ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року

м. Київ

cправа № 910/14345/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Міщенка І.С. - головуючого, Берднік І. С., Зуєва В. А.,

розглянув у письмовому провадженні касаційну скаргу Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро»

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2025 (головуючий - Шапран В. В., судді: Андрієнко В. В., Буравльов С. І.) і ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.11.2025 (суддя Мандриченко О. В.)

за заявою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жаботинського Івана Володимировича про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником,

у справі за позовом Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро»

до: (1) Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Белферт Україна»; (2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Родючість плюс»

про стягнення заборгованості

Історія справи

1. Господарський суд міста Києва рішенням від 17.10.2023 задовольнив позов Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» (далі - АТ «Банк Кредит Дніпро», позивач), стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Белферт Україна» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Родючість плюс» (далі - ТОВ «Родючість плюс», відповідач-2) 8 198 310,27 грн заборгованості за кредитом та 1 499 675,12 грн процентів.

2. 22.11.2023 на виконання вказаного рішення Господарський суд міста Києва видав наказ.

3. Приватний виконавець Жаботинський І.В. (далі - приватний виконавець) 04.12.2023 відкрив виконавчі провадження ВП №73505719 та №73505819 з примусового виконання виконавчого документу про стягнення коштів на користь стягувача - АТ «Банк Кредит Дніпро».

4. Постановою від 04.12.2023 приватний виконавець об`єднав виконавчі провадження №73505719 та №73505819 у зведене виконавче провадження №73506569.

5. Донецький окружний адміністративний суд рішенням від 22.07.2025 у справі №640/31430/20 зобов`язав Головне управління ДПС у м. Києві здійснити дії, передбачені чинним законодавством України, спрямовані на повернення на поточний рахунок ТОВ «Родючість плюс» 8671549,48 грн надміру сплачених грошових зобов`язань з акцизного податку, а саме, підготувати та подати для виконання відповідному органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів - Головному управлінню Державної казначейської служби України в місті Києві (далі - Казначейство), висновок про повернення з відповідного бюджету на поточний рахунок ТОВ «Родючість плюс» суми надміру сплачених грошових зобов`язань з акцизного податку у розмірі 8 671 549,48 грн.

6. 24.10.2025 приватний виконавець звернувся до суду із заявою, в якій з просив в рахунок задоволення вимог стягувача у виконавчому провадженні №73506569 звернути стягнення на грошові кошти в сумі 8 329 695,81 грн, належні до повернення ТОВ «Родючість плюс» на виконання судового рішення у справі №640/31430/20 про зобов`язання Головного управління ДПС у м. Києві повернути вказану суму надмірно сплачених коштів акцизного податку шляхом перерахування коштів з відповідного бюджету Казначейством.

Короткий зміст оскаржуваних ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

7. Господарський суд міста Києва ухвалою від 18.1.2025, яка залишена без змін Північним апеляційним господарським судом постановою від 23.12.2025, у задоволенні заяви приватного виконавця відмовив.

8. Суди виходили з того, що норми чинного законодавства визначають окремий порядок повернення грошових коштів з Державного бюджету України, в якому Казначейство виступає як розпорядник коштів, а не боржник, а тому відсутні підстави визначені статтею 336 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) для задоволення заяви приватного виконавця про звернення стягнення на кошти на рахунках, що належать Казначейству.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги та відзиву на неї

9. Не погоджуючись з ухвалою місцевого та постановою апеляційного господарських судів, позивач звернувся з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, ухвалити нове рішення, яким заяву приватного виконавця задовольнити.

10. Посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій положень частин 1, 2 статті 336 ГПК України у взаємопов`язаності із приписами статті 10, частин 1, 4 статті 53 Закону України «Про виконавче провадження», частини 2 статті 2 Цивільного кодексу України. Держава є самостійним суб`єктом правовідносин з іншими особами та може виступати тією іншою особою, яка є боржником по відношенню до боржника у певному виконавчому провадженні. Так, Головне управління ДПС у м. Києві не вчинило дій з направлення відповідного висновку для повернення з державного бюджету коштів відповідачу-2 на виконання рішення суду у справі №640/31430/20. Звернення стягнення в судовому порядку на грошові кошти за заявою приватного виконавця не має залежати від дій Головного управління ДПС у м .Києві, оскільки це не відповідатиме ефективності способу судового захисту та приписам статті 336 ГПК України.

11. Приватний виконавець у відзиві на касаційну скаргу підтримує її доводи та вимоги, просить касаційну скаргу задовольнити.

12. Казначейство у відзиві на касаційну скаргу вважає її вимоги необґрунтованими, просить відмовити у задоволенні касаційної скарги, погоджується з висновками та мотивами судів в оскаржуваних судових рішеннях.

Позиція Верховного Суду

13. Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

14. За змістом статті 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

15. Відповідно до частини 1 статті 53 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб.

Частиною 4 згаданої статті визначено, що на належні боржникові у разі передачі від інших осіб кошти/електронні гроші, що знаходяться на рахунках у банках та інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, стягнення звертається виконавцем на підставі ухвали суду в порядку, встановленому цим Законом.

16. Питання звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, та нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому порядку, регулюється статтею 336 ГПК України. Зокрема, частиною першою цієї статті визначено, що суд, що розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою стягувача або державного чи приватного виконавця звернути стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

17. За обставинами цієї справи приватний виконавець просить суд звернути стягнення на грошові кошти, які належні до повернення ТОВ «Родючість плюс» з Державного бюджету України на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22.07.2025 у справі №640/31430/20.

18. Відповідно до статті 25 Бюджетного кодексу України Казначейство здійснює безспірне списання коштів на виконання рішень суду про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

19. Згідно з частиною 2 статті 45 Бюджетного кодексу України Казначейство веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій покупцям (споживачам) за рахунок сплачених до державного бюджету сум штрафних (фінансових) санкцій, застосованих такими органами за наслідками проведеної перевірки за зверненням або скаргою покупця (споживача) про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій.

20. Відповідно до абзацу 1 пункту 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №215 від 15.04.2015 (далі - Положення) Казначейство є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, коштів клієнтів відповідно до законодавства, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

21. Згідно з підпунктом 2 пункту 4 Положення Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема: здійснює розрахунково-касове обслуговування розпорядників та одержувачів бюджетних коштів, а також інших клієнтів відповідно до законодавства; здійснює повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

22. Повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету здійснюється органом Казначейства за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, відповідно до Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №787 від 03.09.2013 (далі - Порядок).

23. Згідно з пунктом 3 розділу І Порядку №787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Казначейства з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень, відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

24. У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної податкової служби (ДПС), та перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, до Казначейства подається висновок відповідно до Порядку інформаційної взаємодії Державної податкової служби України, її територіальних органів, Державної казначейської служби України, її територіальних органів, місцевих фінансових органів у процесі повернення (перерахування) платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 11.02.2019 №60 (абзац 3 пункту 5 розділу І Порядку №787).

25. Отже, повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань, контроль за справлянням яких покладено на органи ДПС, здійснюється за спеціальним алгоритмом, за яким Казначейство може забезпечити перерахування коштів з державного бюджету лише після отримання висновку ДПС про перерахування відповідної суми коштів на користь суб`єктів господарської діяльності.

26. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає у цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема у цивільних, правовідносинах. Тому у тих відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (див. висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 20.11.2018 у справі № 5023/10655/11 (пункти 6.21, 6.22), від 26.02.2019 у справі № 915/478/18 (пункти 4.19, 4.20), від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц (пункт 26), від 06.07.2021 у справі № 911/2169/20 (пункт 8.5), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 80)).

27. З огляду на визначення наведеними вище нормами чинного законодавства окремого порядку повернення грошових коштів з Державного бюджету України, в якому фактично Казначейство виступає в якості розпорядника коштів, а не боржника, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про неможливість звернення стягнення на кошти, які знаходяться на рахунках Казначейства, що унеможливлює задоволення заяви приватного виконавця. Верховний Суд звертається до власних правових висновків у постанові від 02.07.2025 у справі №910/22269/15.

28. Відтак Верховний Суд відхиляє як необґрунтовані доводи касаційної скарги, які не спростовують висновків судів по суті спірних правовідносин, а фактично зводяться до незгоди скаржника з результатом розгляду судами заяви приватного виконавця.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

29. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 308 ГПК України за результатами розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

30. Згідно зі статтею 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

31. На підставі викладеного Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та необхідність залишення оскаржуваних судових рішень без змін.

Розподіл судових витрат

32. У зв`язку з відмовою у задоволенні касаційної скарги витрати зі сплати судового збору за її подання залишаються за скаржником.

Керуючись статтями 300, 301, 304, 306, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» залишити без задоволення.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2025 і ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.11.2025 у справі № 910/14345/22 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий І. С. Міщенко

Судді І. С. Берднік

В. А. Зуєв