ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
УХВАЛА

16 лютого 2026 року Справа № 915/832/24

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Давченко Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Дюльгер І.М.

за відсутності учасників справи

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні справу № 915/832/24 про неплатоспроможність фізичної особи

боржника - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; фактична адреса: АДРЕСА_2 )

керуючий реструктуризацією: арбітражний керуючий Пляка С.В. (свідоцтво № № 465 від 15.03.2013; поштова адреса: а/с №8, м. Миколаїв, 54017)

кредитори:

1) ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_3 );

2) Акціонерне товариство Державний ощадний банк України в особі філії Миколаївського обласного управління АТ Ощадбанк (ідентифікаційний номер 09326464, вул. Херсонське шосе, 50, м. Миколаїв, 54028)

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Миколаївської області із заявою від 25.06.2024 про неплатоспроможність боржника фізичної особи в порядку Книги четвертої Кодексу України з процедур банкрутства (далі КУзПБ). Заявник, посилаючись на положення ст. 115 КУзПБ, просить відкрити провадження у справі про його неплатоспроможність, призначити керуючим реструктуризацією боргів арбітражного керуючого Пляку Сергія Валерійовича.

В обґрунтування заявниця указує, що станом на дату звернення до суду має заборгованість у сумі 3726522,94 грн перед АТ КБ ПриватБанк, АТ Державний ощадний банк України, ТОВ ФК Паріс та Кредитною спілкою Надія.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.07.2024 справі присвоєно єдиний унікальний номер 915/832/24 та визначено головуючим у справі суддю Давченко Т.М.

Ухвалою суду від 16.07.2024 на підставі ч. 3 ст. 37 Кодексу України з процедур банкрутства заяву ОСОБА_1 залишено без руху у зв`язку з недоліками заяви та встановлено строк для їх усунення.

Ухвалою від 01.08.2024 указану заяву судом прийнято до розгляду, підготовче засідання суду призначено на 06.08.2024.

Ухвалою суду від 06.08.2024 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ); введено процедуру реструктуризації боргів боржника; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; керуючим реструктуризацією призначено арбітражного керуючого Пляку Сергія Валерійовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 465 від 15.03.2013). Попереднє судове засідання призначено на 01.10.2024.

З метою виявлення кредиторів з вимогами за зобов`язаннями боржника, господарським судом здійснено офіційне оприлюднення повідомлення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність на офіційному вебпорталі судової влади України. Відповідне повідомлення опубліковане 08.08.2024 на офіційному сайті Вищого господарського суду України оприлюднено повідомлення № 73801.

Судове (попереднє) засідання 01.10.2024 не відбулося у зв`язку із відпусткою головуючого судді. Наступне судове засідання суд призначив на 05.11.2025.

16.10.2024 за вх. № 12459/24 до суду надійшов звіт керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларацій ОСОБА_1 , зі змісту якого вбачається, що боржником до декларацій 2001, 2022, 2023 та 2024 року внесено недостовірні дані.

21.10.2024 за вх. № 12728/24 боржник надав суду виправлені декларації.

Впродовж строку, визначеного для заявлення грошових вимог, до суду та керуючого реструктуризацією надійшли заяви:

1) ОСОБА_2 про визнання грошових вимог до боржника у сумі 100000,00 грн;

2) Акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії Миколаївського обласного управління АТ Ощадбанк (далі Банк, АТ Ощадбанк) про визнання грошових вимог до боржника у загальному розмірі 2096527,72 грн

Боржник заперечень проти заявлених вимог не висловив.

Керуючим реструктуризацією було розглянуто вимоги та надано суду відповідні повідомлення про результати розгляду.

Ухвалами суду, постановленими 05.11.2024, визнано грошові вимоги ОСОБА_2 у розмірі 100000,00 грн та АТ Ощадбанк у розмірі 2096527,72 грн та зобов`язано керуючого реструктуризацією боргів боржника включити визнані вимоги та понесені витрати по сплаті судового збору за подання заяви про грошові вимоги у розмірі до реєстру вимог кредиторів боржника.

05.11.2024 за результатами попереднього засідання судом винесено ухвалу, якою визначено розмір та перелік усіх визнаних вимог для ОСОБА_1 та призначено судове засідання для розгляду погодженого кредитором плану реструктуризації боргів/переходу до процедури погашення боргів/ про закриття провадження на 17.12.2024. За даною ухвалою до реєстру вимог кредиторів боржника належить включити визнані судом вимоги, а саме:

- позачергові вимоги (судовий збір): 1) АТ Ощадбанк - 6056,00 грн;

- вимоги другої черги:

1) ОСОБА_2 100000,00 грн.

2) АТ Ощадбанк - 2076859,25 грн;

- вимоги третьої черги:

1) АТ Ощадбанк - 19668,47 грн.

Цією ж ухвалою зобов`язано керуючого реструктуризацією боргів боржника провести збори кредиторів та надати до суду рішення зборів кредиторів, оформлене протоколом та прийняте відповідно до вимог ч. 8 ст. 123 Кодексу України з процедур банкрутства. Окрім цього, судом зобов`язано керуючого реструктуризацією завчасно до судового засідання надати суду звіт про процедуру реструктуризацію боргів боржника з підтверджуючими документами.

04.12.2024 за вх. № 15302/24 до суду надійшло клопотання керуючого реструктуризацією від 03.12.2024 вих. № 02-01/399 про визнання фізичної особи ОСОБА_1 банкрутом та відкриття процедури погашення боргів на підставі ч.11ст. 126 КУзПБ у зв`язку з неподанням до суду протягом 3-х місячного строку з дня відкриття провадження у справі погодженого плану реструктуризації боргів боржника.

Аналогічне клопотання 04.12.2024 (вх.. № 15303/24) надійшло й від боржника

Також, 04.12.2024 за вх.. № 15304/24 від керуючого реструктуризацією надійшло клопотання про закриття провадження, подане ним на виконання рішення загальних зборів кредиторів від 28.11.2024.

13.12.2024 за вх. № 15789/24 до суду надійшло клопотання АТ Ощадбанк б/н від 13.12.2024 про закриття провадження у справі на підставі ч.7 ст.123 КУзПБ (недостовірні відомості у деклараціях та відсутність схваленого кредиторами плану реструктуризації).

Ухвалою від 17.12.2024, занесеною до протоколу судового засідання, судове засідання для розгляду погодженого кредитором плану реструктуризації боргів/переходу до процедури погашення боргів/закриття провадження на 03.02.2025.

Ухвалою від 03.02.2025, занесеною до протоколу судового засідання, за клопотанням керуючого реструктуризацією відкладено судове засідання на 17.03.2025.

Ухвалою від 17.03.2025, занесеною до протоколу судового засідання, за клопотанням керуючого реструктуризацією відкладено судове засідання на 06.05.2025.

Ухвалою від 06.05.2025, занесеною до протоколу судового засідання, за клопотанням керуючого реструктуризацією судове засідання відкладено на 09.06.2025.

09.06.2025 судове засідання для розгляду погодженого кредитором плану реструктуризації боргів/переходу до процедури погашення боргів/закриття провадження не відбулося у зв`язку з відрядженням головуючого судді. Наступне судове засідання ухвалою від 13.06.2025 суд призначив на 21.07.2025.

Ухвалою від 21.07.2025, занесеною до протоколу судового засідання, за клопотанням кредитора - АТ Ощадбанк судове засідання відкладено на 11.08.2025.

Ухвалою від 11.08.2025, занесеною до протоколу судового засідання, за клопотанням АТ Ощадбанк відкладено судове засідання на 13.10.2025.

Ухвалою від 13.10.2025, занесеною до протоколу судового засідання, за клопотанням керуючого реструктуризацією відкладено судове засідання на 08.12.2025.

25.10.2025 до суду надійшло клопотання керуючого реструктуризацією про долучення до матеріалів справи плану реструктуризації боргів ОСОБА_1 .

Ухвалою від 08.12.2025, занесеною до протоколу судового засідання, підсумкове засідання відкладено на 16.02.2026.

Учасники справи, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи шляхом доставлення ухвали до Електронного кабінету ЄСІТС та надсилання на поштову адресу, до суду не з`явилися, причин неявки не повідомили, заяв щодо відкладення розгляду справи також не подали.

Станом на час розгляду справи клопотань про відкладення підсумкового засідання чи про неможливість розгляду справи у даному судовому засіданні суду не надходило.

У судовому засіданні 16.02.2026 судом підписано вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши у підсумковому судовому засіданні матеріали справи, суд установив наступне.

21.10.2019 введено в дію КУзПБ, згідно з пунктом 4 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" якого втратив чинність Закон про банкрутство.

Частиною 1 статті 2 КУзПБ передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Із введенням в дію КУзПБ запроваджено новий правовий інститут, який застосовується щодо врегулювання питання неплатоспроможності фізичної особи, у тому числі фізичної особи - підприємця, та є відмінним (наділеним особливостями) за метою і механізмом реалізації від інституту банкрутства юридичних осіб.

Неплатоспроможність - це неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом (стаття 1 КУзПБ).

З пояснювальної записки до проекту КУзПБ вбачається, що метою запровадження інституту неплатоспроможності фізичних осіб було визначено врегулювання відносин щодо відновлення платоспроможності боржників, які опинилися в скрутній фінансовій ситуації та потребують допомоги з боку держави.

Тому призначенням цих норм законодавець визначив забезпечення допомоги чесним боржникам шляхом передусім реструктуризації їх боргів, а у разі неможливості у майбутньому погасити борги - заслужити їх списання.

Також у преамбулі КУзПБ закріплено, що цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

За таким підходом, на відміну від банкрутства юридичних осіб, у назві та за змістом положень Книги четвертої КУзПБ - "Відновлення платоспроможності фізичних осіб" законодавець закцентував на пріоритеті реабілітаційної процедури щодо боржника, який залежно від власної волі та обставин справи може отримати звільнення від боргів за результатами судових процедур у справі про неплатоспроможність фізичних осіб.

Отже, застосовуючи ці норми, необхідно враховувати, що, на відміну від банкрутства юридичних осіб, задоволення вимог кредиторів як основна мета провадження про неплатоспроможність фізичних осіб КУзПБ не встановлена.

З огляду на виключне право лише боржника - фізичної особи на ініціювання справи про свою неплатоспроможність (стаття 116 КУзПБ) Верховний Суд зауважує, що цим Кодексом запроваджено "добровільне банкрутство" боржника - фізичної особи, що є правом, яким боржник, у разі дотримання певних вимог, може скористатися задля реструктуризації боргів, їх часткового чи повного прощення (списання), за результатом чого отримати звільнення від боргів і відновити свою платоспроможність.

Подібний за змістом висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, викладеним у постанові від 26.05.2022 у справі №903/806/20.

Отже, процедура неплатоспроможності фізичних осіб була введена законодавцем як інструмент виходу правовим способом зі скрутного фінансового становища для приватних осіб, а саме задля звільнення від боргів та відновлення платоспроможності.

Особливості застосування процедури банкрутства до боржника - фізичної особи передбачено Книгою четвертою "Відновлення платоспроможності фізичної особи" КУзПБ.

Відповідно до ст. 113 Кодексу України з процедур банкрутства, провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Частиною 2 статті 6 КУзПБ визначено, що до боржника - фізичної особи застосовуються такі судові процедури як реструктуризація боргів боржника та погашення боргів боржника.

Про введення процедури реструктуризації боргів боржника господарським суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника (частина 5 статті 119 КУзПБ).

Реструктуризація боргів боржника - судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника (стаття 1 КУзПБ).

Ця судова процедура є першим, обов`язковим та пріоритетним етапом справи про неплатоспроможність фізичної особи, у якій боржник може реалізувати право на зміну способу та порядку сплати боргів з урахуванням його об`єктивних можливостей і прагнення до розрахунку з кредиторами, маючи гарантії залишення частини доходу на задоволення побутових потреб та може отримати прощення (списання) кредиторських вимог чи їх частини.

Вирішуючи питання про перехід до судової процедури погашення боргів фізичної особи - боржника, господарський суд зобов`язаний перевірити наявність визначених частиною 7 статті 123 КУзПБ підстав для закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи з власної ініціативи суду, надати таким обставинам належну юридичну оцінку, про що зазначити у відповідному судовому рішенні. А за тим, врахувавши обставини, що свідчать про добросовісну поведінку боржника у сукупності з іншими обставинами справи, господарський суд вирішує питання щодо подальшого руху справи.

Згідно з пунктом 1 частини 7 статті 123 КУзПБ суд приймає рішення про закриття провадження у справі за клопотанням зборів кредиторів, сторони у справі або з власної ініціативи, зокрема, якщо боржником у декларації про майновий стан зазначена неповна та/або недостовірна інформація про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї, якщо боржник упродовж семи днів після отримання звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки такої декларації не надав суду виправлену декларацію про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів та витрат боржника та членів його сім`ї.

Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду в постанові від 26.05.2022 у справі №903/806/20 зауважив, що розширене коло ініціаторів застосування частини 7 статті 123 КУзПБ та відсутність процесуальних обмежень щодо її реалізації на всіх стадіях справи про неплатоспроможність фізичної особи забезпечують невідворотність такого наслідку очевидно недобросовісних дій боржника.

Враховуючи, що основним призначенням частини 7 статті 123 КУзПБ є припинення реабілітації очевидно недобросовісного боржника та можливість її застосування з власної ініціативи суду, господарський суд не може залишити поза увагою обставини, які вказують на наявність підстав для закриття провадження у справі за цією нормою, тому з власної ініціативи, зокрема розглядаючи інформацію керуючого реструктуризацією про результати перевірки майнового стану боржника або вирішуючи питання про перехід до судової процедури погашення боргів, зобов`язаний перевірити такі обставини та надати їм юридичну оцінку, про що зазначити у відповідному судовому рішенні.

Добросовісність боржника - фізичної особи є визначальним критерієм для оцінки обставин і підстав, з якими КУзПБ пов`язує можливість альтернативного вирішення господарським судом питання щодо подальшого руху справи, зокрема закриття провадження про неплатоспроможність фізичної особи. Тому обставини, що свідчать про недобросовісну поведінку боржника у сукупності з іншими обставинами справи підлягають врахуванню господарським судом при ухваленні рішення про закриття провадження у справі, замість переходу до процедури погашення боргів боржника.

Досліджуючи наявність визначених частиною 7 статті 123 КУзПБ підстав для закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи суд зазначає таке.

Задля ефективної реалізації боржником права на реабілітацію добросовісного боржника КУзПБ передбачає участь арбітражного керуючого у справі про неплатоспроможність фізичної особи, залежно від судової процедури - як керуючого реструктуризацією боргів або керуючого реалізацією майна боржника.

Поряд із загальним правовим статусом арбітражного керуючого, закріпленим у статті 12 КУзПБ, деякі його аспекти у справах про неплатоспроможність фізичних осіб конкретизовано статтею 114 КУзПБ, а особливості механізму реалізації - у інших нормах Книги четвертої цього Кодексу.

Згідно зі статтею 114 КУзПБ арбітражний керуючий у справі про неплатоспроможність фізичної особи користується всіма правами арбітражного керуючого відповідно до законодавства, у тому числі має право отримувати інформацію і документи, що містять конфіденційну інформацію та/або банківську таємницю; здійснювати огляд майна боржника. Арбітражний керуючий у справі про неплатоспроможність фізичної особи зобов`язаний організувати виявлення та складання опису майна боржника.

Своєчасне та належне виконання арбітражним керуючим завдань з перевірки майнового стану боржника є запорукою адекватної оцінки стану неплатоспроможності боржника та його можливостей погасити борг.

Декларація про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність є документом, що заповнюється та подається боржником для розкриття перед судом і кредиторами свого реального майнового стану та дослідження питання можливості реструктуризації боргів. Вона повинна відповідати принципам повноти та достовірності.

Згідно ч.5 ст.116 Кодексу України з процедур банкрутства, декларація про майновий стан подається боржником за три роки (за кожен рік окремо), що передували року подання до суду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Боржник також подає декларацію про майновий стан за рік, в якому подається заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, станом на перше число місяця, що передує місяцю подання заяви до суду.

До членів сім`ї боржника належать особи, які перебувають у шлюбі з боржником (у тому числі якщо шлюб розірвано протягом трьох років до дня подання декларації), а також їхні діти, у тому числі повнолітні, батьки, особи, які перебувають під опікою чи піклуванням боржника, інші особи, які спільно з ним проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких з боржником не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

У даній справі боржник при зверненні до суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність на виконання приписів КУзПБ надав декларації про доходи за 2021-2024 роки (том 1 а.с. 59-106)).

На підставі ч. 3 ст. 122 КУзПБ керуючим реструктуризацією проведено перевірку декларацій про майновий стан боржника за 2021-2024 р.р. та складено звіт про результати перевірки, який сформовано в системі Електронний суд 15.10.2024 та зареєстрований судом 16.10.2024 за вх.. № 12459/24 (том 1 а.с. 231-234).

Згідно указаного звіту в результаті перевірки відомостей, вказаних боржником у деклараціях про майновий стан керуючий реструктуризацією встановив, що боржником внесено недостовірні відомості до декларацій. Зокрема арбітражним керуючим встановлено не внесення до декларацій вимоги кредитора ОСОБА_2 на суму 100 000,00 грн.

21.10.2024 боржник подав суду уточнюючі декларації, які зареєстровані за вх.. № 12728/24 (том 2 а.с. 1-49), до яких внесені кредиторські вимоги на 100000,00 грн.

Звіту керуючого реструктуризацією про перевірку виправлених декларацій матеріали справи не містять. Проте законодавство не передбачає перевірку керуючим реструктуризацією виправлених декларацій, а зазначена в них інформація підлягає оцінці судом та використанню при подальшому розгляді справи.

Разом з тим, як зазначено кредитором у заяві про закриття провадження, керуючим реструктуризацією до звіту про перевірку декларацій від 15.10.2024 не додано документів, про які зазначено у даному звіті (як самі запити арбітражного керуючого, так і відповіді на них).

Банк зазначає, що твердження керуючого реструктуризацією, наведене у п.16 Звіту про перевірку декларацій боржника щодо інформації про стан виконавчих проваджень, у яких стягувачем зазначено АТ «Ощадбанк», не відповідає дійсності:

А щодо виправлених (оновлених) декларацій Боржника та членів його сім`ї Банком встановлено, що у деклараціях не відображено статус ФОП батька боржника, не відображено сукупний дохід членів сім`ї Боржника (при тому, що згідно даних податкового органу дружина Боржника ОСОБА_3 з 16.05.2022 отримує дохід у вигляді заробітної плати, ОСОБА_4 син Боржника з квітня 2021 року отримує стипендію, батько Боржника ОСОБА_5 є пенсіонером, до травня 2024 року отримував пенсійні виплати через установи АТ «Ощадбанк», мати боржника ОСОБА_6 до 2017 року також мала рахунок в АТ «Ощадбанк» для пенсійних виплат, тобто є пенсіонеркою за віком).

Також банк зауважує, що у деклараціях не відображено фінансові зобов`язання членів сім`ї Боржника, а саме: дружини та батька Боржника, зокрема борги перед АТ «Ощадбанк», як не зазначено й відомості про майно дружини Боржника передане в іпотеку/заставу, зокрема АТ «Ощадбанк» (домоволодіння, що складається з двох житлових будинків та земельна ділянка площею 441 кв. м, які знаходиться по АДРЕСА_4 . Крім цього у деклараціях не відображено наявність у дружини Боржника земельної ділянки, яка знаходиться по АДРЕСА_4 (предмет іпотеки Банка).

Також банк звертає увагу, що у деклараціях невірно вказано дату народження батька Боржника ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , замість вірного ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Окрім зазначеного банк звертає увагу, що у розділі «Інші грошові витрати» Боржник, спираючись на довідки про доходи від роботодавця за 2021-2024 роки зазначає суми, сплачені за виконавчими документами: у 2021 році - 61 488,46 грн, у 2022 році 16 588,10 грн, у 2023 році 77 368,23 грн, у 2024 році 60 304,12 грн, однак розділ «перелік фінансових зобов`язань боржника» у 2021 році - 3 726 522,94 грн, у 2022 2024 роках - 3 826 522,94 грн, тобто з 2022 року включено борг перед ОСОБА_2 , а суми погашень за виконавчими документами не враховано при визначенні розміру фінансових зобов`язань.

Також банк вважає недостовірними відомості про доходи боржника зважаючи на інформацію Державної прикордонної служби щодо перетину кордону боржника та його родини.

Наведені обставини, на думку кредитора, можуть свідчити про приховування Боржником свого дійсного майнового стану.

Будь-яких пояснень щодо зазначених у заяві АТ «Ощадбанк» обставин ані керуючим реструктуризацію ані боржником суду протягом досить тривалого часу (більше року після надходження до суду) не надано.

Дослідивши матеріали справи суд вбачає, що боржником як у первинних так і у виправлених деклараціях про доходи зазначена неповна інформація та недостовірна інформація, зокрема щодо доходів членів родини, адже матеріали справи містять відомості ГУ ДПС у Миколаївській області вих.. № 7919/5/14-29-12-01-02 від 16.08.2024 (вх.. № 10032/24 від 21.08.2024) щодо доходів боржника та членів його родини, надані на вимогу суду (том 1 а.с. 173-183). Згідно даних податкового органу дружина боржника ОСОБА_3 з отримувала дохід у вигляді заробітної плати та соціальних виплат, ОСОБА_4 син боржника отримував стипендію та соціальні виплати.

Указане не відображене у деклараціях про боржника та не вказане керуючим реструктуризацією у висновку звіту про перевірку декларацій.

Попри наявність можливості виправити такий недолік, боржник цього не зробив, що на переконання суду не свідчить про його добросовісність у доведенні своєї неплатоспроможності.

До того ж у звіті про перевірку декларацій арбітражний керуючий вказує, що згідно інформаційної довідки №399281914 від 15.10.2024 за батьком боржника зареєстровано нерухоме майно квартира, трикімнатна, за адресою: АДРЕСА_5 , дата реєстрації 02.01.2003. Однак зазначене майно не відображене у деклараціях про боржника та не вказане керуючим реструктуризацією у висновку звіту про перевірку декларацій.

Так само й отримавши інформацію про обтяження майна боржника керуючий реструктуризацією не зазначив про відсутність відповідної інформації у поданих боржником деклараціях.

Проте перевірити указану інформацію неможливо через відсутність відповідних доказів у матеріалах справи. Тому Звіт керуючого реструктуризацією про перевірку декларацій боржника є неповним, необґрунтованим та не підтверджений доказами.

Інші обставини, наведені банком у клопотання про закриття провадження суд не досліджує, оскільки докази на їх підтвердження так само відсутні.

Надаючи правову кваліфікацію зазначеним обставинам, суд виходить з такого.

Зокрема, як вбачається із приписів п.11 ч.2 ст.116 Кодексу України з процедур банкрутства, до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додається, у тому числі, декларація про майновий стан боржника за формою, затвердженою державним органом з питань банкрутства.

Згідно ч.5 статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства декларація повинна містити інформацію щодо майна, доходів та витрат боржника і членів його сім`ї, що перевищують 30 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня календарного року, за який подається декларація.

Згідно з положеннями частини 5 статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства декларація про майновий стан подається боржником за три роки (за кожен рік окремо), що передували поданню до суду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Декларація повинна містити інформацію щодо майна, доходів та витрат боржника і членів його сім`ї, що перевищують 30 розмірів мінімальної заробітної плати. До членів сім`ї боржника належать особи, які перебувають у шлюбі з боржником (у тому числі якщо шлюб розірвано протягом трьох років до дня подання декларації), а також їхні діти, у тому числі повнолітні, батьки, особи, які перебувають під опікою чи піклуванням боржника, інші особи, які спільно з ним проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких з боржником не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

Отже, надання декларації про майновий стан є процесуальним обов`язком боржника у провадженнях про неплатоспроможність фізичної особи.

Інститут надання фізичною особою декларації про майновий стан боржника за останні три роки разом із заявою про визнання її неплатоспроможною обумовлений, передусім, необхідністю визначення обсягів майнових активів боржника з метою ефективного здійснення процедури погашення боргів такої особи, їх реструктуризації та подальшого задоволення грошових вимог кредиторів.

Саме тому реалізація обов`язку фізичної особи, яка звернулася до компетентного суду за визнанням факту її неплатоспроможності, у тому числі, надавати достовірну інформацію про все наявне майно, зумовлена не тільки формальними вимогами законодавця, а й сутнісним змістом процедур у справах про неплатоспроможність фізичної особи.

Кодексом України з процедур банкрутства, наказом Міністерства юстиції України від 18.02.2020 №593/5 "Про порядок подання арбітражними керуючими обов`язкових відомостей (інформації)" не передбачено імперативних норм щодо встановленої форми подання керуючим реструктуризацією звіту за результатами перевірки декларації боржника у справі про неплатоспроможність.

Отже, звіт керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларації боржника за своєю суттю відображає зміст встановлених при відповідній перевірці обставин.

При цьому, допустивши виявлення нових відомостей щодо майнового стану боржника, які останнім не були зазначені, або їх неточності, керуючий реструктуризацією, в силу вимог Кодексу України з процедур банкрутства, повідомляє боржника за результатами проведеної перевірки вказаних обставин.

Керуючий реструктуризацією здійснює перевірку декларації боржника, оформлює висновки за результатами проведеної перевірки та, у разі виявлення керуючим реструктуризацією неповної та/або недостовірної інформації про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї, обов`язково її доводить до відома боржнику, у результаті чого в останнього виникає право виправити декларацію у строк встановлений законом.

Якщо боржник не скористався наданим йому правом усунути недоліки поданих ним декларацій виявлені за наслідками їх перевірки арбітражним керуючим наступають наслідки визначені п.1 ч.7 ст.123 Кодексу України з процедур банкрутства.

Закон не передбачає перевірку керуючим реструктуризацією виправлених декларацій, а зазначена в них інформація підлягає оцінці судом та використанню при подальшому розгляді справи.

Частиною 7 статті 123 Кодексу України з процедур банкрутства, яка містить назву "Наслідки затвердження плану реструктуризації боргів боржника" передбачено, що суд приймає рішення про закриття провадження у справі за клопотанням зборів кредиторів, сторони у справі або з власної ініціативи, якщо встановить зокрема, що боржником у декларації про майновий стан зазначена неповна та/або недостовірна інформація про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї, якщо боржник упродовж семи днів після отримання звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки такої декларації не надав суду виправлену декларацію про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів та витрат боржника та членів його сім`ї; майно членів сім`ї боржника було придбано за кошти боржника та/або зареєстровано на іншого члена сім`ї з метою ухилення боржника від погашення боргу перед кредиторами.

За змістом частини 2 наведеної статті основними завданнями зборів кредиторів у процедурі реструктуризації боргів боржника є: 1) розгляд звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларації про майновий стан боржника; 2) розгляд проекту плану реструктуризації боргів боржника; 3) прийняття рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника або про звернення з клопотанням до господарського суду про перехід до процедури погашення боргів боржника або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність. Проведення зборів кредиторів та голосування на них здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

Отже, Кодексом України з процедур банкрутства за результатами встановленого факту невідповідності інформації або її неточності у декларації про майновий стан боржника у випадку їх неусунення впродовж встановленого законодавством строку на стадії реструктуризації боргів боржника передбачено наявність підстави для закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

При цьому, певні неточності в декларації про майновий стан не можуть слугувати підставою для відмови у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність або закриття провадження у такій категорії справ, оскільки законодавцем наділено боржника можливістю усунути такі неточності шляхом надання суду виправленої декларації.

За змістом пункту 1 частини 7 наведеної вище статті 123 Кодексу України з процедур банкрутства у разі встановлення обставин зазначення боржником у декларації про майновий стан неповної та/або недостовірної інформації про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї ці недоліки можуть бути усунуті упродовж семи днів після отримання звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки такої декларації шляхом надання суду виправленої декларації про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів та витрат боржника та членів його сім`ї.

Аналіз наведеної правової норми свідчить, що законодавець визначив певну послідовність дій учасників у справі про банкрутство фізичної особи: боржник подає суду декларації; керуючий реструктуризацією перевіряє декларації надані боржником та виявляє чи наявна у деклараціях поданих боржником неповна та/або недостовірна інформація; боржник отримує звіт керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларацій; боржник упродовж семи днів після отримання звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки його декларації має право подати суду виправлену декларацію про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів та витрат боржника та членів його сім`ї з урахуванням наданих керуючим реструктуризацією зауважень.

Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 26.05.2022 у справі №903/806/20 сформулював принцип добросовісної поведінки боржника - фізичної особи, за яким право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог, при цьому демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог.

Саме такий боржник реалізує право ініціювати провадження у справі про власну неплатоспроможність не на шкоду кредиторам, а для досягнення легітимної мети цього провадження - соціальної реабілітації добросовісного боржника за спеціальною судовою процедурою шляхом реструктуризації заборгованості та/або звільнення від боргів задля відновлення його платоспроможності.

Судова палата для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 26.05.2022 у справі № 903/806/20 також зауважила, що Кодекс України з процедур банкрутства містить низку процесуальних запобіжників задля спонукання боржника до належного виконання обов`язків та уникнення недобросовісного використання судових процедур неплатоспроможності, серед яких, зокрема, закриття провадження у справі про неплатоспроможність у випадку ненадання боржником повної і достовірної інформації про власне майно, доходи і витрати та членів його сім`ї; приховування боржником власних активів через їх передачу членам сім`ї; якщо боржника притягнуто до адміністративної чи кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю.

При цьому п.1 ч.7 ст.123 КУзПБ розмежовує такі поняття як "неповна" та "недостовірна" інформація, зазначення якої має безумовний наслідок для боржника у вигляді закриття провадження у справі.

Верховний Суд у зазначеній постанові звернув увагу на те, що положення ст.123 КУзПБ є безумовним заходом відповідальності боржника за дії на шкоду кредиторам, тому не передбачають альтернативного вирішення та необхідності з`ясування мотивів боржника - фізичної особи, за встановлення відповідних фактів господарським судом. До того ж, розширене коло ініціаторів застосування ч.7 ст.123 КУзПБ та відсутність процесуальних обмежень щодо її реалізації на всіх стадіях справи про неплатоспроможність фізичної особи забезпечують невідворотність такого наслідку очевидно недобросовісних дій боржника.

Господарський суд не може залишити поза увагою обставини, які вказують на наявність підстав для закриття провадження у справі за ч.7 ст.123 КУзПБ, тому з власної ініціативи зобов`язаний перевірити такі обставини справи та надати їм юридичну оцінку, про що зазначити у відповідному судовому рішенні. Одним із принципів, які характерні для правового інституту неплатоспроможності є принцип судового контролю у процедурах банкрутства (неплатоспроможності) щодо повноти та належності дій учасників провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), що зобов`язує суд з достатньою повнотою встановити об`єктивні обставини правовідносин сторін по множинних предметах спорів, які виникають у процедурах банкрутства (неплатоспроможності). Тож, на відміну від справ позовного провадження, в яких господарський суд обмежений принципами диспозитивності та змагальності сторін, у справах про банкрутство (неплатоспроможність) судовий контроль є невід`ємною складовою цього провадження.

Аналогічний за змістом висновок, викладений у постанові судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.09.2021 у справі №911/2043/20.

За змістом наведених положень КУзПБ та згідно з усталеною правовою позицією Верховного Суду, зокрема викладеною в постанові від 26.05.2022 у справі № 903/806/20, процедура реструктуризації боргів боржника є першим, обов`язковим та пріоритетним етапом справи про неплатоспроможність фізичної особи, у якій боржник може реалізувати право на зміну способу та порядку сплати боргів з урахуванням його можливостей і намірів щодо розрахунку з кредиторами, маючи гарантії залишення частини доходу на задоволення побутових потреб, а також може отримати прощення (списання) кредиторських вимог чи їх частини.

Саме на цьому акцентував Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20, вказавши, що з огляду на мету та цілі КУзПБ інститут неплатоспроможності фізичних осіб призначений для зняття з боржника - фізичної особи тягаря боргів, які мають значний розмір та не можуть бути погашені за рахунок поточних доходів і належного цій особі майна. Правове регулювання відносин, що виникають між боржником та іншими учасниками справи про неплатоспроможність, має на меті поетапно створити для боржника - фізичної особи найбільш сприятливі умови для погашення боргів шляхом їх реструктуризації, а при нерезультативності таких заходів - забезпечити ефективний механізм продажу активів боржника.

За такого підходу у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи скористатися правом на реабілітацію, зокрема у спосіб, що певною мірою утискає інтереси кредиторів, заслуговує лише сумлінний боржник, інше б суперечило принципу добросовісності, який ґрунтується на приписах статей 3 та 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), відповідно до яких дії учасників правовідносин мають бути добросовісними (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, а також завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частини друга, третя статті 13 ЦК України).

Тож, проаналізувавши процесуальну поведінку боржника, зважаючи на обставину надання боржником неповної інформації, суд не може констатувати добросовісність виконання боржником своїх обов`язків.

Зазначений висновок не можна вважати проявом надмірного формалізму, адже законодавством про банкрутство чітко прописаний механізм усунення боржником недостовірних відомостей у деклараціях про його майновий стан.

Згідно статті 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, на підставі п. 1 ч. 7 ст. 123 КУзПБ суд приходить до висновку про закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .

У зв`язку з закриттям провадження у даній справі належить залишити без розгляду клопотання про визнання боржника банкрутом.

У рішенні Європейського суду з прав людини Серявін та інші проти України вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, №303-А. пункт 29).

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що ним було надано вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах. Решта доводів та заперечень сторін судом до уваги не береться, оскільки не спростовують наведених вище висновків.

Керуючись ст. 9, 12, 113, 114, 123 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження у справі № 915/832/24 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

2. Припинити дію мораторію на задоволення вимог кредиторів.

3. Припинити повноваження керуючого реструктуризацією боргів фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) арбітражного керуючого Пляки Сергія Валерійовича (свідоцтво № 465 від 15.03.2013).

4. Залишити без розгляду клопотання керуючого реструктуризацією від 03.12.2024 вих. № 02-01/399 про визнання фізичної особи ОСОБА_1 банкрутом та відкриття процедури погашення боргів (вх. № 15302/24 від 04.12.2024) та клопотання боржника про визнання банкрутом (вх. № 15303/24 від 04.12.2024).

5. Копію ухвали надіслати боржнику, керуючому реструктуризацією, Головному управлінню ДПС в Миколаївській області, Одеському міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції України, Головному управлінню Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Миколаївській області, Миколаївському районному суду м. Миколаєва, Державній прикордонній службі Україні.

Ухвала набирає законної сили в порядку ч.ч. 4, 5 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства та може бути оскаржена.

У зв`язку з тривалими повітряними тривогами по місту Миколаєву повний текст ухвали суду складено та підписано 24.02.2026.

Суддя Т.М.Давченко