ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"24" лютого 2026 р. м. Рівне Справа № 918/1230/25

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Торчинюка В.Г., при секретарі судового засідання Гупалюк О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської міської ради

до відповідача - 1Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ 365"

до відповідача - 2 Комунального підприємства "Міськсвітло" Рівненської міської ради

про визнання недійними додаткових угод та стягнення коштів у сумі 5 396 899 грн. 22 коп.

В засіданні приймали участь:

Від позивача: Кунаш Тетяна Володимирівна (в залі суду);

Від відповідача - 1: Гриценко Борис Миколайович (поза межами залу суду);

Від відповідача - 2: не з`явився;

Від прокуратури: Немкович Ігор Іванович (в залі суду).

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2025 року Керівник Рівненської окружної прокуратури (далі - прокуратура) в інтересах держави в особі Рівненської міської ради (далі - позивач) звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовом до відповідача - 1 Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ 365" (далі - відповідач - 1) до відповідача - 2 Комунального підприємства "Міськсвітло" Рівненської міської ради (далі - відповідач - 2) про визнання недійними додаткових угод та стягнення коштів у сумі 5 396 899 грн. 22 коп.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29 грудня 2023 року між Комунальним підприємством "Міськсвітло" Рівненської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енерджі 365" уклаладено договір про постачання електричної енергії споживачу № 436.

Згодом сторони підписали ряд додаткових угод, якими збільшено ціну за одиницю товару, зокрема: № 2 від 31 січня 2024 року - ціна за електричну енергію (кВт*год) (одиницю товару) становить 7,576301775 грн. з ПДВ (збільшено на 4,3 %); № 4 від 07 червня 2024 року - ціна за електричну енергію (кВт*год) (одиницю товару) становить 7,73243344. грн. з ПДВ (збільшено на 6,4 %); № 5 від 05 липня 2024 року - ціна за електричну енергію (кВт*год) (одиницю товару) становить 9,267096552. грн. з ПДВ (збільшено на 27,5 % відносно ціни за умовами Договору у його первинній редакції та на 19,8% відносно ціни за умовами додаткової угоди № 4); № 6 від 06 серпня 2024 року - ціна за електричну енергію (кВт*год) (одиницю товару) становить 9,999232546 грн. з ПДВ (збільшено на 37,5 % відносно ціни за умовами Договору у його первинній редакції та на 8% відносно ціни за умовами додаткової угоди № 5); № 11 від 23 січня 2025 року - ціна за електричну енергію (кВт*год) (одиницю товару) становить 10,408840526. грн. з ПДВ (збільшено на 43,2% відносно ціни за умовами Договору у його первинній редакції та на 4% відносно ціни за умовами додаткової угоди № 6), тобто збільшено ціну на 43%, визначеної сторонами при укладенні договору.

Прокурор вказує, що внаслідок укладення вищевказаних додаткових угод за період дії договору з ініціативи постачальника збільшено ціну за електричну енергію з 7,268837775 грн. до 10,408840526 грн., тобто на 43% у порівнянні з ціною, визначеною у додатку № 1 до договору, а тому, враховуючи положення Закону України "Про публічні закупівлі", вказані додаткові угоди до договору мають бути визнані недійсними в судовому порядку, а безпідставно отримані постачальником кошти у розмірі 5 396 899 грн. 22 коп. повернуті до місцевого бюджету.

Позивач, Рівненська обласна рада до суду пояснень не подала.

Відповідач - 1 у свою чергу позовні вимоги заперечив та подав до суду відзиві на позов, в якому останній зазначає, що при внесенні змін до договору, зокрема, укладанні оспорюваних додаткових угод № 2, 4, 5, 6, 11 до договору про постачання (закупівлю) електричної енергії споживачу № 436 від 29 грудня 2023 року сторони керувалися Особливостями здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 2022 року № 1178.

На переконання відповідача - 1 правила пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" щодо 10-відсоткового обмеження зміни ціни не застосовувалися до договору, укладеного та зміненого в порядку пунктів 10, 13 та 19 Особливостей № 1178 у редакціях від 09 квітня 2024 року та 09 липня 2024 року. Відповідно до підпункту 2 пункту 19 Особливостей № 1178 у редакції від 09 квітня 2024 року та від 09 липня 2024 року зміна ціни за одиницю товару здійснюється пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку (відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання), за умови документального підтвердження такого коливання та така зміна не повинна призвести до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю на момент його укладення. Водночас підпункт 7 пункту 19 Особливостей № 1178 допускає внесення змін у разі зміни регульованих цін (тарифів), нормативів, а також середньозважених цін на електроенергію на ринку "на добу наперед", за умови встановлення в договорі порядку зміни ціни. У спірний період (липень-серпень 2024 року) підпункт 2 пункту 19 у редакціях від 09 квітня 2024 року та 09 липня 2024 року не містив 10-відсоткового ліміту, натомість встановлював пропорційність до фактичного коливання та заборону збільшення суми договору на момент укладення.

Отже, відповідач - 1 стверджує, що укладення спірних додаткових угоди відбулося відповідно до норм визначених постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 2022 року № 1178, тому, позовні вимоги є безпідставними.

Відповідач - 2 Комунальне підприємство "Міськсвітло" Рівненської міської ради у свою чергу не скористалося свої процесуальним правом на надання відзиву на позовну заяву чи будь-яких письмових заперечень.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 08 січня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 918/1230/25 за позовною заявою Керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської міської ради до відповідача - 1Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ 365" до відповідача - 2 Комунального підприємства "Міськсвітло" Рівненської міської ради про визнання недійними додаткових угод та стягнення коштів у сумі 5 396 899 грн. 22 коп. Визначено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 03 лютого 2026 року.

20 січня 2026 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від відповідача - 1 в порядку ст. 165 ГПК України надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній позовні вимоги заперечує у повному обсязі.

26 січня 2026 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від прокуратури в порядку ст. 166 ГПК України надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якому останній спростовує доводи відповідача - 1 викладені у відзиві та просить суд основний позов задоволити.

27 січня 2026 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від відповідача - 1 в порядку ст. 167 ГПК України надійшли заперечення на відповідь на відзив.

03 січня 2026 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від відповідача - 1 надійшло клопотання, в якому останній просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 03 лютого 2026 року в задоволенні клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ 365" про відкладення розгляду справи відмовлено, закрито підготовче провадження по розгляду позовної заяви у справі № 918/1230/25 за позовом Керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської міської ради до відповідача - 1Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ 365" до відповідача - 2 Комунального підприємства "Міськсвітло" Рівненської міської ради про визнання недійними додаткових угод та стягнення коштів у сумі 5 396 899 грн. 22 коп. та призначено розгляд справи № 918/1230/25 до судового розгляду по суті на 24 лютого 2026 року.

В судовому засіданні 24 лютого 2026 року представники прокуратури та позивача підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач - 1 у свою чергу позовні вимоги заперечив у повному обсязі та просив суд у задоволенні позову відмовити.

Відповідач - 2 процесу в судове засідання не з`явилися, хоча про час, місце та дату проведення судового засідання повідомлені належним чином.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським суд установив наступне.

За результатами закупівлі переможцем визначено Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ 365".

Надалі між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ 365" та Комунальним підприємством "Міськсвітло" Рівненської міської ради укладено Договір про постачання електричної енергії № 436 від 29 грудня 2023 року (далі - Договір).

Договором передбачено, що Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії, в т.ч. вартість послуг оператора системи передачі електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору (п. 2.1 Договору).

Відповідно до п. 5.1 Договору, ціна електричної енергії, що постачається Постачальником за цим Договором, становить 7,268837775 грн. за 1 кВт*год, складові частини ціни зазначаються в додатку 1 "Комерційна пропозиція" до цього Договору).

Вартість фактично спожитої Споживачем у розрахунковому періоді електричної енергії розраховується в порядку, встановленому додатком 1 "Комерційна пропозиція" до цього Договору.

Відповідно до комерційної пропозиції (Додаток № 1), ціна на електричну енергію для розрахункового періоду та узгодження порядку зміни ціни: 6,05736481 грн. без ПДВ, ПДВ 1,21147296 грн., разом з ПДВ 7,268837775 грн., в т.ч. тариф на послугу з передачі електричної енергії 0,52857 грн. без ПДВ. в т.ч. тариф на послугу з розподілу електричної енергії 1,13166 гри. без ПДВ.

Згідно з п.п. 13.6, 13.6.2 Договору, істотні умови Договору не можуть змінюватися після його підписання виконання зобов`язань Сторонами в повному обсязі, крім випадків, передбачених п. 19 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 2022 року № 1178, а саме: у випадку коливання ціни електричної енергії на ринку в бік збільшення, Постачальник має право письмово звернутись до Споживача з відповідною пропозицією, при цьому, гака пропозиція в кожному окремому випадку, коли на ринку відбувається об`єктивне коливання ціни за одиницю товару в бік збільшення, повинна бути обґрунтована і документально підтверджена. Постачальник разом з письмовою пропозицією щодо внесення змін до договору надає документ (або документи), що підтверджує збільшення середньо ринкової ціни (діапазону цін тощо) за одиницю товару в тих межах/розмірах, на які Постачальник пропонує змінити ціну товару.

Документ (або документи), що підтверджує збільшення ціни товару, повинен містити дані щодо середньо ринкової ціни (діапазону цін тощо) за одиницю товару на момент проведення аукціону/будь-яку дату після укладення Договору та середньо ринкової ціни (діапазону цін тощо) за одиницю товару на більш пізню дату та до моменту письмового звернення Постачальника до Споживача щодо збільшення ціни і повинен бути наданий у формі належним чином оформленої довідки/інформації (або в іншій документальній формі), виданої торгово-промисловою палатою України, або регіональною торгово- промисловою палатою, або органами державної статистики.

Як передбачено п. 13.7 Договору, зміна ціни за одиницю електричної енергії можлива за умови надання зацікавленою стороною, документального підтвердження факту коливання ціни електричної енергії на ринку в торговій зоні "ОЕС України" на ринку "на добу на перед", оприлюднено на офіційному веб-сайті ДП "ОПЕРАТОР РИНКУ".

Надалі сторонами підписано ряд додаткових угод, за умовами яких внесено зміни до Договору в частині зміни ціни в бік збільшення, а саме: № 2 від 31 січня 2024 року - ціна за електричну енергію (кВт*год) (одиницю товару) становить 7,576301775 грн. з ПДВ (збільшено на 4,3 %); № 4 від 07 червня 2024 року - ціна за електричну енергію (кВт*год) (одиницю товару) становить 7,73243344 грн. з ПДВ (збільшено на 6,4 %); № 5 від 05 липня 2024 року - ціна за електричну енергію (кВт*год) (одиницю товару) становить 9,267096552 грн. з ПДВ (збільшено на 27,5 % відносно ціни за умовами Договору у його первинній редакції та на 19,8% відносно ціни за умовами додаткової угоди № 4); № 6 від 06 серпня 2024 року - ціна за електричну енергію (кВт*год) (одиницю товару) становить 9,999232546 грн. з ПДВ (збільшено на 37,5 % відносно ціни за умовами Договору у його первинній редакції та на 8% відносно ціни за умовами додаткової угоди № 5); № 11 від 23 січня 2025 року - ціна за електричну енергію (кВт*год) (одиницю товару) становить 10,408840526 грн. з ПДВ (збільшено на 43,2% відносно ціни за умовами Договору у його первинній редакції та на 4% відносно ціни за умовами додаткової угоди № 6).

Відповідно до тверджень прокуратури, вказані вище додаткові угоди до договору укладено в зв`язку із змінами тарифу на послуги з передачі електричної енергії НЕК "УКРЕНЕРГО" (Постанова НКРЕКП від 09 грудня 2023 року № 2322) та змінами тарифу на послуги з розподілу електричної енергії (Постанова НКРЕКП від 09 грудня 2023 року № 2339), у відповідності до п. 7 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" з урахуванням пункту 19 Особливості № 1178, 31 січня 2024 року сторонами підписано додаткову угоду № 2, за умовами якої збільшено ціну за одиницю товару 7,576301775 грн. з ПДВ.

07 червня 2024 року у зв`язку з коливанням ціни електричної енергії на ринку в бік збільшення на 2,93 %, керуючись положенням підпункту 2 пункту 19 Особливостей № 1178, сторонами підписано додаткову угоду № 4, за умовами якої збільшено ціну за одиницю товару 7,576301775 грн. з ПДВ.

За умовами даної додаткових угод № 2 та № 4, ціну за одиницю товару збільшено з 7,268837775 грн. до 7,73243344 грн., тобто на 6,4%, що не перевищує законодавчо встановлене обмеження у 10%.

Додаткові угоди № 2 від 03 січня 2024 року та № 4 від 07 червня 2024 року укладені з дотриманням вимог пункту 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

05 липня 2024 року сторонами підписано додаткову угоду № 5, за умовами якої ціну за одиницю товару збільшено до 9,267096552 грн. з ПДВ, тобто на 27,5 % відносно ціни, визначеної за умовами Договору у його первинній редакції. Як обґрунтування необхідності збільшення ціни, Постачальником надано роздруківку з веб-сайту ДП "ОПЕРАТОР РИНКУ", де відображено середньозважені ціни за травень та червень 2024 року. Разом з тим, прокуратури зазначає, що експертного висновку щодо моніторингу рівня цін з моменту укладення договору про закупівлю (29 грудня 2023 року) або останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару (07 червня 2024 року) до моменту укладення додаткової угоди № 3 Постачальником Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ З65" надано не було. За даними веб-сайту ДП "ОПЕРАТОР РИНКУ", середньозважена ціна купівлі-продажу електроенергії на РДН за червень 2024 року (на момент підписання додаткової угоди №4) становила 5 403,38 грн/МВт*год, тоді як за першу декаду липня - 5 946,15 грн./ МВт*год.

Як зазначає прокуратура, зростання ціни в період між підписанням додаткових угод № 4 та № 5 не перевищувало 10 %. Однак угодою № 5 ціну збільшено на 19,8 %, що є непропорційним фактичним коливанням ринкової ціни та суперечить вимогам пункту 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі". Аналогічна ситуація встановлена й щодо додаткової угоди № 6 від 06 серпня 2024 року, постачальником надано лише роздруківку з веб-сайту ДП "ОПЕРАТОР РИНКУ", де відображено середньозважені ціни за червень та липень 2024 року.

Документального підтвердження динаміки рівня цін з дати підписання додаткової угоди № 5 від 05 липня 2024 року, тобто за період з липня по серпень 2024 року Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ З65" надано не було. За даними веб-сайту ДП "ОПЕРАТОР РИНКУ", середньозважена ціна купівлі-продажу електроенергії на РДН за першу декаду липня 2024 року (на момент підписання додаткової угоди № 5) становила 5 946,15 грн/МВт*год, тоді як у серпні 2024 року середньозважена ціна знизилась до 5 738,60 грн/МВт*год.

Прокурор завертає увагу на те, що у період між укладенням угод № 5 і № 6 спостерігалося не підвищення, а зниження ринкової ціни, що повністю спростовує необхідність збільшення ціни за договором. У результаті укладення додаткових угод відбулося безпідставне та непропорційне підвищення вартості електричної енергії: за додатковою угодою № 5 на 27,5 % відносно ціни, що визначеної за умовами Договору; додаткової угоди № 6 - на 37,5 %; додаткової угоди № 11 - на 43,2%.

На виконання умов Договору № 436 від 29 грудня 2023 року, у період з січня 2024 року по лютий 2025 року Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ 365" поставлено 3 842 705 кВт*год електричної енергії на загальну суму 34 907 362 грн. 87 коп. з ПДВ, а саме: відповідно до акту прийому-передачі електроенергії за січень 2024 року № 5807 від 31 січня 2024 року - 373538кВт*год на суму 2 830 036 грн. 32 коп. (платіжна інструкції № 53 від 08 лютого 2024 року та № 102 від 09 лютого 2024 року); відповідно до акту прийому-передачі електроенергії за лютий 2024 № 6426 від 29 лютого 2024 року - 353893 кВт*год на суму 2 681 199 грн. 89 коп. (платіжні інструкції № 102 від 08 березня 2024 року та № 140 від 12 березня 2024 року); відповідно до акту прийому-передачі електроенергії за березень 2024 року № 6756 від 31 березня 2024 року - 311912 кВт*год на суму 2 363 139 грн. 20 коп. (платіжні інструкції № 153 від 09 квітня 2024 року та № 185 від 12 квітня 2024 року); відповідно до акту прийому-передачі електроенергії за квітень 2024 року № 7203 від 30 квітня 2024 року - 260816 кВт*год на суму 1 976 020 грн. 52 коп. (платіжні інструкції № 187 від 07 травня 2024 року та № 223 від 10 травня 2024 року); відповідно до акту прийому-передачі електроенергії за травень 2024 № 8149 від 31 травня 2024 року -185 555 кВт*год на суму 1 434 791 грн. 69 коп. (платіжні інструкції № 243 від 10 червня 2024 року та № 280 від 12 червня 2024 року); відповідно до акту прийому-передачі електроенергії за червень 2024 року № 8610 від 30 червня 2024 року - 157198 кВт*год на суму 1 456 769 грн. 04 коп. (платіжні інструкції № 293 від 08 липня 2024 року та № 324 від 10 липня 2024 року); відповідно до акту прийому-передачі електроенергії за липень 2024 року № 9539 від 31 липня 2024 року - 167082 кВт*год на суму 1 670 691 грн. 77 коп. (платіжні інструкції № 328 від 08 серпня 2024 року та № 380 від 11 серпня 2024 року); відповідно до акту прийому-передачі електроенергії за серпень 2024 року № 9893 від 31 серпня 2024 року - 197 876 кВт*год на суму 1 978 608 грн. 14 коп. (платіжні інструкції № 365 від 09 вересня 2024 року та № 432 від 11 вересня 2024 року); відповідно до акту прийому-передачі електроенергії за вересень 2024 року № 10513 від 30 вересня 2024 року - 254965 кВт*год на суму 2 549 454 грн. 33 коп. (платіжні інструкції № 403 від 07 жовтня 2024 року та № 469 від 09 жовтня 2024 року); відповідно до акту прийому-передачі електроенергії за жовтень 2024 року № 10977 від 31 жовтня 2024 року - 310081 кВт*год на суму 3 100 572 грн. 03 коп. (платіжні інструкції № 449 від 07 листопада 2024 року та № 516 від 15 листопада 2024 року); відповідно до акту прийому-передачі електроенергії за листопад 2024 року № 11480 від 30 листопада 2024 року - 365541 кВт*год на суму 3 655 129 грн. 46 коп. (платіжні інструкції № 488 від 06 грудня 2024 року та № 580 від 11 грудня 2024 року); відповідно до акту прийому-передачі електроенергії за грудень 2024 року № 11956 від 20 грудня 2024 року - 491240 кВт*год на суму 4 912 023 грн. 00 коп. (платіжні інструкції № 510 від 23 грудня 2024 року та № 613 від 27 грудня 2024 року); відповідно до акту прийому-передачі електроенергії за січень 2025 № 3 від 31 січня 2025 року - 263 321 кВт*год на суму 2 740 859 грн. 37 коп. (платіжні інструкції № 49 від 10 лютого 2025 року та № 28 від 13 лютого 2025 року); відповідно до акту прийому-передачі електроенергії за лютий 2025 року № 955 від 28 лютого 2025 року - 149687кВт*годна суму 1 558 068 грн. 11 коп. (платіжні інструкції № 85 від 07 березня 2025 року, № 88 від 07 березня 2025 року та № 75 від 12 березня 2025 року).

Прокурор вказує, що всього було поставлено 2 356 991 кВт*год електричної енергії на загальну суму 23 622 175 грн. 25 коп. з ПДВ, проте додаткові угоди № 2 від 31 січня 2024 року, № 4 від 07 червня 2024 року, № 5 від 05 липня 2024 року, № 6 від 06 серпня 2024 року, № 11 від 23 січня 2025 року до договору укладені всупереч Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, що затвердженні Постановою Кабінету Міністрів України № 1178 від 12 жовтня 2022 року та Закону України "Про публічні закупівлі", а тому мають бути визнані недійсними в судовому порядку, а безпідставно сплачені кошти стягненню.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів сторін.

З наведених обставин справи судом встановлено, що спірні правовідносини є за своїм змістом є майновими, договірними та стосуються поставки товару. Спірний характер правовідносин базується на тому, що прокурор вважає порушеними інтереси держави з огляду на недотримання вимог Закону України "Про публічні закупівлі" при укладенні додаткових договорів, якими внесено зміни до вартості товару що закуповувався.

Щодо представництва прокурором інтересів держави.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді встановлені у Законі України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII "Про прокуратуру" (далі - Закон № 1697-VII), частина третя статті 23 якого визначає, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Відповідно до абзаців першого - третього частини четвертої статті 23 Закону № 1697-VII наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Згідно із частиною четвертою статті 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до абзацу другого частини п`ятої статті 53 ГПК України у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 826/13768/16, від 05 березня 2020 року у справі № 9901/511/19, від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18, від 06 липня 2021 року у справі № 911/2169/20, від 21 червня 2023 року у справі № 905/1907/21).

Частини третя та четверта статті 23 Закону № 1697-VII серед іншого встановлюють умови, за яких прокурор може виконувати субсидіарну роль із захисту інтересів держави за наявності органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (орган, уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах).

Встановлена цим Законом умова про необхідність звернення прокурора до компетентного органу перед пред`явленням позову спрямована на те, аби прокурор надав органу можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18). За позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

Тобто визначений частиною четвертою статті 23 Закону № 1697-VII обов`язок прокурора перед зверненням з позовом звернутись спершу до компетентного органу стосується звернення до органу, який надалі набуде статусу позивача. У цій статті не йдеться про досудове врегулювання спору, і, відповідно, вона не покладає на прокурора обов`язок вживати заходів з такого врегулювання шляхом досудового звернення до суб`єкта, якого прокурор вважає порушником інтересів держави і до якого як до відповідача буде звернений позов.

Іншими словами, прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта лише тоді, коли той має повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, але не здійснює чи неналежно їх здійснює. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 826/13768/16, від 15 січня 2020 року у справі № 698/119/18, від 11 лютого 2020 року у справі № 922/614/19, від 28 вересня 2022 року у справі № 483/448/20, від 08 листопада 2023 року у справі № 607/15052/16-ц).

У категорії спорів щодо визнання недійсними договорів, укладених у межах публічних закупівель, пред`явлення прокурором позову в інтересах осіб, уповноважених державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, має ґрунтуватися на визначенні того, яка саме особа є суб`єктом, що має безпосередній інтерес у захисті державних фінансових ресурсів та в належному виконанні договірних зобов`язань відповідно до положень Закону № 922-VIII (див. постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12 березня 2025 року у справі № 924/524/24).

Закон не зобов`язує прокурора подавати позов в особі усіх органів, які можуть здійснювати захист інтересів держави у спірних відносинах і звертатись з позовом до суду. Належним буде звернення в особі хоча б одного з них (див. постанову об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 червня 2021 року у справі № 927/491/19, постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19 серпня 2020 року у справі № 923/449/18, від 25 лютого 2021 року у справі № 912/9/20, від 25 червня 2024 року у справі № 918/760/23, від 01 жовтня 2024 року у справі № 918/778/23, від 20 лютого 2025 року у справі № 910/16372/21).

У справі, яка розглядається, прокурор, обґрунтовуючи звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі Рівненської міської ради, зазначив, що згідно плану закупівлі UA-2023-12-08-011500-а, джерелом її фінансування є кошти місцевого бюджету, оскільки засновником комунального закладу та власником його майна є територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування, що фінансує і контролює діяльність такого комунального закладу, а також зобов`язаний контролювати виконання бюджету, зокрема законність та ефективність використання зазначеним закладом коштів за договорами про закупівлю товарів, то вказаний орган місцевого самоврядування є особою, уповноваженою на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів територіальної громади, інтереси якої є складовою інтересів держави, пов`язаних із законним та ефективним витрачанням коштів обласного бюджету.

За твердженням прокурора, укладення додаткових угод до договору всупереч вимогам чинного законодавства порушує інтереси держави у сфері контролю за ефективним та цільовим використанням бюджетних коштів, а дотримання вимог законодавства у цій сфері становить суспільний інтерес, тому захист такого інтересу відповідає функціям прокурора.

Виконання зобов`язань за додатковими угодами, укладеними з порушенням законодавства у сфері публічних закупівель, призвело до нераціонального та неефективного використання бюджетних коштів, що не відповідає меті Закону України "Про публічні закупівлі" та принципам, за якими мають здійснюватися публічні закупівлі, закріпленими в ст. 3 даного Закону. Окрім того, укладенням додаткових угоди до договору поставки електричної енергії порушені матеріальні інтереси, оскільки з урахуванням додаткових угод отримано менший обсяг електричної енергії у порівнянні первісним договором за вищою ціною. Недотримання в даному випадку законодавства в сфері публічних закупівель сприяло виникненню особливих негативних економічних соціальних наслідків.

Водночас суд встановив, що прокурор звертався до Рівненської міської ради з повідомленням про те, що оспорювані додаткові угоди були укладенні з порушенням вимог Закону № 922-VIII, та проінформував листом від 11 грудня 2025 року № 50-56-10026ВИХ-25 про необхідність усунення виявлених порушень.

Однак міська рада не вжила заходів щодо усунення виявлених прокуратурою порушень, а натомість листом від 15 грудня 2025 року повідомила прокуратуру, що заходи з оскарження додаткових угоди не вживалися. Окрім того, міська рада зазначила, що не заперечує проти вжиття Рівненською окружною прокуратурою заходів претензійно-позовного характеру.

Тобто підставою реалізації прокурором представницьких функцій стала усвідомлена пасивна поведінка ради щодо захисту інтересів держави, яке є розпорядником бюджетних коштів, за рахунок яких здійснювалася закупівля електричної енергії за договором, та зобов`язане ефективно і раціонально використовувати бюджетні кошти, в тому числі реагувати на порушення вимог законодавства, що впливають на інтереси територіальної громади.

Ураховуючи наведене, суду вважає, що прокурор у цій справі підтвердив наявність підстав для представництва інтересів держави в суді та цілком правильно визначив позивача за пред`явленим ним до суду позовом, оскільки останній є розпорядником бюджетних коштів. Такий висновок цілком узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 червня 2021 року у справі № 927/491/19, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07 лютого 2023 року у справі № 927/188/22, від 28 серпня 2024 року у справі № 918/694/23.

Щодо суті позовних вимог суд відзначає наступне.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначено Законом № 922-VIII (тут і надалі - у редакції, чинній станом на час укладення договору про закупівлю та оспорюваних додаткових угод до нього).

Відповідно до частини четвертої статті 3 Закону № 922-VIII відносини, пов`язані зі сферою публічних закупівель, регулюються виключно цим Законом і не можуть регулюватися іншими законами, крім випадків, встановлених цим Законом.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 1 цього Закону договір про закупівлю визначається як господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі / спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.

Основні вимоги до договору про закупівлю та внесення змін до нього урегульовані статтею 41 Закону № 922-VIII, частиною першою якої визначено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із частиною першою статті 652 ЦК України разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Частиною четвертою статті 41 Закону № 922-VIII визначено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції / пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

За загальним правилом істотні умови договору про закупівлю, однією з яких є ціна товару, не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі (частина п`ята статті 41 Закону № 922-VIII). Однак зазначена норма передбачає випадки, коли допустима зміна істотних умов договору про закупівлю.

У спірних правовідносинах договір про закупівлю та оспорювані додаткові угоди до нього були укладені у період дії положень норм частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII у редакції Закону № 1530-ІХ.

Щодо застосування пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII (у редакції Закону № 114-ІХ)

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII (у редакції Закону № 114-ІХ) істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку, зокрема, збільшення ціни за одиницю товару до 10 % пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку в разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

24 січня 2024 року Велика Палата Верховного Суду прийняла постанову у справі № 922/2321/22, в якій вирішувалось питання про те, чи дозволяють норми пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII (у редакції Закону № 114-ІХ) збільшувати ціну товару більш ніж на 10 % від початково встановленої ціни в договорі про закупівлю.

У пунктах 88-90 наведеної постанови Велика Палата Верховного Суду виснувала, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається.

Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у разі зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, у порядку статті 652 ЦК України, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, проте загальне збільшення такої ціни не повинне перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.

Такий правовий висновок неодноразово також був викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11 квітня 2024 року у справі № 922/433/22, від 01 жовтня 2024 року у справі № 918/779/23, від 06 лютого 2025 року у справі № 910/5182/24, від 18 лютого 2025 року у справі № 925/889/23 тощо, де інтерпретовано та застосовано положення пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII як імперативну норму, яка визначає верхню межу дозволеного відсоткового збільшення ціни за одиницю товару - не більше 10 % від ціни товару, погодженої сторонами в договорі про закупівлю.

Отже, згідно з положеннями пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII (у редакції Закону № 114-ІХ) зміна ціни в договорі закупівлі допускається за таких умов: -збільшення ціни за одиницю товару до 10 %; збільшення ціни має бути пропорційне збільшенню ціни цього товару на ринку в разі коливання його ціни на ринку; така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю; така зміна може відбуватися не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю; обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

До того ж застосована законодавцем при формулюванні цієї норми конструкція "не частіше ніж один раз на 90 днів" фактично надає можливість вносити зміни до ціни товару неодноразово, але лише в межах дозволеного відсоткового збільшення ціни за одиницю товару - не більше 10 %.

Законом № 1530-ІХ внесено зміни до Закону № 922-VIII (у редакції Закону № 114-ІХ) та викладено пункт 2 частини п`ятої статті 41 цього Закону в такій редакції: "Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії".

Внесеними Законом № 1530-IX змінами у першому реченні пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII слова "підписання договору про закупівлю" замінені словами "підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару", а друге речення після слів "дизельного пального" доповнено словом "природного". Ці зміни полягали, зокрема, у корегуванні обмеження щодо мінімального 90-денного строку змін до ціни за одиницю товару після підписання договору про закупівлю. Водночас порогове значення у 10 % залишилося незмінним і застосовується й надалі.

Так, на відміну від норм пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIIIу редакції Закону № 114-ІХ, який урегульовував можливість збільшення ціни за одиницю товару не частіше ніж один раз на 90 днів лише з моменту підписання договору про закупівлю, положеннями цього пункту в редакції Закону № 1530-IX визначено, що строк зміни умов договору може відраховуватись як з моменту підписання договору, так і з моменту внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Тобто редакцією цієї норми законодавець передбачив лише можливість внесення зміни до ціни договору неодноразово: вперше - один раз у перші 90 днів з дня підписання договору; другий і подальші рази - один раз на 90 днів, які починаються з моменту останньої зміни ціни.

Додатково на підтвердження зазначеного свідчить зміст пояснювальної записки до проєкту Закону № 1530-IX (див. https://itd.rada.gov.ua/billinfo/Bills/pubFile/634356), згідно з якою метою його прийняття було завершити реформу органу оскарження у сфері публічних закупівель, що відповідно дозволяє стверджувати, що подібні зміни вочевидь не були спрямовані на те, щоб дозволити учасникам публічних закупівель (виконавцям) після підписання договору збільшувати ціну за одиницю товару більше ніж на 10 % від ціни товару, погодженої сторонами в договорі про закупівлю.

Іншими словами, зміни та доповнення до пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, внесені Законом № 1530-IX, стосуються лише встановлення альтернативного варіанта визначення моменту початку обчислення строку для зміни ціни за одиницю товару - 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю або 90 днів з моменту внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару.

Проте пунктом 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII як у редакції, викладеній Законом №114-ІХ, так і в редакції, викладеній Законом № 1530-ХІ, однаково передбачено, що такі обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовуються у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.

Водночас положення пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII у редакції Закону № 1530-ХІ не містять змін щодо максимально можливого збільшення розміру ціни за одиницю товару, погодженої сторонами договору закупівлі, визначеної попередньою редакцією цієї норми на рівні не більше 10 %. У будь-якому випадку загальний розмір збільшення ціни не може перевищувати 10 % ціни, встановленої в договорі закупівлі.

Філологічне тлумачення пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII свідчить, що зміна істотних умов договору про закупівлю після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі допускається лише у випадках, прямо передбачених цією нормою. Одним із цих випадків є збільшення ціни товару, але за умови, що таке збільшення не може перевищувати нормативно визначеного відсоткового значення суми, встановленої в договорі про закупівлю, яке у пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII унормовано на рівні не більше 10 %.

До того ж визначене законодавцем відсоткове значення обмеження суми є граничним (пороговим) і відповідний ліміт зміни ціни слід враховувати при кожному внесенні змін до договору про закупівлю, а не застосовувати щоразу до кожного окремого випадку внесення змін. Іншими словами, це означає, що сукупне значення збільшення ціни при послідовних змінах до договору (у разі коливання ціни товару на ринку) не може перевищувати нормативно закріпленого 10 % значення для зміни ціни, визначеної в договорі про закупівлю.

Отже, норми пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII визначають правила внесення змін до договору про закупівлю без проведення нової процедури закупівлі, зокрема, надаючи можливість внесення цих змін у разі збільшення ціни товару, однак за умови, що сукупне значення збільшення ціни при послідовних змінах до договору не повинне перевищувати нормативно визначеного граничного (порогового) відсоткового значення суми, визначеної в договорі про закупівлю, а не застосовуватися щоразу до кожного окремого випадку внесення змін. Такі послідовні зміни не повинні спрямовуватися на ухиляння від виконання положень цієї норми Закону № 922-VIII.

Інший підхід до розуміння положень пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, який передбачає щоразу з кожним внесення змін можливість збільшення ціни договору до 10 %, тобто можливість необмеженого збільшення ціни (понад 10 % ціни договору закупівлі) при незмінному загальному розмірі суми закупівлі, може призвести до нівелювання мети законодавчого регулювання процедур закупівлі, адже відкриває шлях до маніпулювання учасниками загальною вартістю пропозицій, внаслідок чого відкривається можливість під час процедури усунути конкурентів, запропонувавши найнижчу ціну, та після укладення договору підвищити ціну до рівня економічно обґрунтованої.

Укладення додаткових угод до договору про закупівлю щодо зміни ціни на товар із урахуванням подібного підходу спотворюватиме результати торгів та зводитиме нанівець економію, яку було отримано під час підписання договору, та, як наслідок, робитиме результат закупівлі невизначеним й зумовлюватиме неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та статтею 5 Закону № 922-VIII.

Окрім того, збільшення ціни може призвести до того, що кількість товарів настільки зменшиться, що виконання договору закупівлі в такому обсязі не відповідатиме господарській меті укладення замовником договору закупівлі.

До того ж застосування підходу, який передбачає можливість збільшувати ціну за одиницю товару більше ніж на 10 % пропорційно збільшенню ціни товару на ринку, у разі коливання ціни цього товару, спотворюватиме принцип добросовісної конкуренції серед учасників.

Велика Палата Верховного Суду з урахуванням наведеного вище аналізу нормативного припису пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, беручи до уваги усталену та послідовну судову практику, у своїй постанові від 21 листопада 2025 року у справі № 920/19/24 вказала, що зміна тлумачення зазначеної норми та запровадження протилежного підходу щодо можливості неодноразового збільшення ціни товару на 10 % при кожному внесенні змін до договору про закупівлю більше нагадує власне зміну цієї норми та, як наслідок, порушуватиме принцип правової визначеності.

Ураховуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21 листопада 2025 року у справі № 920/19/24 вказала, що зміна умов договору про закупівлю щодо збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10 % не допускається, зокрема, у випадку закупівлі бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії. Внесені зміни Законом № 1530-ІХ до пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII не стосуються встановленої первісною редакцією цього Закону заборони збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10 %, в тому числі і при здійсненні закупівлі бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.

Виняток з обмежень, викладений в останньому реченні пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, повинен тлумачитися суто буквально, а тому він стосується лише строків зміни ціни за одиницю товару у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії (дотримання умови про зміну лише раз на 90 днів в цьому випадку не діє) і не визначає верхньої межі збільшення (зміни) ціни за одиницю товару.

Суд ураховує, що пунктом 3-7 розділу Х Перехідних положень Закону України "Про публічні закупівлі" установлено, що на період дії правового режиму воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування особливості здійснення закупівель товарів, робіт та послуг для замовників, передбачених цим Законом (далі - Особливості), визначаються Кабінетом Міністрів України із забезпеченням захищеності таких замовників від воєнних загроз та з дотриманням вимог, встановлених пунктом 3-8 цього розділу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 2022 року № 1178 затверджені Особливості здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування (надалі "Особливості".

В даному спорі до застосування не підлягає редакція підпункту 2 пункту 19 Особливостей в редакції Постанови КМ № 1067 від 01 вересня 2025 року, оскільки як договір, так і спірні додаткові угоди укладені до прийняття вказаної постанови, яка не має ретроспективної дії на правовідносини, які виникли до її прийняття.

Пунктом 19 Особливостей передбачено, що істотні умови договору про закупівлю, укладеного відповідно до пунктів 10 і 13 (крім підпунктів 13 та 15 пункту 13) цих особливостей, не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:

1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;

2) погодження зміни ціни за одиницю товару в договорі про закупівлю у разі коливання ціни такого товару на ринку, що відбулося з моменту укладення договору про закупівлю або останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару. Зміна ціни за одиницю товару здійснюється пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку (відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару на ринку) за умови документального підтвердження такого коливання та не повинна призвести до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю на момент його укладення;

3) покращення якості предмета закупівлі за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;

4) продовження строку дії договору про закупівлю та/або строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;

5) погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг);

6) зміни ціни в договорі про закупівлю у зв`язку з зміною ставок податків і зборів та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до зміни таких ставок та/або пільг з оподаткування, а також у зв`язку із зміною системи оподаткування пропорційно до зміни податкового навантаження внаслідок зміни системи оподаткування;

7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS, регульованих цін (тарифів), нормативів, середньозважених цін на електроенергію на ринку "на добу наперед", що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни;

8) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини шостої статті 41 Закону;

9) зменшення обсягів закупівлі та/або ціни згідно з договорами про закупівлю робіт з будівництва об`єктів нерухомого майна відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2023 року № 382 "Про реалізацію експериментального проекту щодо відновлення населених пунктів, які постраждали внаслідок збройної агресії Російської Федерації" (Офіційний вісник України, 2023 року, № 46, ст. 2466), якщо розроблення проектної документації покладено на підрядника, після проведення експертизи та затвердження проектної документації в установленому законодавством порядку.

У разі внесення змін до істотних умов договору про закупівлю у випадках, передбачених цим пунктом, замовник обов`язково оприлюднює повідомлення про внесення змін до договору про закупівлю та зміни до договору про закупівлю відповідно до вимог Закону з урахуванням цих особливостей.

Як на підставу для укладення додаткових угод та зміни істотних умов у своїх листах, та укладених угодах сторони послалися на п. 13.6.2., 13.6.7., 13.7, підпункт 2 пункту 19 Особливостей.

Таким чином, твердження Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ 365" про те, що спірні додаткові угоди укладені на підставі підпункту 7 пункту 19 Особливостей спростовані матеріалами справи, а отже не заслуговують на увагу, адже всі докази, що слугували підставою для укладення спірних правочинів, а також самі правочини посилаються як на підставу для їх укладення на частину 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" та підпункту 2 пункту 19 Особливостей.

Суд зауважує, що положення підпункту 7 пункту 19 Особливостей передбачають, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, зокрема крім випадку зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS, регульованих цін (тарифів), нормативів, середньозважених цін на електроенергію на ринку "на добу наперед", що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни.

Отже для застосування положень вказаного підпункту 7, необхідним є погодження сторонами договору умов щодо застосування у договорі про закупівлю середньозважених цін на електроенергію на ринку "на добу наперед" та встановлення в договорі порядку зміни таких цін.

Саме на обставини зміни середньозважених цін на електроенергію на ринку "на добу наперед" посилалося Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ 365" намагаючись обґрунтувати позицію про правомірність додаткових угод.

Разом з тим, у листах постачальника, якими він обґрунтовував необхідність внесення змін до ціни товару зазначено, коливання ціни товару на ринку електричної енергії "на добу на перед" (РДН) у бік збільшення.

Однак вказані пункти умови договору та комерційної пропозиції не містять таких умов, зокрема щодо можливості внесення змін до договору саме у разі коливання ціни товару на ринку електроенергії на добу на перед (РДН).

Окрім того, суд зазначає відповідачем - 1 не надано суду належних та допустимих доказів вказаних коливань цін.

Таким чином листи постачальника не містили належного обґрунтування для зміни ціни.

Також суд не встановив, що сторони погодили застосування у договорі про закупівлю середньозважених цін на електричну енергію на ринку "на добу на перед", як це передбачено підпунктом 7 пункту 19 Особливостей. Окрім цього сторони не встановили у договорі про закупівлю порядку зміни ціни у випадку зміни середньозважених цін на ринку електричної енергії "на добу на перед".

А проте, для того щоб сторони могли застосовувати як підставу для перегляду умов договору - зміну середньозважених цін на електроенергію на ринку "на добу наперед", такий порядок зміни ціни має бути передбачений договором, а середньозважені ціни на ринку РДН мають застосовуватися в договорі про закупівлю.

Однак суд установив, що у даному випадку у договорі не застосовуються середньозважені ціни на електроенергію на ринку "на добу наперед".

Водночас суд звертає увагу сторін, що посилання відповідача - 1 на підпункт 2, підпункт 7 пункту 19 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 2022 року № 1178 не свідчить про зміну законодавства у відповідній категорії спору, оскільки: 1) постанова Кабінету Міністрів України є підзаконним нормативно-правовим актом; 2) їх зміст лише деталізує випадки для можливості зміни сторонами правочину ціни договору в порядку пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", та не встановлює іншого алгоритму розрахунку процентного співвідношення ціноутворення передбаченого даною нормою (правова позиція ВС викладена у постанові від 28 серпня 2024 року у cправі № 918/694/23).

Підсумувавши наведене, відповідність спірних додаткових угод вимогам закону слід розглядати в контексті застосування розділу 13 договору та комерційної пропозиції через призму положень підпункту 2 частини 5 Закону України "Про публічні закупівлі" та підпункту 2 пункту 19 Особливостей, щодо наявності обставин пропорційного збільшення ціни товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.

Оцінюючи обґрунтованість укладення спірних додаткових угод суд зауважує, що зміна ціни, що мала місце за наслідками укладення спірних додаткових угод, не була належним чином обґрунтована.

Суд враховує, що кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених у ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року у справі № 912/1580/18, від 02 грудня 2020 року у справі № 913/368/19, від 11 травня 2023 року у справі № 910/17520/21, постанова ВП ВС від 21 листопада 2025 року у справі № 920/19/24).

Тобто сам факт збільшення ціни товару на ринку не обов`язково тягне підвищення ціни на аналогічний товар, який є предметом договору.

При зверненні до замовника з пропозиціями підвищити ціну постачальник має обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні, запропонованій замовнику на тендері, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним. Крім того, постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).

Як коливання ціни необхідно розуміти зміну за певний період часу ціни товару на ринку чи то в сторону зменшення, чи в сторону збільшення. І таке коливання має відбуватись саме в період укладання договору і до внесення відповідних змін до нього.

Водночас, на підтвердження факту коливання ціни на товар, у документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена діюча ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почали змінюватися ціни на ринку, - як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявність коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження.

Законом № 922-VIII не передбачено форму, вигляд інформації щодо такого коливання, внесення змін до договору про закупівлю можливе у випадку саме факту коливання ціни такого товару на ринку та повинно бути обґрунтованим і документально підтвердженим (позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2025 року у справі № 916/747/24).

Параграфом 1 глави 5 розділу І ГПК України унормовані основні положення про докази. При цьому Велика Палата Верховного Суду виходить із того, що спеціальним законодавством у сфері публічних закупівель не визначено певний орган чи особу, яку законодавець наділив би повноваженнями надавати інформацію на підтвердження коливання ціни товару на ринку.

Під час визначення щодо доказів на підтвердження коливання ціни товару на ринку слід виходити як з аналізу норм чинного законодавства щодо повноважень та функцій суб`єктів надання такої інформації (наприклад, до цих суб`єктів можна віднести, Державну службу статистики України, на яку постановою КМУ від 10 вересня 2014 року № 442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" покладено функцію з контролю за цінами в частині здійснення моніторингу динаміки цін (тарифів) на споживчому ринку; державне підприємство "Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків", яке на замовлення суб`єкта господарювання виконує цінові товарні експертизи, зокрема, щодо відповідності ціни договору наявній кон`юнктурі певного ринку товарів; ТПП України, яка у межах власних повноважень надає послуги щодо цінової інформації, тощо), так і положень щодо доказів, які закріплені у главі 5 розділу І ГПК України.

Таким чином, з-поміж іншого, довідки, експертні висновки ТПП України, тощо можуть використовуватися для підтвердження коливання ціни товару на ринку. Втім судам у порядку статті 86 ГПК України слід їх досліджувати та оцінювати за критеріями належності, допустимості, достовірності, вірогідності з точку зору саме факту коливання ціни на товар (позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05 вересня 2023 року у справі № 926/3244/22).

За результатами розгляду спору суд встановив, що обґрунтування підстав для укладення спірних додаткових угод не містять окремого документального підтвердження про зміну ціни (коливання ринку), обґрунтування, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні, запропонованій замовнику на тендері, причин, через які виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним, обґрунтування, що підвищення ціни було непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції), а також доказів того, що таке коливання відбулося саме в період укладання договору і до внесення відповідних змін до нього.

При цьому, додатковою угодою № 5 від 05 липня 2024 року ціну збільшено на 27,5 %, додатковою угодою № 6 від 06 серпня 2024 року ціну збільшено на 37,5 %, додатковою угодою № 11 від 23 січня 2025 року ціну збільшено на 43,2% у порівнянні з ціною, яка була встановлена на час укладення договору, а отже вказані додаткові угоди суперечать положеннями статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", а також підпункту 2 пункту 19 Особливостей (у редакції на момент їх укладення).

Згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 215 ЦК України визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За частиною першою статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Тобто, для того щоб визнати той чи інший правочин недійсним, позивач по справі має довести, що такий правочин, саме в момент його укладання, зокрема, суперечив ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

З урахуванням наведеного суд робить висновок щодо наявності підстав для визнання оспорюваних додаткових угод № 5, 6, 11 недійсними, оскільки укладені не у відповідності до вимог статі 41 Закону № 922-VIII, підпункту 2 пункту 19 Особливостей (у редакції на момент їх укладення) оскільки вказані угоди збільшують ціну за одиницю товару понад 10 % та не містять належного обґрунтування для їх укладення.

Оскільки зазначені додаткові угоди є недійсними та не породжують правових наслідків, то підстава для оплати електричної енергії за встановленою у них ціною відпала, а тому грошові кошти, на підставі норм статей 216, 1212 ЦК України, у заявленому розмірі Товариство з обмеженою відповідальністю "Енерджі 365" має повернути (див. пункти 71, 72, 82 постанови Великої Палати Верховного Суду від 24 січня 2024 року у справі № 922/2321/22).

Відповідно до встановлених обставин справи, внаслідок неправомірного збільшення ціни на електричну енергію шляхом укладання спірних додаткових угод з порушенням законодавства мала місце переплата коштів у розмірі 5 396 899 грн. 22 коп. Таким чином, вказані грошові кошти є такими, що були безпідставно одержані відповідачем - 1, підстава їх набуття відпала, а тому відповідач - 1 зобов`язаний їх повернути, що відповідає приписам статей 216, 1212 ЦК України.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Висновки суду за результатами вирішення спору.

За результатом розгляду спору суд встановив, що додаткові угоди до договору, які були предметом розгляду, укладені з порушенням Закону України "Про публічні закупівлі" та Особливостей, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 2022 року № 1178, а тому вказані додаткові угоди суд визнав недійсними.

Надмірно сплачені кошти в сумі необхідно стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі 365" на користь Рівненської міської ради.

Розподіл судових витрат.

Згідно з положеннями статті 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін.

У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Загальний розмір судового збору за даним позовом складає 72 030 грн. 00 коп., в тому числі 7 267 грн. 20 коп. (немайнові вимоги) та 64 762 грн. 80 коп. (майнові вимоги).

Судовий збір за немайновими вимогами суд покладає на відповідачів порівну, оскільки хоч додаткові угоди і були укладені з ініціативи постачальника, проте їх укладення в даному випадку здійснено з порушенням, а отже споживач не був позбавлений можливості відмовитися від їх укладення. За майновою вимогою (стягнення) судові витрати у вигляді судового збору суд покладає на відповідача - 1, як на особу яка без відповідної правової підстави отримала у свої розпорядження кошти.

Керуючись статтями 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 233, 238, 241 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позов задоволити.

2. Визнати недійсною додаткову угоду № 5 від 05 липня 2024 року до договору № 436 про постачання електричної енергії від 29 грудня 2023 року, укладеного між Комунальним підприємство "Міськсвітло" Рівненської міської ради (33001, м. Рівне, вул. П. Дорошенка, 55а, код. 03352283) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ 365" (01135, м. Київ, проспект Берестейський 5-а, кім. 509, код. 41447959).

3. Визнати недійсною додаткову угоду № 6 від 06 серпня 2024 року до договору № 436 про постачання електричної енергії від 29 грудня 2023 року, укладеного між Комунальним підприємство "Міськсвітло" Рівненської міської ради (33001, м. Рівне, вул. П. Дорошенка, 55а, код. 03352283) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ 365" (01135, м. Київ, проспект Берестейський 5-а, кім. 509, код. 41447959).

4. Визнати недійсною додаткову угоду № 11 від 23 січня 2025 року до договору № 436 про постачання електричної енергії від 29 грудня 2023 року, укладеного між Комунальним підприємство "Міськсвітло" Рівненської міської ради (33001, м. Рівне, вул. П. Дорошенка, 55а, код. 03352283) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ 365" (01135, м. Київ, проспект Берестейський 5-а, кім. 509, код. 41447959).

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ 365" (01135, м. Київ, проспект Берестейський 5-а, кім. 509, код. 41447959) на користь Рівненської міської ради (33028, м. Рівне, вул. Соборна, 12-а код. 34847334) грошові кошти у сумі 5 396 899 (п`ять мільйонів триста дев`яносто шість тисяч вісімсот дев`яносто дев`ять грн. 22 коп.

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ 365" (01135, м. Київ, проспект Берестейський 5-а, кім. 509, код. 41447959) на користь Рівненської обласної прокуратури (33028, м. Рівне, вул. 16 липня 52, код. 02910077) 64 762 (шістнадцять чотири тисячі сімсот шістдесят два) грн. 80 коп. судового збору.

7. Стягнути з Комунального підприємства "Міськсвітло" Рівненської міської ради (33001, м. Рівне, вул. П. Дорошенка, 55а, код. 03352283) на користь Рівненської обласної прокуратури (33028, м. Рівне, вул. 16 липня 52, код. 02910077) 3 633 (три тисячі шістсот тридцять три) грн. 60 коп. судового збору.

Позивач (Стягувач): Рівненська міська рада (33028, м. Рівне, вул. Соборна, 12-а код. 34847334).

Позивач (Стягувач за судовим збором): Рівненська обласна прокуратура (33028, м. Рівне, вул. 16 липня 52, код. 02910077).

Відповідач (Боржник): Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ 365" (01135, м. Київ, проспект Берестейський 5-а, кім. 509, код. 41447959).

Відповідач (Боржник): Комунальне підприємство "Міськсвітло" Рівненської міської ради (33001, м. Рівне, вул. П. Дорошенка, 55а, код. 03352283).

Повний текст рішення складено та підписано 26 лютого 2026 року.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Суддя Вадим Торчинюк