УХВАЛА

23 лютого 2026 року

м. Київ

cправа № 911/108/25

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Рогач Л. І.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Квартирно-експлуатаційного відділу міста Хмельницький

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2025

у справі за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу міста Хмельницький

до 1) Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України", 2) Хмельницької обласної державної адміністрації,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Міністерство оборони України,

про скасування державної реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

Квартирно-експлуатаційний відділ міста Хмельницький (далі - КЕВ м. Хмельницький, позивач, скаржник) звернувся до суду з позовом до Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (далі - ДСГП "Ліси України", відповідач-1) та Хмельницької обласної державної адміністрації (далі - відповідач-2) про скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки площею 4,6975 га, кадастровий номер :03:001:0017, з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки.

Позовні вимоги обґрунтовано вибуттям частини земельної ділянки, яка перебуває у постійному користуванні позивача, поза його волею.

Господарський суд міста Києва рішенням від 03.09.2025 позов задовольнив. Скасував у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки площею 4,6975 га, кадастровий номер :03:001:0017, з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки. Стягнув з Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" на користь КЕВ м. Хмельницький витрати по сплаті судового збору.

Суд першої інстанції виходив, зокрема, з того, що поділ земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0007 та подальша державна реєстрація за ДСГП "Ліси України" права постійного користування новоутвореною земельною ділянкою з кадастровим номером :03:001:0017 площею 4,6975 га з включенням відповідних відомостей до Державного земельного кадастру суперечить закону, тому підлягає скасуванню.

Суд вказав, що, зважаючи на встановлений факт віднесення земельної ділянки площею 82,00 га (згідно Державного акту серії Б 041799, виданого в 1982 році) до земель оборони, у відповідача-1 відсутні повноваження розпоряджатись нею та затверджувати відповідну технічну документацію, включно з площею земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0007, в частині, що накладається. За таких обставин поділ земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0007 та подальша реєстрація новоутвореної ділянки з кадастровим номером :03:001:0017 суперечить закону.

Північний апеляційний господарський суд постановою від 18.12.2025 рішення Господарського суду міста Києва від 03.09.2025 скасував, прийняв нове рішення, яким у позові відмовив повністю з огляду на неналежність обраного способу захисту прав позивача.

КЕВ м. Хмельницький через підсистему "Електронний суд" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2025, у якій просить оскаржувану постанову скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Статтею 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлені вимоги до форми і змісту касаційної скарги.

Верховний Суд перевірив форму і зміст касаційної скарги та дійшов висновку про залишення її без руху з огляду на таке.

Щодо підстав касаційного оскарження

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно із частиною другою статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Отже, з огляду на зміст наведених вимог процесуального закону при касаційному оскарженні судових рішень у випадках, передбачених пунктами 1- 3 частини другої статті 287 ГПК України, касаційна скарга має містити:

пункт 1 - формулювання висновку щодо застосування норми права із зазначенням цієї норми права з викладенням правовідносин, у яких ця норма права застосована, а також покликання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких правовідносинах;

пункт 2 - обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та мотивів такого обґрунтування відступлення;

пункт 3 - зазначення норми права, щодо якої відсутній висновок про її застосування, із конкретизацією правовідносин, в яких цей висновок відсутній.

Оскаржуючи в касаційному порядку судові рішення на підставі пункту 4 частини другої статті 287 ГПК України, необхідно зазначити, яке саме процесуальне порушення з передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу призвело до прийняття незаконного судового рішення. При цьому необхідно враховувати, що за змістом пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України відкриття касаційного провадження через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1- 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.

У касаційній скарзі скаржник посилається на пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України, вважає постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2025 неправомірною та прийнятою з порушенням застосування норм матеріального права, однак жодним чином не аргументує підстав касаційного оскарження судового рішення у передбачених частиною другою статті 287 ГПК України випадках з огляду на вказані вище критерії.

Щодо вимог касаційної скарги

Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено вимоги особи, яка подає скаргу.

При цьому вимоги особи, яка подає скаргу, мають кореспондуватися з повноваженнями суду касаційної інстанції, передбаченими статтею 308 ГПК України.

У прохальній частині касаційної скарги позивач просить, зокрема, скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2025 у справі № 911/108/25 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги КЕВ м. Хмельницький задовільнити у повному обсязі.

Статтею 308 ГПК України передбачено повноваження суду касаційної інстанції, відповідно до яких: суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду; 3) скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд; 4) скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині; 5) скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині; 6) у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині; 7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1- 6 частини першої цієї статті.

Аналіз положень статті 308 ГПК України дає підстави для висновку, що вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, повинні бути повними та однозначними, тобто містити інформацію не лише про те, які судові рішення оскаржуються, а й про те, які повноваження суд касаційної інстанції повинен застосувати за результатами перегляду оскаржуваних рішень.

У цій справі Господарський суд міста Києва ухвалив рішення від 03.09.2025 про задоволення позову, а суд апеляційної інстанції таке рішення скасував, і ухвалив нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Водночас, заявляючи вимогу про скасування постанови суду апеляційної інстанції скаржник не зазначає, які, на його думку, повноваження суд касаційної інстанції має застосувати щодо рішення Господарського суду міста Києва від 03.09.2025, а Верховний Суд не наділений повноваженнями самостійно визначати вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, зокрема, у прохальній частині.

З огляду на вказане вимоги скаржника не відповідають приписам пункту 6 частини 2 статті 290 ГПК України, оскільки не містять інформації, які повноважень суд касаційної інстанції має застосувати щодо рішення суду першої інстанції з огляду на статтю 308 ГПК України.

Згідно із частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Отже, для усунення недоліків касаційної скарги скаржнику необхідно:

- виконати вимоги пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України, обґрунтувати підстави касаційного оскарження судових рішень у виключних випадках, встановлених частиною другою статті 287 ГПК України з урахуванням вказаного у цій ухвалі, зазначити відповідні випадки касаційного оскарження, визначені у конкретних пунктах частини другої статті 287 ГПК України;

- уточнити вимоги, викладені у прохальній частині касаційної скарги, та погодити їх зі змістом касаційної скарги в цілому, зокрема, щодо повноважень Верховного Суду з приводу рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 287, 290, 291, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу міста Хмельницький на постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2025 у справі № 911/108/25 залишити без руху.

2. Встановити строк для усунення недоліків касаційної скарги протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

3. Заяву про усунення недоліків касаційної скарги з доданими документами направити іншим учасникам справи відповідно до статті 42 Господарського процесуального кодексу України та надати до Верховного Суду докази про таке направлення.

4. Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали касаційна скарга у справі № 911/108/25 вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуюча Л. Рогач