договору поруки від 15.05.2019; вимоги про сплату боргу від 05.12.2019; відповіді Боржника на вимогу від 17.12.2019.

Відповідно до цих доказів 15.05.2019 між ОСОБА_3 (Позикодавець) та ОСОБА_4 (Позичальник) укладено договір позики (оригінал вказаного договору було надано заявником для огляду в судовому засіданні 26.05.2025).

Відповідно до пункту 1 договору позики Позикодавець передає у власність Позичальника, а Позичальник приймає у власність від Позикодавця грошові кошти в сумі 1 500 000 доларів США та зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у визначений цим договором строк.

Пунктом 2 укладеного договору сторони погодили, що сума позики (1 500 000 доларів США), встановлена пунктом 1 даного Договору отримана Позичальником в момент укладення цього договору, що підтверджується актом приймання-передачі грошових коштів, підписаного сторонами.

Відповідно до пункту 2 договору позики позика у сумі 1 500 000,00 доларів США має бути повернута в доларах США (або еквівалент в гривні за курсом НБУ на день платежу) у наступному порядку: 1 000 000,00 дол. США - до 30.11.2019 (включно); 500 000,00 дол. США - до 30.11.2024 (включно).

За умовами пункту 4 Договору визначено, що Позикодавець свідчить, що дійсно є власником грошових коштів, не має обмежень щодо свого права розпорядження грошовими коштами, грошові кошти, на момент укладення цього договору нікому іншому не подаровані, не відчужені іншим способом, права третіх осіб щодо грошових коштів відсутні, питання права власності на грошові кошти не є предметом судового розгляду, будь-які спори відносно зазначених грошових коштів відсутні, грошові кошти не внесені до статутного капіталу юридичної особи.

Позичальник зобов`язаний повернути Позикодавцеві суму позики, визначену у пункті 1 цього договору, без сплати процентів. Сума позики, встановлена в пункті 1 цього договору, може бути повернута Позичальником Позикодавцеві достроково. Позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання за даним договором. У разі прострочення повернення будь-якої частини позики Позикодавець має право вимагати від Позичальника дострокового повернення суми позики, що залишилася не повернутою. Також, у разі прострочення повернення будь-якої частини позики Позичальником за даним договором, Позичальник зобов`язаний сплатити Позикодавцю двадцять процентів річних від простроченої суми (пункти 5- 8.1. Договору).

Згідно з пунктом 12 укладеного правочину сторони підтвердили, що цей договір відповідає нашим дійсним намірам і не носить характеру фіктивного та удаваного правочину, укладається нами у відповідності зі справжньою нашою волею, без будь-якого застосування фізичного чи психічного тиску та па вигідних для нас умовах і не є результатом впливу тяжких обставин, договір укладається нами без застосування обману чи приховування фактів, які мають істотне значення, ми однаково розуміємо значення, умови договору, його природу і правові наслідки, бажаємо настання саме тих правових наслідків, що створюються даним договором, а також свідчимо, що договором визначені всі істотні умови, про що свідчать наші особисті підписи на договорі.

5.2. Актом приймання-передачі коштів за Договором позики від 15.05.2025 сторони погодили, що ОСОБА_3 передав грошові кошти (суму позики) у сумі 1 500 000,00 доларів США згідно з договором позики від 15.05.2019, а ОСОБА_4 - отримав вказані кошти.

5.3. 15.05.2019 між ОСОБА_3 (Кредитор), ОСОБА_4 (Боржник) та Боржником (Поручитель) укладено договір поруки, відповідно до умов якого Поручитель (Боржник) зобов`язується відповідати перед Кредитором за виконання Боржником зобов`язань за Договором позики від 15.05.2019 (з усіма змінами та доповненнями, як укладеними, так і такими, що будуть укладені в майбутньому), укладеним між Кредитором та Боржником, а саме: сплати грошових коштів у сумі 1 500 000,00 доларів США, у наступному порядку: 1 000 000,00 (один мільйон) доларів США 00 центів - до 30.11.2019 року (включно); 500 000,00 (п`ятсот тисяч) доларів США 00 центів - до 30.11.2024 року (включно) (пункт 1.1 Договору).

Поручитель поручається перед Кредитором за виконання Боржником свого обов`язку в повному обсязі і відповідає перед Кредитором за порушення зазначеного зобов`язання Боржником. Поручитель ознайомлений з умовами Договору позики, ніяких заперечень, а також непорозумінь щодо його положень не має (пункти 1.1- 1.2 Договору).

Відповідно до положень розділу 2 Договору поруки "Зміст зобов`язання, забезпеченого порукою", змістом забезпеченого порукою зобов`язання є:

- сплата грошових коштів у сумі 1 500 000 доларів США у наступному порядку: 1 000 000 доларів США - до 30.1 1.2019 (включно); 500 000 доларів США - до 30.11.2024 (включно), або в інший термін, в т.ч. дострокового погашення у випадках, передбачених Договором позики;

- сплата можливої неустойки (пені, штрафу), річних в розмірі, визначеному Договором позики;

- інші витрати щодо задоволення вимог Кредитора за Договором позики.

За умовами укладеного правочину Боржник зобов`язався протягом трьох робочих днів від дати отримання листа Кредитора про невиконання Боржником забезпеченого порукою зобов`язання за Договором позики виконати відповідне зобов`язання; у разі невиконання Боржником забезпеченого порукою зобов`язання відповідати перед Кредитором разом з Боржниками як солідарні боржники всім своїм майном на яке, згідно з чинним законодавством України, може бути звернено стягнення (пункти 3.1.1. - 3.1.2. Договору).

Відповідно до пункту 3.3.1. Договору Кредитор зобов`язаний: протягом 7 (семи) робочих днів з дати виконання Поручителем забезпеченого порукою зобов`язання надати Поручителю на його письмову вимогу відповідні документи, що підтверджують дійсність вимоги, розмір виконаного Поручителем зобов`язання, а також інші необхідні Поручителю документи для реалізації належного йому права зворотної вимоги до Боржника.

У випадку порушення своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність визначену цим Договором та чинним законодавством. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Сторони не несуть відповідальність за порушення своїх зобов`язань за цим Договором, якщо воно сталося не з їх вини. Сторона вважається не винуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів для належного виконання зобов`язання (пункти 4.1 - 4.2 Договору).

Пунктом 6.1 Договору Сторони погодили, що даний договір вступає в силу з моменту його підписання Сторонами і діє до моменту повного виконання зобов`язань за Договором позики, вказаним у пункті 1.1 цього договору.

5.4. У зв`язку з невиконанням ОСОБА_4 умов договору позики від 15.05.2019, за виконання якого поручився Боржник в частині повернення коштів у сумі 1 000 000 доларів США, строк виконання якого настав 30.11.2019, ОСОБА_3 звернувся до Боржника із вимогою від 05.12.2019 про термінове погашення вказаної заборгованості.

5.5. Боржник у відповіді від 17.12.2019 на вимогу заявника щодо погашення заборгованості повідомив, що повністю усвідомлює правові наслідки прострочення виконання зобов`язання ОСОБА_4 та готовий відповідати перед заявником за його виконання у повному обсязі. У вказаній відповіді Боржник також повідомив заявника, що через незадовільний фінансовий стан Боржник не спроможний виконати зобов`язання зі сплати заборгованості в сумі 1 000 000 доларів США на його користь за Договором позики від 15.05.2019, у зв`язку з чим просить кредитора відстрочити погашення вказаної заборгованості на декілька місяців та зазначив, що забезпечить належне та вчасне виконання зобов`язання зі сплати 500 000 доларів США, у випадку прострочення сплати вказаної суми ОСОБА_4 у строк до 30.11.2024 (включно).

5.6. Звертаючись із заявою до суду першої інстанції, ОСОБА_3 зазначив, що строк виконання зобов`язання за Договором позики від 15.05.2019, поручителем за яким є Боржник, у сумі 1 000 000,00 доларів США настав 30.11.2019, строк виконання зобов`язання у сумі 500 000,00 доларів США настав 30.11.2024, проте, ані ОСОБА_4 , ані Боржник дані зобов`язання не виконали.

5.7. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.03.2025 у цій справі, серед іншого, зобов`язано ОСОБА_3 надати документальне підтвердження фінансової спроможності кредитора надати позику 1 500 000,00 доларів США та джерела походження коштів, наданих фізичною особою-кредитором фізичній особі-боржнику за договором позики від 15.05.2019, поручителем якого є Боржник.

На виконання вимог такої ухвали заявник надав копію Договору позики від 26.04.2018, відповідно до якого 26.04.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "ГРАН-ДЕВЕЛОПМЕНТ" (Позикодавець) та фізична особа ОСОБА_3 (Позичальник) уклали договір позики, відповідно до умов якого у порядку та на умовах, передбачених Договором, Позикодавець зобов`язується надати Позичальнику грошові кошти (Позику), а Позичальник зобов`язується прийняти та повернути її (п. 1.1. Договору).

За умовами пункту 1.2. договору Позика надається у сумі 131 150 000,00 (сто тридцять один мільйон сто п`ятдесят тисяч) гривень, що за офіційним курсом НБУ на дату укладення Договору становить 5 000 000,00 доларів США. Позика надається шляхом передання готівкових коштів особисто Позичальнику, що буде підтверджуватись видатковими касовими ордерами.

Згідно п. 1.4. Договору Позика Позичальнику надається строком до 26.04.2018 та має бути повернута згідно з графіком:

-до 31.12.2025 - еквівалент 1 000 000,00 (одного мільйона) доларів США 00 центів за офіційним курсом НБУ у гривні на дату повернення;

-до 31.12.2026 - еквівалент 1 000 000,00 (одного мільйона) доларів США 00 центів за офіційним курсом НБУ у гривні на дату повернення;

-до 31.12.2027 - еквівалент 1 000 000,00 (одного мільйона) доларів США 00 центів за офіційним курсом НБУ у гривні на дату повернення;

- до 26.04.2028 - еквівалент 2 000 000,00 (двох мільйонів) доларів США 00 центів за офіційним курсом НБУ у гривні на дату повернення.

Позикодавець не має права вимагати дострокового повного або часткового повернення Позики, штрафних санкцій, передбачених Договором. Позикодавець гарантує Позичальнику, що дійсно є власником грошових коштів, які надаються у Позику, не має обмежень щодо свого права розпорядження грошовими коштами, грошові кошти не є предметом судового розгляду, грошові кошти внесені учасником до Товариства, будь-які спори відносно зазначених грошових коштів відсутні (пункту 1.7- 1.8 Договору).

Відповідно до пунктів 3.1- 3.2 Договору, цей Договір набуває чинності з дня його підписання Сторонами і є дійсним до моменту виконання Сторонами зобов`язань за Договором. Договір припиняє дію у будь-якому випадку в день повного розрахунку Позичальника з Позикодавцем.

Пунктами 5.6- 5.7 Сторони підтвердили, що Договір відповідає їхній волі і не має характеру фіктивного та удаваного правочину, укладається на вигідних для них умовах і не є результатом впливу тяжких обставин. Сторони підтверджують, що Договір укладається без застосування обману чи приховування фактів, які мають істотне значення, однаково розуміють значення, умови Договору, його природу і правові наслідки, бажають настання саме тих правових наслідків, що створюються Договором, а також свідчать, що Договором визначені всі істотні умови, що підтверджують їхні особисті підписи у Договорі.

5.8. На виконання пункту 1.2 укладеного правочину Позикодавець надав ОСОБА_3 кошти (позику) в сумі 52 460 000 грн 00 коп. та 78 690 000 грн 00 коп. згідно з видатковими касовими ордерами, а саме:

- видатковий касовий ордер від 26.04.2018 на суму 52 460 000 грн 00 коп. (підставою видачі готівки вказано Договір позики від 26.04.2018);

- видатковий касовий ордер від 27.04.2025 на суму 78 690 000 грн 00 коп. (підставою видачі готівки вказано Договір позики від 26.04.2018).

Вказані касові ордери скріплено печаткою ТОВ "ГРАН-ДЕВЕЛОПМЕНТ" та підписом ОСОБА_3 .

5.9. Боржник заперечував правовідносини з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , стверджував про відсутність між сторонами договірних відносин за договором поруки, та відповідно заборгованості перед кредитором.

5.10. Згідно з відомостями у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ "ГРАН-ДЕВЕЛОПМЕНТ", яке надано ОСОБА_3 позику у сумі 5 000 000,00 доларів США, було зареєстроване 23.04.2018. Статутний капітал - 100 000 грн 00 коп.

За спливом трьох днів після створення, а саме 26.04.2018 між ТОВ "ГРАН-ДЕВЕЛОПМЕНТ" та ОСОБА_3 укладено договір позики та надано останньому протягом двох днів готівкою кошти в сумі 52 460 000 грн 00 коп. та 78 690 000 грн 00 коп., про що свідчать видаткові касові ордери, а саме:

- видатковий касовий ордер від 26.04.2018 на суму 52 460 000 грн 00 коп. (підставою видачі готівки вказано Договір позики від 26.04.2018);

- видатковий касовий ордер від 27.04.2025 р. на суму 78 690 000 грн 00 коп. (підставою видачі готівки вказано Договір позики від 26.04.2018).

5.11. Видами діяльності ТОВ "ГРАН-ДЕВЕЛОПМЕНТ" є: 68.10 Купівля та продаж власного нерухомого майна (основний); 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна 68.31; Агентства нерухомості; 68.32 Управління нерухомим майном за винагороду або на основі контракту; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 69.20 Діяльність у сфері бухгалтерського обліку й аудиту; консультування з питань оподаткування; 70.22 Консультування з питань комерційної діяльності й керування.

5.12. ТОВ "ГРАН-ДЕВЕЛОПМЕНТ" не є фінансовою установою до сфери діяльності якої віднесено надання позики, фінансової допомоги тощо.

5.13. Наявні матеріли справи не містять, а учасники справи не надали докази на підтвердження того, що ТОВ "ГРАН-ДЕВЕЛОПМЕНТ" як станом на час створення, так й станом на час надання готівкових коштів ОСОБА_3 , на виконання умов договору позики, мало наявні (на рахунках) відповідні грошові кошти у сумі 5 000 000,00 доларів США, що еквівалентно 131 150 000 грн 00 коп.

5.14. У наявних матеріалах справи відсутні докази, які б достеменно свідчили про те, що грошові кошти, які ТОВ "ГРАН-ДЕВЕЛОПМЕНТ" були спрямовані на надання позики ОСОБА_3 , дійсно було внесені учасником до товариства.

5.15. Наявні матеріли справи не містять, а учасники справи не надали доказів на підтвердження того, що надана ТОВ "ГРАН-ДЕВЕЛОПМЕНТ" ОСОБА_3 сума коштів у сумі понад 50 000 грн 00 коп. були проведені через банки або небанківські фінансові установи та зараховані на рахунок ОСОБА_3 .

5.16. Учасники справи не навели, а суд першої інстанції не з`ясував, з якою метою та для яких цілей фізична особа ОСОБА_3 , який не здійснює господарську діяльність, отримав від ТОВ "ГРАН-ДЕВЕЛОПМЕНТ" кошти у сумі 5 000 000,00 доларів США.

У договорі позики, який укладений між ТОВ "ГРАН-ДЕВЕЛОПМЕНТ" та ОСОБА_3 , відсутні умови, в яких сторони визначили мету отримання позичальником коштів.

За умовами договору позики від 26.04.2018 відсотки на Позику, що надається за Договором, не нараховуються (пункту 1.3. Договору), а позикодавець не має права вимагати дострокового повного або часткового повернення Позики, штрафних санкцій, передбачених Договором (пункт 1.7 Договору). За умовами договору позику надано на 10 років.

Матеріали справи не містять, а заявник не надав доказів, які б достеменно свідчили про те, що ТОВ "ГРАН-ДЕВЕЛОПМЕНТ" та ОСОБА_3 мають будь-які зв`язки, є пов`язаними особами, позичальник є засновником, кінцевим бенефіціарним власником товариства тощо.

У наявних матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що у ОСОБА_3 є будь-яке нерухоме або рухоме майно, яке було передано в заставу ТОВ "ГРАН-ДЕВЕЛОПМЕНТ" як забезпечення виконання зобов`язань за договором позики.

Матеріали справи не містять, а учасники справи не надали доказів на підтвердження мети та доцільності отримання ОСОБА_4 грошових коштів у сумі 1 500 000,00 доларів США: відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_4 здійснює господарську діяльність, отримує прибутки, має будь-яке майно, яке забезпечує виконання взятих на себе грошових зобов`язань тощо.

Матеріли справи не містять доказів на підтвердження пов`язаності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як між собою, так й їх пов`язаності з Боржником: відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_4 є особою пов`язаною з Боржником, зокрема його засновником, керівником, кінцевим бенефіціарним власником тощо.

5.17. 01.09.2025 до суду апеляційної інстанції через систему електронний суд надійшла заява ОСОБА_3 , в якій він зазначив, що до вересня 2023 він працював та мешкав на Сумщині разом з жінкою та донькою; а коли почалася війна жінка з донькою поїхали з селища, а він залишився; через рік знайомий порадив йому хати в Київ, оскільки там є для нього постійна робота; у вересні 2023 він почав працювати двірником в Києві; згодом він дізнався про те, що нібито у 2018 році отримав 5 000 000 доларів позики, а в 2019 надав ОСОБА_4 1 500 000 доларів, однак таких дій не вчиняв.

Заявник також ствердив, що він не знає адвоката ОСОБА_6 і просить не вважати його своїм адвокатом. В свою чергу, як стверджує заявник, з ОСОБА_4 він познайомився у вересні 2023 року. Заявник ніколи багато не заробляв і нього немає коштовних речей. За останні багато років не підписував жодних договорів. Йому відомо, що його паспортом скористались шахраї.

ОСОБА_3 надано до суду довідку про доходи та виписки з банківського рахунку з яких вбачається, що останній отримує мінімальний дохід, в том числі допомогу по безробіттю, а також не здійснює значних витрат.

5.18. 11.09.2025 ОСОБА_3 подав до суду заяву про припинення повноважень адвоката Грицюка О. О. у цій справі, оскільки заявник не укладав з ним договір, а всі дії в цій справі він робив без його відома та проти його інтересів.

5.19. 22.09.2025 до суду апеляційної інстанції через систему електронний суд надійшла заява ОСОБА_3 , в якій останній зазначив, що суд помилково "призначив" його кредитором Боржника, він не знає цю фірму і вона його нічого не повинна, він не брав грошові кошти у борг та не передавав їх ОСОБА_4 .

Заявник також стверджує, що завжди заробляв небагато і нього не було грошових коштів у великих розмірах для передачі іншим особам.

З огляду на що, заявник зазначив, що повністю відмовляється від своєї грошової вимоги до Боржника та просить скасувати рішення суду.

5.20. 09.10.2025 до суду апеляційної інстанції через систему електронний суд надійшли заперечення ОСОБА_3 на заяву ОСОБА_1 про заміну кредитора ОСОБА_3 правонаступником, в якій він зазначає, що він не знає цю особу та не укладав з ним жодних договорів.

5.21. 13.10.2025 до суду апеляційної інстанції надійшли заперечення Боржника на заяву ОСОБА_1 про заміну кредитора правонаступником, в якій Боржник зазначив, що заява ОСОБА_1 та додані до неї документи не відповідають дійсним обставинам їх походження, є підробкою та направлені на продовження спроб щодо протиправного заволодіння майном апелянта.

5.22. Згідно з поясненнями, наданими безпосередньо ОСОБА_3 , як письмово, так й усно під час судового засідання, останній не знайомий з ОСОБА_1 , не укладав та не підписував жодних договорів з ним, не отримував коштів за договором про відступлення права вимоги.

ОСОБА_3 наголосив на невідповідності підписів, зроблених від його імені в договорі про відступлення права вимоги від 23.06.2025, в акті приймання-передачі документів до нього та в розписці від 20.08.2025, дійсному підпису ОСОБА_3 , зразки якого є в нотаріальній заяві свідка від 28.08.2025.

5.23. 01.11.2025 до суду апеляційної інстанції надійшла заява Боржника, в якій він просить залучити до матеріалів справи відповідь ГУ ДПС у Київській області на запит від 13.10.2025, згідно з яким з 2003 до кінця 2015 року ОСОБА_4 працював в різних організаціях та підприємствах Богуславського району Київської області, надалі до 3 кварталу 2019 року відсутня інформація про його доходи, проте з 4 кварталу 2019 року до серпня 2025 року він працює у ТОВ "ЖЕК "Печерський пагорб", за весь час працевлаштування отримував заробітну плату в межах мінімально дозволеного розміру.

5.24. У матеріалах справи містяться надані особисто ОСОБА_3 відомості про трудовий та страховий стаж від Пенсійного фонду України, Витяг з реєстру застрахований осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, Відомості про трудову діяльність, виписка по рахунку ОСОБА_3 .

6. Короткий зміст вимог касаційної скарги

6.1. 22.12.2025 фізична особа ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Південно-західного апеляційного господарського суду 17.11.2025 і справу направити на новий розгляд до апеляційного суду.

7. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

7.1. Згідно з аргументами в касаційній скарзі підставою для касаційного оскарження постанови є положення пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, оскільки апеляційний суд, оцінивши у цій справі укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 договір поруки під час вирішення питання щодо правонаступництва кредитора ОСОБА_3 за грошовими вимогами до Боржника, порушив норми статті 43 КУзПБ та статті 52 ГПК України щодо правил заміни у справі про банкрутство сторони правонаступником, а також порушив закріплений статтею 204 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) принцип презумпції правомірності правочину, не врахувавши висновки щодо застосування наведених норм у подібних правовідносинах, сформульовані Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 14.11.2018 у справі № 2-1383/2010 та висновки об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладені у постанові від 17.01.2020 у справі № 916/2286/16.

При цьому скаржник зазначив, що через наведені порушення оскаржувана постанова, якою вирішено питання щодо грошових вимог ОСОБА_3 до Боржника, права на які перейшли до ОСОБА_1 , оскаржувана постанова фактично стосується прав, інтересів та обов`язків ОСОБА_1 , якого не було залучено до участі у справі, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови на підставі частини четвертої статті 310 ГПК України з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

8. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

8.1. Аргументи ініціюючого кредитора ОСОБА_2 , Боржника, розпорядника майна Боржника арбітражного керуючого Дарієнка В. Д. та ОСОБА_3 у відзивах на касаційну скаргу, у яких вони заперечують аргументи в касаційній скарзі з підстав, що загалом аналогічні мотивами в оскаржуваній постанові, а також просять: ініціюючий кредитор ОСОБА_2 , Боржник, розпорядник майна Боржника арбітражний керуючий Дарієнко В. Д. - закрити касаційне провадження, а ОСОБА_3 - залишити оскаржувану постанову апеляційного суду без змін, зводяться до:

- відсутності у скаржника права на касаційне оскарження постанови апеляційного суду, оскільки внаслідок ухвалення цього рішення скаржник не був наділений новими правами та/або обов`язками та не змінено існуючі у скаржника права та/або обов`язки;

- заперечення ОСОБА_3 будь-яких вимог до Боржника та правовідносин зі скаржником, з яким не уклались жодні договори;

- незаперечення скаржником оскаржуваного рішення в частині відхилених судом грошових вимог ОСОБА_3 , про правонаступництво прав вимоги якого до Боржника стверджує скаржник.

9. Касаційне провадження

9.1. Суд відхиляє подане представником скаржника, адвокатом Луб В. В. 09.02.2026 через систему "Електронний суд" клопотання про відкладення розгляду цієї справи в касаційному суді на іншу дату, яке обґрунтоване неможливістю зазначеного представника взяти участь у судовому засіданні у касаційному суді у цій справі 10.02.2026 через його відрядження Адвокатським об`єднанням "Луб Владислав" для надання правової допомоги іншій особі, з огляду на таке:

- наведені причини не належать до об`єктивних причин неможливості представника скаржника взяти участь у судовому засіданні у цій справі з огляду на суб`єктивне обрання цим представником відповідно до наведених причин поведінки, коли він на власний розсуд надає пріоритет наданню правовою допомоги іншій особі перед участю в судовому засіданні у цій справі, яке було призначено заздалегідь ухвалою Суду від 14.01.2026, що також суперечить закріпленим частиною другою статті 17 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 2017 року від 09.06.2017 (зі змінами, затвердженими З`їздом адвокатів України 2019 року від 15.02.2019) принципам компетентності та добросовісності під час прийняття адвокатом доручення клієнта, відповідно до яких, зокрема, приймаючи доручення про надання професійної правничої (правової) допомоги, адвокат повинен зважити на свої можливості щодо його виконання;

- ухвалою Суду від 14.01.2026 (про призначення судового засідання в цій справі на 10.02.2026) учасникам було повідомлено, що нез`явлення їх представників в судове засідання не є перешкодою для розгляду касаційних скарг;

- представник скаржника адвокат Луб В. В. перед початком судового засідання 10.02.2026 повідомив секретарю судового засідання касаційного суду про намір взяти участь у такому засіданні в режимі відеоконференції (відповідне клопотання про що було задоволено ухвалою Суду від 05.02.2026), однак при цьому зазначив про технічну неможливість приєднатись до проведення цього засідання в режимі відеоконференції.

10. Позиція Верховного Суду та висновки щодо застосування норм права

Щодо правонаступництва кредитора у справі про банкрутство

10.1. Предметом судового розгляду згідно з оскаржуваним судовим рішенням стали заявлені в апеляційному суді вимоги щодо здійснення апеляційним судом правонаступництва за вимогами кредитора ОСОБА_3 , які визнані судом першої інстанції та переглядаються в апеляційному порядку.

10.2. Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Правонаступництво - це перехід суб`єктивного права від однієї особи до іншої. Правонаступництво прав та обов`язків особи може мати місце у разі коли до правонаступника переходить певне право кредитора чи обов`язок боржника.

10.3. Питання процесуального правонаступництва регламентовані частиною першою статті 52 ГПК України, згідно з якою у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив.

Підставою для процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному правовідношенні, яке настало після відкриття провадження у справі. Відтак, особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав й обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, з яких виник спір.

10.4. Отже, процесуальне правонаступництво, передбачене статтею 52 ГПК України, є переходом процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

10.5. Згідно з частиною третьою статті 52 ГПК України про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу

Отже суд будь-якої інстанції зобов`язаний залучити до участі у справі правонаступника сторони або третьої особи, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво прав та обов`язків відповідної особи, а правонаступник існує.

При цьому Суд зауважує, що до вирішення судом питання щодо заміни учасника справи його правонаступником у суду відсутні процесуальні підстави залучати відповідну особу (що стверджує себе правонаступником) до участі у справі.

10.6. Аналогічно врегульовано питання правонаступництва у справі про банкрутство у статті 43 КУзПБ відповідно до положень якої:

- у разі вибуття чи заміни кредитора у справі про банкрутство господарський суд за заявою правонаступника або іншого учасника (учасників) справи здійснює заміну такої сторони її правонаступником на будь-якій стадії провадження у справі (частина перша);

- усі дії, вчинені у справі про банкрутство до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив (частина друга).

10.7. Отже і процесуальне правонаступництво як за правилами статті 52 ГПК України, так і правонаступництво у справі про банкрутство за правилами статті 43 КУзПБ є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони у матеріальному правовідношенні її правонаступником за наявності підтверджених вимог первісного кредитора). Тобто і процесуальне правонаступництво у позовному провадженні, і правонаступництво у справі про банкрутство є наслідком матеріального правонаступництва. У зв`язку з цим для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі (кредитора у справі про банкрутство) необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника, а відповідно дослідження обставин, зокрема заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні.

10.8. Законодавство передбачає такі порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

10.9. Внаслідок певної дії чи події сторону у зобов`язанні можна замінити на іншу особу, яка є її правонаступником або стосовно лише цивільних прав (обов`язків), або одночасно щодо цивільних прав і обов`язків. Іншими словами, заміна сторони у зобов`язанні може бути наслідком або сингулярного правонаступництва (зокрема, на підставах договорів купівлі-продажу (частина третя статті 656 ЦК України), дарування (частина друга статті 718 ЦК України), факторингу (глава 73 ЦК України)), або універсального правонаступництва (у випадку реорганізації юридичної особи (частина перша статті 104 ЦК України) чи спадкування (стаття 1216 ЦК України)).

Якщо означена заміна є неможливою внаслідок того, що правовідношення не допускає правонаступництва, таке правовідношення припиняється (статті 608, 609, 1219 ЦК України).

10.10. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

10.11. Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Договір відступлення права вимоги має такі ознаки: 1) предметом є відступлення права вимоги щодо виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) таке зобов`язання може бути як грошовим, так і не грошовим (передання товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним або безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, за яким виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

Отже, за договором відступлення права вимоги первісний кредитор у конкретному договірному зобов`язанні замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.

10.12. У застосуванні наведених положень і ГПК України, і ЦК України щодо правил здійснення правонаступництва Суд звертається до висновків Верховного Суду щодо застосування відповідних норм матеріального і процесуального права.

Зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 911/3411/14 зроблено висновок про те, що правонаступництво як інститут цивільного процесуального права нерозривно пов`язане з правонаступництвом як інститутом цивільного права, адже зміни у матеріально-правових відносинах зумовлюють необхідність привести процесуальний стан осіб як учасників таких матеріально-правових відносин у відповідність з їх дійсною юридичною зацікавленістю у перебігу та результаті судового провадження, в тому числі у виконанні рішення суду.

10.13. Водночас на відміну від перевірки дійсності та чинності самої вимоги, оцінка договору відступлення прав вимоги на предмет суперечності приписам законодавства під час вирішення судом заяви про заміну сторони виконавчого провадження (стягувача у виконавчому листі, сторони у справі) є обмеженою та має узгоджуватися з презумпцією правомірності правочину, закріпленою в статті 204 ЦК України.

А тому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний), за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду заяви про заміну сторони правонаступником, а обставини щодо відступлення права вимоги шляхом укладення цивільно-правової угоди не можуть бути підставою для відмови у здійсненні заміни сторони процесу правонаступником, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України, у зв`язку з чим Суд погоджується з відповідними аргументами скаржника (пункт 7.1).

10.14. При цьому недійсність вимоги не зумовлює недійсності відповідного договору, за яким була передана така вимога, а має наслідком відповідальність первісного кредитора перед новим кредитором, врегульовану положеннями ЦК України. Недійсність переданої вимоги, про яку йдеться в статті 519 ЦК України, не можна ототожнювати з недійсністю правочину, а законодавець не пов`язує питання дійсності/недійсності правочину про заміну кредитора з дійсністю вимоги, яка передається новому кредитору (див. пункти 92, 96 постанови від 08.08.2023 Великої Палати Верховного Суду у постанові у справі № 910/19199/21 (провадження12-45гс22)).

10.15. Поряд з цим у пункті 132 постанови від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором.

Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача.

У цьому висновку Суд звертається до правової позиції Верховного Суду, сформульованої в постанові від 21.01.2026 у справі № 910/11071/23.

10.16. У вирішенні питання заміни сторони її правонаступником (як на будь-якій стадії судового процесу, так і на будь-якій стадії виконання судового рішення) у кожному конкретному випадку здійснюється судом, шляхом дослідження та надання оцінки доказам, наданим в обґрунтування відповідної заяви.

10.17. Так, КУзПБ абсолютно чітко та однозначно регламентує стадійність розгляду справи про банкрутство, послідовне виконання та проходження яких дозволяє, зокрема, сформувати коло й обсяг вимог кредиторів, дотриматися балансу інтересів усіх учасників справи про банкрутство тощо.

Зокрема, завданням попереднього засідання є формування складу конкурсних кредиторів та визначення обсягу їхніх вимог. На цій стадії суд здійснює перевірку заяв з грошовими вимогами до боржника, вирішує питання їх визнання чи відхилення, визначає черговість задоволення вимог, розглядає заперечення боржника та інших учасників провадження і створює процесуальні передумови для подальшого руху справи про банкрутство.

10.18. Набуття статусу кредитора у справі про банкрутство є наслідком перевірки судом заявлених вимог у межах справи про банкрутство та їх визнання повністю або частково, що відображається, за наявності, в індивідуальній ухвалі (за результатами розгляду вимог окремого кредитора до боржника у разі ухвалення такого рішення) та в ухвалі попереднього засідання, а також включення визнаних вимог до реєстру вимог кредиторів, що в подальшому враховується у разі необхідності вирішенні питання заміни кредитора правонаступником.

У наведених висновках щодо передумов для вирішення у справі про банкрутство про заміну сторони, кредитора у справі про банкрутство правонаступником Суд звертається до правової позиції Верховного Суду, сформульованої в постанові від 21.01.2026 у справі № 910/11071/23.

10.19. У зв`язку з викладеним та враховуючи, що:

- згідно з оскаржуваною постановою предметом дослідження та оцінки на предмет наявності та обґрунтованості стало також матеріальне право вимоги первісного кредитора ОСОБА_3 до Боржника і апеляційний суд за результатами перегляду ухвали суду першої інстанції про визнання зазначених грошових вимог встановив обставини відсутності такого права вимоги у ОСОБА_3 до Боржника, що стало підставою для рішення про відхилення апеляційним судом таких грошових вимог;

- висновки апеляційного суду в частині рішення про відхилення грошових вимог ОСОБА_3 до Боржника не заперечувались та не спростовані скаржником по суті (пункт 7.1);

Суд, не надаючи оцінку дійсності правовідносинам між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 за відповідним договором відступлення права вимоги та оцінку такому договору на предмет його дійсності / суперечності його приписам законодавства, дійшов висновку, що за таким договором було передане відсутнє у первісного кредитора ОСОБА_3 право вимоги до Боржника, у зв`язку з чим не відбулась заміна сторони / кредитора у матеріальному правовідношенні за вимогами до Боржника, тому і відсутні підстави і для заміни ОСОБА_3 ОСОБА_1 як правонаступником у матеріальному правовідношенні за вимогами до Боржника.

10.20. Отже, апеляційний суд, здійснивши перегляд оскаржуваної ухвали місцевого суду за результатами проведення попереднього засідання у справі в частині визнаних грошових вимог ОСОБА_3 до Боржника, перевіривши наявність та чинність (дійсність) у ОСОБА_3 права вимоги до Боржника (тобто перевіривши обставини та передумови щодо матеріального правонаступництва), встановивши відсутність у вказаної фізичної особи права вимоги до Боржника, відступлення якого на користь ОСОБА_1 скаржник стверджує, дійшов правильного висновку про відсутність матеріальних та процесуальних підстав для заміни ОСОБА_3 на ОСОБА_1 як правонаступника кредитора за вимогами до Боржника, що відповідає наведеним вище правовим висновкам Верховного Суду, а відповідно відсутні підстави для задоволення відповідної заяви апеляційним судом, правильного висновку про що дійшов цей суд в оскаржуваній постанові.

Дійшовши наведених висновків, Суд відхиляє протилежні аргументи скаржника у відповідній частині (пункт 7.1).

10.21. При цьому Суд зауважує, що за висновку у пункті 10.5 цієї постанови про порядок залучення до участі у справі та за висновку про відсутність підстав для заміни ОСОБА_3 на ОСОБА_1 як правонаступника кредитора за вимогами до Боржника (пункти 10.19, 10.20) у суду були відсутні правові підстави для залучення ОСОБА_1 до участі у цій справі за правилами як статті 52 ГПК України, так і статті 43 КУзПБ і до розгляду заяви ОСОБА_1 про заміну кредитора правонаступником, і після розгляду такої заяви по суті.

Дійшовши наведених висновків, Суд відхиляє протилежні аргументи скаржника у відповідній частині (пункт 7.1) та погоджується з відповідними аргументами у відзивах на касаційну скаргу у відповідній частині (пункт 8.1).

10.22. Поряд з цим Суд відхиляє аргументи ініціюючого кредитора ОСОБА_2 , Боржника та розпорядника майна Боржника арбітражного керуючого Дарієнка В. Д. у відзивах на касаційну скаргу про закриття касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на оскаржувану постанову апеляційного суду з підстав відсутності у скаржника права на касаційне оскарження постанови апеляційного суду через наслідки ухвалення цього рішення, за яких скаржник не був наділений новими правами та/або обов`язками та не змінено існуючі у скаржника права та/або обов`язки (пункт 8.1), оскільки такі аргументи аналогічні тим, що порушені скаржником в касаційній скарзі та стали предметом дослідження та вирішення у цьому касаційному провадженні (пункт 7.1), а тому у Суду відсутні підстави для закриття касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на оскаржувану постанову апеляційного суду.

10.23. За таких обставин висновки суду апеляційної інстанції щодо відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну кредитора у цій справі правонаступником є правомірними та відповідають наведеним нормам матеріального і процесуального права, а ухвалення апеляційним судом відповідного рішення без залучення ухвалою суду вказаної фізичної особи не є порушенням відповідних норм процесуального права.

10.24. У зв`язку з викладеним та з урахуванням положень пункту 1 частини першої статті 308 та статті 309 ГПК України, оскільки заявлені скаржником підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, не знайшли свого підтвердження, касаційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова апеляційного суду підлягає залишенню без змін як законна та обґрунтована.

10.25. Дійшовши висновку про незадоволення касаційної скарги та залишення без змін оскаржуваної постанови апеляційного суду, витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.11.2025у справі № 916/420/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. В. Васьковський

Судді К. М. Огороднік

В. Я. Погребняк