ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

04.03.2026, м. Львів, вул. Личаківська, 128 Справа№914/594/26

Господарський суд Львівської області в складі судді Бортник О.Ю., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вестнол», м. Городок, про забезпечення позову у справі № 914/594/26

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Вестнол», м. Городок,

до відповідача: Фермерського господарства «Улар», с. Семенівка, Львівська область,

про стягнення 5639702,29 грн.

Без повідомлення (виклику) представників учасників справи,

ВСТАНОВИВ: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вестнол», м. Городок, звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом про стягнення з Фермерського господарства «Улар», с. Семенівка, Львівська область, 5639702,29 грн. боргу, з яких: 5559408 грн. основного боргу, 80038,72 грн. пені, 255,57 грн. 3% річних.

Одночасно із позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову. У прохальній частині заяви заявник просить накласти арешт на грошові кошти Фермерського господарства «Улар», а також на кошти, що знаходяться на будь-яких рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах в межах суми 5639702,29 грн. та накласти арешт на все майно Фермерського господарства «Улар».

Заява мотивована тим, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання з оплати поставленого йому позивачем товару, заборгованість за яким станом на 27.02.2026 р. становить 5559408 грн. Наявність заборгованості позивач вважає обставиною, яка істотно утруднить виконання рішення або зробить його неможливим.

Позивач вказує на те, що в реєстрі судових рішень та у реєстрі боржників у відкритому доступі наявна інформація про велику кількість справ, в яких відповідач є боржником, щодо якого здійснювалося і здійснюється примусове стягнення. Зазначені обставини, на думку позивача, свідчать про те, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову виконання рішення суду може бути неможливе або істотно утруднене для позивача.

Заявник посилається на висновки Верховного Суду, які викладено у його постановах у справах № 753/22860/171010, № 904/1934/23, № 905/448/22 від 03.03.2023р. № 905/446/22, № 904/1934/23, № 908/2382/21 від 16.06.2022р. та № 381/4019/18.

Розглянувши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, суд дійшов висновку, що така не підлягає задоволенню.

Частиною 2 ст. 136 ГПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

До заяви про забезпечення позову не додано доказів, які б підтверджували наявність підстав, встановлених ч.2 ст.136 ГПК України, за яких допускається вжиття заходів до забезпечення позову.

Згідно з абзацом 1 п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обгрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Заявник не долучив жодних доказів на підтвердження факту наявності у відповідача грошових коштів в сумі 5639702,29 грн. та іншого рухомого або нерухомого майна станом на 27.02.2026 р. (на момент звернення з заявою про вжиття заходів забезпечення позову), або на підтвердження факту неминучої появи таких коштів чи майна у майбутньому.

Відсутність згаданих вище коштів та майна спростовує наявність у Фермерського господарства «Улар», нічим не обмеженого права в будь-який момент розпорядитись ними. Крім цього, одночасно з наявністю права розпорядитись коштами та майном, у відповідача існує й нічим не обмежене право не розпоряджатись такими коштами та майном.

З огляду на встановлений ст. 13 ГПК України принцип змагальності кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а саме ту обставину, що вірогідність розпорядження господарством коштами та майном є більшою, ніж вірогідність не розпоряджатись ними.

Заявником до заяви не додано доказів того, що фермерське господарство має намір виводити кошти, які згідно з Договором купівлі-продажу належать до сплати заявнику.

Саме по собі твердження заявника про порушення Фермерським господарством взятих на себе грошових зобов`язань за договором купівлі-продажу у розумінні приписів ГПК України та ціна позову не є підставами для застосування заходів до забезпечення позову, які встановлені ГПК України. Таке твердження заявника не свідчить про наявність обставин, за яких суд вправі вжити заходів до забезпечення позову, оскільки воно не доводить наявності заборгованості у розмірі 5639702,29 грн. Цей факт підлягає доказуванню під час розгляду справи судом.

Що стосується ціни позову, то у справах №№ 914/1078/23, 914/1772/23, 914/527/24, 914/3538/23, 914/3460/23 ціна позову була більшою, однак, заходи до забезпечення позову в зв`язку із таким розміром ціни позову не застосовувались судом. Розмір ціни позову не належить до встановлених ч.2 ст.136 ГПК України обставин, за яких суд вправі застосувати заходи до забезпечення позову. Не є ця обставина (ціна позову) й встановленою ГПК України підставою, за якої суд в імперативному порядку зобов`язаний вжити заходи до забезпечення позову.

Накладення арешту на кошти відповідача у фінансових установах та на усе майно відповідача може створити перешкоди у здійсненні відповідачем господарської діяльності, виплаті заробітної плати працівникам, сплаті податків та зборів тощо, а також спричинити порушення прав та інтересів третіх осіб (наприклад, стягувачів за судовими рішеннями, які наберуть законної сили під час розгляду справи № 914/594/26 та за іншими виконавчими документами). Адже заявник також посилається на значну кількість виконавчих проваджень, де боржником є відповідач, хоча доказів їх наявності суду не надає.

Крім цього, накладення одночасного арешту на кошти, рахунки та на усе майно відповідача матиме наслідком множинне забезпечення позовних вимог (і за рахунок коштів, і за рахунок майна). Вказане суперечить вимогам стосовно співмірності заходів забезпечення позову із позовними вимогами. Такий висновок суду відповідає висновку Верховного Суду, який викладено у його постанові від 03.03.2023р. у справі № 905/448/22.

З огляду на викладене, керуючись статтями 136, 137, 139, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вестнол», м. Городок, про забезпечення позову від 27.02.2026 р. (Вх. № 899/26 від 02.03.2026р.).

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя Бортник О.Ю.