ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про скасування рішення третейського суду

"19" лютого 2026 р. Справа№873/4/26 (873/20/26)(873/25/26)

Північний апеляційний господарський суд

суддя: Остапенко О.М.

за участю секретаря судового засідання Карпової М.О.

у присутності представників сторін:

від ТОВ "Нор-Ест Агро": Бонтлаб В.В. за довіреністю (в режимі відеоконференції)

від ФГ "Юлісоф": Бойко В.В. згідно ордера

від ОСОБА_1 : Назаренко Д.Л. згідно ордера (в режимі відеоконференції)

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Нор-Ест Агро" про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 29.12.2025 року у третейській справі №126/25

та заяви Фермерського господарства "Юлісоф" і ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 29.12.2025 року у третейській справі №126/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нор-Ест Агро"

до 1. Фермерського господарства "Юлісоф"

2. ОСОБА_1

про стягнення заборгованості та нарахованого розміру грошових коштів у зв`язку із неналежним здійсненням виконання грошового зобов`язання

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 29.12.2025 року у третейській справі №126/25 позов задоволено в повному обсязі; стягнуто солідарно з ФГ "Юлісоф" та ОСОБА_1 на користь ТОВ "Нор-Ест Агро" за договором поставки №57/25/12 від 08.11.2024 року та договором поруки №П-57/25/12 від 11.04.2025 року суму заборгованості, пеню, штраф, відсотки річні та інфляційні втрати у загальному розмірі 7 196 380, 05 грн. та третейській збір у сумі 36 336,00 грн.

02.01.2026, згідно відмітки на конверті, ТОВ "Нор-Ест Агро" звернулось до Північного апеляційного господарського суду із заявою про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.01.2026 року вказаній заяві присвоєно судовий номер справи 873/4/26 та передано її на розгляд судді Остапенку О.М.

Слід зазначити, що суддя Остапенко О.М. з 05.01.2026 по 09.01.2026 перебував у відпустці.

Ухвалою суду від 12.01.2026 року прийнято до розгляду заяву ТОВ "Нор-Ест Агро" про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 29.12.2025 року у третейській справі №126/25 та призначено її до розгляду в режимі відеоконференції на 22.01.2026 року за участю повноважних представників сторін.

До початку судового засідання через відділ документального забезпечення суду від заявника надійшли додаткові пояснення по справі з доказами часткового погашення боргу, від Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" - витребувані документи по справі та матеріали третейської справи №126/25, а від представника ФГ "Юлісоф" - клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили ухвалою суду у справі №873/20/26.

Розглянувши в судовому засіданні клопотання ФГ "Юлісоф" про зупинення провадження у справі з наведених у ньому мотивів та заслухавши позицію присутніх представників учасників провадження у справі з цього приводу, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення, про що постановлено відповідну ухвалу від 22.01.2026 року.

Ухвалою суду від 22.01.2026 розгляд справи відкладено на 05.02.2026 на підставі положень ст. 216 ГПК України.

Разом тим, 19.01.2026 року ФГ "Юлісоф" звернулось до Північного апеляційного господарського суду із заявою про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 29.12.2025 року у третейській справі №126/25.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді від 20.01.2026 року вказаній справі присвоєно судовий номер справи 873/20/26 та передано її на розгляд судді Остапенку О.М.

20.01.2026 року через систему "Електронний суд" ТОВ "Нор-Ест Агро" подало до суду клопотання про розгляд заяви про скасування рішення третейського суду спільно із заявою про видачу наказу на виконання рішення третейського суду (справа 873/4/26) в одному провадженні.

Ухвалою суду від 26.01.2026 року, зокрема, прийнято до розгляду заяву ФГ "Юлісоф" про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 29.12.2025 року у третейській справі №126/25, об`єднано розгляд заяви ФГ "Юлісоф" про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 29.12.2025 у третейській справі №126/25 (справа №873/20/26) в одне провадження для спільного розгляду із заявою ТОВ "Нор-Ест Агро" про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 29.12.2025 у третейській справі №126/25 (справа №873/4/26) та призначено її до розгляду на 05.02.2026 року з присвоєнням відповідному провадженню судового номеру справи 873/4/26(873/20/26).

У поданих суду запереченнях на заяву ФГ "Юлісоф" ТОВ "Нор-Ест Агро" просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення третейського суду - без змін.

В судовому засіданні 05.02.2026 протокольною ухвалою суду оголошено перерву у справі №873/4/26(873/20/26) до 19.02.2026 згідно ст.216 ГПК України.

Водночас, 03.02.2026 року ОСОБА_1 також звернувся до Північного апеляційного господарського суду із заявою про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 29.12.2025 року у третейській справі №126/25.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді від 04.02.2026 року вказаній справі присвоєно судовий номер справи 873/25/26 та передано її на розгляд судді Остапенку О.М.

04.02.2026 року через систему "Електронний суд" ТОВ "Нор-Ест Агро" подало до суду клопотання про розгляд заяви про скасування рішення третейського суду спільно із заявою про видачу наказу на виконання рішення третейського суду (господарська справа №873/4/26) в одному провадженні.

Ухвалою суду від 09.02.2025 року, зокрема, прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 29.12.2025 року у третейській справі №126/25, об`єднано розгляд заяви ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 29.12.2025 у третейській справі №126/25 (справа №873/25/26) в одне провадження для спільного розгляду із заявою ТОВ "Нор-Ест Агро" про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 29.12.2025 у третейській справі №126/25 та заявою Фермерського господарства "Юлісоф" про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 29.12.2025 у третейській справі №126/25 (справа №873/4/26(873/20/26)) та призначено її до розгляду на 19.02.2026 року з присвоєнням відповідному провадженню судового номеру справи 873/4/26(873/20/26)(873/25/26).

У поданих суду запереченнях на заяву ОСОБА_1 ТОВ "Нор-Ест Агро" просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення третейського суду - без змін.

10.02.2026 року через систему "Електронний суд" від представника ОСОБА_1 Назаренко Д.Л. надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції за наслідками розгляду якої ухвалою суду від 11.02.2026 року дану заяву було задоволено.

19.02.2026 року через відділ документального забезпечення суду від представника ОСОБА_1 адвоката Назаренко Д.Л. надійшло клопотання на виконання ухвали суду від 09.02.2026 року, в якому остання просить приєднати до матеріалів даної справи завірену ОСОБА_1 копію рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 29.12.2025 року по третейській справі №126/25.

У судове засідання 19.02.2026 у приміщення суду з`явився представник ФГ "Юлісоф", а представники ТОВ "Нор-Ест Агро" та ОСОБА_1 приймали участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів.

Представник ТОВ "Нор-Ест Агро" в судовому засіданні заяву про видачу виконавчого документа підтримав та просив її задовольнити в повному обсязі, у задоволенні заяв про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду просив відмовити та залишити відповідне рішення третейського суду без змін.

Представники ФГ "Юлісоф" та ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги заяв про скасування рішення третейського суду підтримали, просили їх задовольнити, в свою чергу проти заяви ТОВ "Нор-Ест Агро" про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду заперечували, просили відмовити у її задоволенні.

19.02.2026 року оголошено вступну та резолютивну частини ухвали Північного апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши наявні матеріали справи та дослідивши доводи заяв, суд вважає, що заяви ФГ "Юлісоф" та ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 29.12.2025 року у третейській справі №126/25 не підлягають задоволенню, а заяву ТОВ "Нор-Ест Агро" про видачу виконавчого документа на примусове виконання вищезазначеного рішення слід задовольнити, з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 350 ГПК України рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею.

Так, рішення третейського суду може бути скасовано у разі якщо:

1) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано судом недійсною;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;

5) третейський суд вирішив питання про права і обов`язки осіб, які не брали участь у справі.

Аналогічні положення містяться також і у статті 51 Закону України "Про третейські суди".

Отже, виходячи із вказаних правових норм при розгляді заяви про скасування рішення третейського суду господарський суд не здійснює оцінки законності і обґрунтованості рішення третейського суду в цілому, а лише встановлює відсутність або наявність підстав для його скасування, визначених ч.3 ст. 51 Закону України "Про третейські суди" та ст. 350 ГПК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 12 Закону України "Про третейські суди" третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі, і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору.

Вказана норма права передбачає право сторін на укладання як окремої угоди, яка повинна містити всі необхідні умови, так і у вигляді третейського застереження в договорі, тобто таке застереження є частиною укладеного між сторонами договору, і в такому випадку законодавство не встановлює обов`язок сторін на викладення пункту договору у вигляді окремої угоди.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "Нор-Ест Агро" звернулось до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" з позовом до ФГ "Юлісоф" (надалі - покупець, відповідач-1) та ОСОБА_1 (надалі - поручитель, відповідач-2) про стягнення заборгованості та нарахованого розміру грошових коштів у зв`язку з неналежним та несвоєчасним здійсненням грошового зобов`язання.

08.11.2024 року між ТОВ "Нор-Ест Агро" та ФГ "Юлісоф" укладено Договір поставки № 57/25/12.

Згідно п.1.1., 1.2. договору поставки, на умовах, визначених договором, Постачальник зобов`язується передати у власність покупця продукцію виробничо-технічного призначення (надалі - товар), а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його вартість, сплативши за нього визначену договором грошову суму, а також сплатити відсотки за користування товарним кредитом в сумі, визначеній відповідно до умов договору.

Найменування товару, його кількість, ціна за одиницю, термін поставки покупцю та базис поставки (згідно правил Інкотермс 2010), порядок та термін оплати товару, та нарахованих відсотків, інші умови, визначені в додатках до договору, які є невід`ємною його частиною та у видаткових накладних.

Відповідно до п. 2.1. договору поставки, загальна сума договору становить загальну вартість товару, визначену із врахуванням вимог п.п.2.2-2.3. договору, що передається за цим договором та сума належних до сплати відсотків за користування товарним кредитом. Вартість товару вказується у додатках до договору та у видаткових накладних, складених на підставі цього договору. Ціна товару встановлюється у гривнях і відображається в додатках до договору. Вартість тари, упакування та маркування товару включена до ціни товару.

Згідно п.2.13., 2.14. договору поставки, моментом переходу права власності на товар від постачальника до покупця є дата складання видаткової накладної на товар та/або, при необхідності, складання інших документів, що посвідчують факт передачі товару покупцю. Підписання представником покупця видаткових накладних, що складені в період дії даного договору, засвідчує факт передачі

постачальником покупцю разом з товаром усієї необхідної документації, що його стосується, а тому числі сертифікату якості підприємства-виробника, інструкції щодо використання та застосування даного товару, передбачених чинним законодавством.

П.3.2.1. договору поставки передбачено зобов`язання покупця провести оплату за товар та сплатити відсотки за користування товарним кредитом з дотриманням порядку та термінів, передбачених п.2 договору та додатку до договору.

Відповідно до п.2.4.1. договору поставки, покупець проводить розрахунки з постачальником на умовах внесення оплати вартості (ціни) товару, визначеної із врахуванням вимог п.п.2.2. - 2.3., у вигляді авансової частини та відстроченого платежу, у строки, які вказані в додатках до договору, шляхом перерахування коштів в національній валюті на поточний рахунок постачальника. Вказаний в даному договорі або в рахунку на оплату вартості товару. Оплата вважається проведеною після зарахування коштів на рахунок постачальника, вказаного в тексті цього договору.

У разі несплати та/або несвоєчасної сплати покупцем чергового платежу в повному обсязі в терміни, які встановлені додатками до договору, постачальник має право: - вимагати сплати покупцем всієї суми основного боргу за увесь поставлений товар за даним договором та всіх нарахованих відсотків за користування товарним кредитом; - з моменту не сплати та/або несвоєчасної сплати чергового платежу в повному обсязі, вказаному в додатках до договору притягнути покупця до відповідальності, відповідно до п. 7.2. договору. При цьому пеню штраф, відсотки річних та індекс інфляції постачальник має право нараховувати з моменту прострочення сплати чергового платежу на всю суму заборгованості за увесь поставлений товар за даним договором.

У п. 9.1. договору зазначено, що всі розбіжності, що виникають у зв`язку з даним договором, вирішуються за допомогою переговорів між сторонами. Застосування заходів досудового врегулювання спору є правом, а не обов`язком сторін і застосовується на власний розсуд кожної із них.

Сторони домовились про те, що всі вимоги, які виникають при виконанні даного договору, припинені, змінені, визнання недійсним повністю або частково, або у зв`язку з ним, або випливають з нього та ставлять предмет спору, підлягають розгляду у Постійно діючому Третейському суді при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" (адреса: вул. Євгена Сверстюка, 11, м. Київ, 02002) відповідно до Регламенту Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу", який є невід`ємною частиною даної третейської угоди та знаходиться у відкритому доступі на сайті цього суду і доступний за гіперпосиланням в мережі Інтернет - https://sud.aifb.org.ua.

При цьому сторони підтверджують, що вони ознайомлені з Регламентом Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" та добре розуміють положення цього Регламенту.

Умови договору, які містять відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження є складовими частинами даної третейської угоди (п. 9.2. договору поставки).

Таким чином, сторони уклали третейську угоду у вигляді третейського застереження в договорі. А отже, з моменту укладення цього договору між сторонами діє третейське застереження, що визначає певний порядок розгляду спорів, що витікають з договору між сторонами.

Як вірно встановлено Третейським судом, відповідно до умов договору поставки, додатків до нього, видаткових та товарно-транспортних накладних, постачальником поставлено покупцю товар на загальну суму 8 307 590,46 грн. та визначено максимально кінцеві терміни здійснення оплати вартості товару як до 20.11.2024 року, до 15.12.2024 року, до 16.04.2025 року, до 16.05.2025 року, до 15.06.2025 року, до 14.07.2025 року та 15.10.2025 року.

Як вбачається з матеріалів справи, покупцем зобов`язання щодо оплати вартості отриманого/поставленого товару своєчасно та в повному обсязі не виконано, проведено часткову оплату товару на загальну суму 2 816 230,02 грн.

Станом на 12.12.2025 року заборгованість покупця перед постачальником щодо оплати вартості товару становила 5 491 360,44 гривень.

Згідно п.7.2. договору поставки, у випадках порушення умов даного договору, постачальник має право притягти покупця до відповідальності за несвоєчасне виконання будь-яких грошових зобов`язань за договором. За порушення даних умов договору Покупець: а) сплачує на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від суми боргу, за кожен день прострочення виконання грошового зобов`язання; б) у випадку прострочення оплати більше ніж 5 банківських днів, сплачує на користь постачальника штраф в розмірі 20% від несплаченої суми, яка склалася на наступний день після прострочення виконання грошового зобов`язання; в) сплачує на користь постачальника 36 відсотків річних від простроченої суми та індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов?язання (ч.2 ст. 625 ЦК України).

Таким чином, неналежне виконання покупцем зобов`язань за договором призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 12.12.2025 становила 7196380,05 грн., у тому числі: 5491360,44 грн. заборгованість; 270729,92 грн. пеня за період з 16.10.2025 по 12.12.2025; 314 042,54 гривень з урахуванням 36% річних за період з 16.10.2025 по листопад 2025 року, що підтверджено наданими розрахунками.

Також, з метою забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним договором поставки, 11.04.2025 року між позивачем (надалі - кредитор) та ОСОБА_1 (надалі - поручитель) було укладено договір поруки №П-57/25/12.

Згідно п.1.1., 1.2. договору поруки, в порядку та на умовах, визначених цим договором, поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником всіх грошових зобов`язань за договором, передбаченим п.2 цього договору. У випадку порушення боржником обов`язку за основним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Відповідно до п.3.1., 3.3. договору поруки, передбачений цим договором обов`язок поручителя перед кредитором поширюється на суму усіх, без винятку, грошових зобов`язань боржника за основним договором. Поручитель несе відповідальність за сплату боржником основного боргу, курсової різниці, процентів за користування товарним кредитом, за відшкодування збитків, за несплату неустойки (штрафу, пені), відсотків річних, інфляційних втрат, судових витрат та інших витрат кредитора, пов`язаних з одержанням виконання грошового зобов`язання за основним договором.

Ст. 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За наслідками розгляду вищезазначеного позову Постійно діючий Третейський суд при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" у складі третейського судді Мамченко Ю.В., який призначений Головою Постійно діючого Третейського суду відповідно до Закону України "Про третейські суди", Регламенту Постійно діючого Третейського суду та третейської угоди 29.12.2025 прийнято рішення у третейській справі №126/25, яким позов задоволено в повному обсязі, стягнуто солідарно з ФГ "Юлісоф" та ОСОБА_1 на користь ТОВ "Нор-Ест Агро" за договором поставки №57/25/12 від 08.11.2024 року та договором поруки №П-57/25/12 від 11.04.2025 року суму заборгованості, пеню, штраф, відсотки річні та інфляційні втрати у загальному розмірі 7 196 380, 05 грн. та третейській збір у сумі 36 336,00 грн.

В обґрунтування своїх заяв про скасування вказаного рішення третейського суду ФГ "Юлісоф" та ОСОБА_1 зазначили, що склад суду, яким здійснено розгляд третейської спору у справі №126/25, не відповідає вимогам ст.ст. 16-19 Закону України "Про третейські суди", а тому наявні підстави, які передбачені законом для скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 29.12.2025 по справі №126/25.

За твердженням скаржників, ані з ухвали про порушення провадження у справі №126/25 від 15.12.2025, ані з оскаржуваного рішення від 29.12.2025 підставою для здійснення розгляду справи не вказано розпорядження Голови Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" про призначення судді Мамченко Ю.В. по справі №126/25.

В свою чергу, відсутність такого розпорядження (не зазначення його) ставить під сумнів юридичну силу такого документа, позбавляє можливості перевірити й достеменно встановити момент набуття повноважень (компетенції) третейським суддею для розгляду конкретної справи та з рештою вказує на те, що такого документу не існує, а тому відсутні юридичні підстави для формування складу третейського суду, яким прийнято оскаржуване рішення.

Крім того, ОСОБА_1 у своїй заяві про скасування вказаного рішення третейського суду додатково зазначив, що рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, вказаної у п. 6.2 договору поруки №П-57/25/12 від 11.04.2025 року, а тому наявні підстави, які передбачені законом, про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 29.12.2025 по справі №126/25, оскільки ОСОБА_1 не є поручителем за вказаним боргом ФГ "Юлісоф".

Згідно зі ст. 14 Закону України "Про третейські суди", сторони мають право вільно призначати чи обирати третейський суд та третейських суддів. За домовленістю сторін вони можуть доручити третій особі (юридичній або фізичній) призначення чи обрання третейського суду чи суддів. Для призначення чи обрання третейських суддів у кожній справі необхідна їхня згода. У постійно діючих третейських судах призначення чи обрання третейських суддів здійснюється із затвердженого відповідно до статті 8 цього Закону списку третейських суддів, який за регламентом цього постійно діючого третейського суду може мати обов`язковий чи рекомендаційний характер.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про третейські суди", склад третейського суду формується шляхом призначення чи обрання третейських суддів (третейського судді). Третейський суд може розглядати справи в складі одного третейського судді або в будь-якій непарній кількості третейських суддів. У постійно діючому третейському суді кількісний та персональний склад третейського суду визначається за правилами, встановленими регламентом третейського суду.

В силу частини 1 статті 17 Закону України "Про третейські суди", формування складу третейського суду в постійно діючому третейському суді здійснюється в порядку, встановленому регламентом третейського суду.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 12 Закону України "Про третейські суди", третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Якщо сторони не домовилися про інше при передачі спору до постійно діючого третейського суду, а також при вказівці у третейській угоді на конкретний постійно діючий третейський суд регламент третейського суду розглядається як невід`ємна частина третейської угоди.

При цьому, імперативна норма ч. 3 ст. 12 Закону України "Про третейські суди", уточнює, що за будь-яких обставин у разі суперечності третейської угоди регламенту третейського суду застосовуються положення регламенту.

Відповідно до п. 1 ст. 17 Регламенту Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" формування складу третейського суду в Постійно діючому Третейському суді здійснюється в порядку, встановленому цим Регламентом.

Якщо інше не передбачено третейською угодою, справа розглядається одним суддею.

Згідно п.2 ст. 17 Регламенту Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу", якщо спір підлягає розгляду суддею одноособово, не пізніше 5 днів з моменту реєстрації позовної заяви Голова третейського суду або заступник повинен призначити суддю.

Пунктом 9.3 статті 9 Положення визначено, що голова третейського суду з питань, що належить до його повноважень, видає накази і розпорядження.

Отже, Регламент Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" та Положення про Постійно діючий Третейський суд при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" свідчать, що формування складу суду - визначення та призначення судді у конкретній третейській справі, спір, в якій підлягає розгляду суддею одноособово, віднесено до повноважень голови третейського суду, який з цього приводу має видати відповідне розпорядження.

Вчинення головою третейського суду дій з призначення судді для розгляду третейської справи обмежується часовим проміжком - не пізніше 5 днів з моменту реєстрації позовної заяви, а недотримання цих вимог свідчить про порушення вимог законності формування складу третейського суду

З матеріалів третейської справи №126/25 вбачається, що дана позовна заява була зареєстрована 15.12.2025 вх. №425 та в цей же день згідно розпорядження про призначення складу Третейського суду №126/25 Головою Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" Жуковим А.М. для розгляду даної позовної заяви призначено третейського суддю Мамченко Ю.В.

Суд наголошує на безпідставності тверджень відповідачів про відсутність розпорядження Голови третейського суду про призначення третейського судді для розгляду даної справи, оскільки відповідне розпорядження наявне в матеріалах третейської справи №126/25 (арк. с. 90).

В свою чергу, не зазначення про таке розпорядження у змісті ухвали про порушення провадження від 15.12.2025 та оскаржуваного рішення від 29.12.2025 не є підставою для скасування рішення третейського суду у відповідності до ст.350 ГПК України.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про третейські суди", третейський суд, з додержанням вимог цього закону, самостійно вирішує питання про наявність або відсутність у нього компетенції для розгляду конкретної справи. Сторона має право заявити про відсутність у третейського суду компетенції стосовно переданого на його вирішення спору до початку справи по суті. З питань наявності чи відсутності компетенції третейський суд у зазначених випадках виносить мотивовану ухвалу.

Однак, з матеріалів третейської справи вбачається, що ані ФГ "Юлісоф", ані ОСОБА_1 під час розгляду даної позовної заяви не було подано заяви про відсутність у третейського суду компетенції стосовно переданого на його вирішення спору, а тому в даному випадку наявність обставин, які б свідчили про невідповідність вимогам закону складу третейського суду, що прийняв оскаржуване рішення, заявниками не підтверджена.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що у даній справі склад Третейського суду визначено відповідно до положень третейських угод та згідно з Регламентом Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" і Закону України "Про третейські суди", а тому доводи заяв в цій частині є безпідставними.

Крім того, у заяві про скасування рішення третейського суду ОСОБА_1 зазначив, що оскаржуваним рішенням третейського суду вирішувались питання, які виходять за межі третейської угоди. За його твердженням, на момент укладення договору поруки обсяг ФГ "Юлісоф" за поставлений товар складав 1 081 376,41 грн. Поставка іншого товару на підставі додатків до договору поставки №57/25/12 від 08.11.2024 не було погоджено з ОСОБА_1 , а отже, на його думку, останній не несе відповідальності за порушення зобов`язання ФГ "Юлісоф" за додатками до договору поставки №57/25/12 від 08.11.2024 року, укладеними після підписання договору поруки №П-57/25/12 від 11.04.2025 року, а відтак наявні підстави для скасування рішення третейського суду.

З цього приводу суд зазначає, що відповідно до договору поруки №П-57/25/12 від 11.04.2025 поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником всіх грошових зобов`язань за договором поставки №57/25/12 від 08.11.2024 (основний договір). Передбачений договором поруки обов`язок поручителя перед кредитором поширюється на суму усіх, без винятку, грошових зобов`язань боржника за основним договором. Підписанням договору поруки поручитель, без додаткового повідомлення поручителя та без укладення окремої угоди, надає безумовну згоду на те, що у випадку збільшення обсягу обов`язку боржника перед кредитором за основним договором, відповідно збільшується обсяг обов`язку поручителя перед кредитором. Кредитор не зобов`язаний повідомляти поручителя про зміну обсягу обов`язку боржника перед кредитором. Поручитель несе відповідальність за сплату боржником основного боргу, курсової різниці, процентів за користування товарним кредитом, за відшкодування збитків, за сплату неустойки (штрафу, пені), відсотків річних, інфляційних втрат, судових витрат та інших витрат кредитора, пов`язаних з одержанням виконання грошового зобов`язання за основним договором. Сторони договору поруки домовились, що поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність по всім зобов`язанням боржника, вказаним вище, в тому числі по сплаті судових витрат та інших витрат кредитора, пов`язаних з одержанням виконання грошового зобов`язання за основним договором. Договір поруки набуває чинності з дати його укладення і діє до моменту припинення поруки. Порука припиняється через 5 (п`ять) років з дати укладення даного договору.

Сторони підтверджують повне розуміння окремих та всіх положень цього договору, а також підтверджують, що умови даного договору відповідають загальним засадам цивільного законодавства, передбаченим ст. 3 Цивільного кодексу України, зокрема, засадам справедливості, добросовісності та розумності. Поручитель підтверджує свою повну обізнаність з умовами основного договору. Сторони несуть повну відповідальність за правильність вказаних ними у цьому договорі реквізитів та зобов`язуються своєчасно у письмовій формі повідомляти іншу сторону про їх зміну, а у разі неповідомлення несуть ризик настання пов`язаних із несприятливих наслідків (п. 8.3. договору поруки).

Пунктом 6.2. договору поруки сторони домовились про те, що всі вимоги, які виникають при виконанні даного договору, припинені, змінені, визнання недійсним повністю або частково, або у зв`язку з ним, або випливають з нього та ставлять предмет спору, підлягають розгляду у Постійно діючому Третейському суді при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" (адреса: вул. Євгена Сверстюка, 11, м. Київ, 02002) відповідно до Регламенту Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу", який є невід`ємною частиною даної третейської угоди та знаходиться у відкритому доступі на сайті цього суду і доступний за гіперпосиланням в мережі Інтернет - https://sud.aifb.org.ua.

При цьому сторони підтверджують, що вони ознайомлені з Регламентом Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" та добре розуміють положення цього Регламенту.

Умови договору, які містять відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження є складовими частинами даної третейської угоди.

ОСОБА_1 ознайомившись з умовами договору поруки, будучи повністю дієздатним, його волевиявлення було вільним і відповідало його внутрішній волі, він чітко усвідомлював усі умови договору поруки і вважав їх прийнятними для себе. Своїм підписом ОСОБА_1 погодився з викладеними у договорі поруки положеннями та своїм підписом підтвердив, що не заперечує проти виконання викладених положень, в тому числі і третейського застереження.

Порука є способом забезпечення зобов`язань боржника перед кредитором і має похідну правову природу від правовідносин, що виникають з договору.

Окрім того, під час укладення зазначеного договору поруки сторонами були повністю дотримані вимоги для чинності правочину, які встановлені ст. 203 ЦК України, зазначений договір не визнаний судом недійсним, він є правомірним, його умови відповідають діючому законодавству України та повинен виконуватись сторонами, які їх уклали.

Таким чином, оскільки за наведеним договором поруки ОСОБА_1 зобов`язався виконувати усі умови основного зобов`язання за договором поставки №57/25/12 від 08.11.2024 року, який, як і договір поруки, містить третейське застереження, останній був ознайомлений з умовами договору поруки та в добровільному порядку підписав зазначений документ, а тому вимоги заявника стосовно того, що ОСОБА_1 не є поручителем за заборгованістю ФГ "Юлісоф", є безпідставними, а оскаржуване рішення третейського суду, в свою чергу, не виходить за межі третейської угоди.

Окремо суд зазначає, що у своїй заяві ФГ "Юлісоф" не заперечується факт отримання товару згідно договору поставки, факт здійснення часткової оплати вартості отриманого товару, а з іншого боку останнім ставиться вимога про скасування оскаржуваного рішення третейського суду, яке винесене на підставі порушення ФГ "Юлісоф" грошового зобов`язання на підставі договору поставки №57/25/12 від 08.11.2024 року.

Також, у своїй заяві ОСОБА_1 в цілому не оспорюється вказаний вище договір поруки, виникнення та існування заборгованості щодо отриманого товару на їх виконання, наявності порушеного (пропущеного строку) виконання грошових зобов`язань щодо оплати вартості отриманого товару згідно договору поставки №57/25/12 від 08.11.2024 року та договору поруки №П-57/25/12 від 11.04.2025 року.

Відтак, доводи заявників не знайшли свого підтвердження при їх розгляді і дослідженні господарським судом, не доведені в установленому законом порядку та будуються на припущеннях, що свідчить про відсутність законодавчо встановлених підстав для скасування рішення третейського суду з наведених у заяві мотивів.

Судом також встановлено, що рішення третейського суду прийнято у спорі, передбаченому третейською угодою, а також цим рішенням не вирішувались питання, які виходять за межі третейської угоди (п.п. 2, 3 ч. 2 ст. 350 ГПК України); справа, у якій прийнято рішення третейського суду, підвідомча третейському суду відповідно до закону (п. 1 ч. 2 ст. 350 ГПК України); склад третейського суду, яким прийнято рішення, відповідав вимогам закону (п. 4 ч. 2 ст. 350 ГПК України); третейський суд не вирішував питання про права і обов`язки осіб, які не брали участь у справі (п. 5 ч. 2 ст. 350 ГПК України).

Таким чином, відповідне рішення третейського суду підлягає залишенню без змін.

У зв`язку з відмовою у задоволенні заяв про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 29.12.2025 року у третейській справі №126/25, витрати по сплаті судового збору за їх подання, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на заявників (ФГ "Юлісоф" та ОСОБА_1.).

Щодо заяви ТОВ "Нор-Ест Агро" про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 29.12.2025 року по справі №126/25, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про третейські суди" рішення третейського суду виконуються зобов`язаною стороною добровільно, в порядку та строки, що встановлені в рішенні. У разі, коли рішення третейського суду не виконується добровільно зобов`язаною цим рішенням стороною, інша сторона може подати до компетентного суду заяву про видачу виконавчого документа, яким у господарському судочинстві згідно зі ст. 327 ГПК України та п.1-1 ч.1 ст.3 Закону України "Про виконавче провадження" є наказ.

Згідно з ч. 1 ст. 56 Закону України "Про третейські суди" заява про видачу виконавчого документа може бути подана до компетентного суду протягом трьох років з дня прийняття рішення третейським судом. Така заява підлягає розгляду компетентним судом протягом 15 днів з дня її надходження до суду.

Заява про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду розглядається суддею одноособово протягом 15 днів з дня її надходження до суду в судовому засіданні з повідомленням сторін (ч. 1 ст. 354 ГПК України).

Частиною 3 ст. 354 ГПК України передбачено, що при розгляді справи в судовому засіданні господарський суд встановлює наявність чи відсутність підстав для відмови у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду, передбачених статтею 355 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 355 ГПК України суд відмовляє у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду, якщо:

1) на день ухвалення рішення за заявою про видачу наказу рішення третейського суду скасовано судом;

2) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

3) пропущено встановлений строк для звернення за видачею наказу, а причини його пропуску не визнані господарським судом поважними;

4) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

5) третейська угода визнана недійсною;

6) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;

7)рішення третейського суду містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, не передбачені законом;

8) постійно діючий третейський суд не надав на вимогу господарського суду відповідну справу;

9) третейський суд вирішив питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

Аналогічні положення також містяться у ч. 6 ст. 56 Закону України "Про третейські суди".

У відповідності до норм чинного законодавства при розгляді заяви про видачу виконавчого документа господарський суд не здійснює оцінки законності і обґрунтованості рішення третейського суду в цілому, а лише встановлює відсутність або наявність підстав для відмови в задоволенні заяви про видачу виконавчого документа, визначених ст. 56 Закону України "Про третейські суди" та ст. 355 ГПК України.

Як вбачається зі змісту рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 29.12.2025 року по справі №126/25, яке прийнято суддею Мамченко Ю.В., предметом розгляду в зазначеній справі є вимоги про солідарне стягнення з ФГ "Юлісоф" та ОСОБА_1 заборгованості за договором поставки №57/25/12 від 08.11.2024 року та договором поруки №П-57/25/12 від 11.04.2025 року.

Так, в п. 9.2 договору поставки №57/25/12 від 08.11.2024 року зазначено про те, що сторони домовились про те, що всі вимоги, які виникають при виконанні даного договору, припинені, змінені, визнання недійсним повністю або частково, або у зв`язку з ним, або випливають з нього та становлять предмет спору, підлягають розгляду у Постійно діючому Третейському суді при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу", який є невід`ємною частиною даної третейської угоди та знаходиться у відкритому доступі на сайті цього суду і доступний за гіперпосиланням в мережі Інтернет - https://sud.aifb.org.ua.

Це застереження, відповідно до Закону України "Про третейські суди", вважається третейською угодою:

-умови цього Договору, які містять відомості про найменування Сторін та їх місцезнаходження є складовими частинами даної третейської угоди;

-місце і дата укладання третейської угоди відповідають місцю і даті укладення цього Договору.

Крім того, 11.04.2025 року в якості забезпечення виконання зобов`язання за договором поставки №57/25/12 від 08.11.2024 року, між ТОВ "Нор-Ест Агро"(кредитор) та ОСОБА_1 (поручитель) було укладено договір поруки №П-57/25/12, відповідно до якого поручитель поручився перед кредитором за виконання боржником всіх грошових зобов`язань за договором, передбаченим п. 2 цього договору (п. 1.1. договору).

У випадку порушення боржником обов`язку за основним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (п. 1.2. договору).

П. 2.1. договору зазначено, що під "Основним договором" в цьому договорі розуміється договір поставки №57/25/12 від 08.11.2024, укладений між кредитором (в основному договорі іменується "постачальник") та боржником (в основному договорі іменується "покупець").

Строк дії Основного договору становить один рік із дня його підписання уповноваженими представниками сторін, крім зобов`язання покупця по виконанню грошових зобов`язань та відповідальності, які припиняються лише їх належним виконанням, а в частині проведення розрахунків за товарі, по штрафам санкціям - до повного їх виконання (п. 2.2. договору).

Відповідно до п. 3.1. договору поруки передбачений цим договором обов`язок поручителя перед кредитором поширюється на суму усіх, без винятку, грошових зобов`язань боржника за Основним договором.

Підписання цього договору поручитель, без додаткового повідомлення поручителя та без укладення окремої угоди, надає безумовну згоду на те, що у випадку збільшення обсягу обов`язку боржника перед кредитором за основним договором, відповідно збільшується обсяг обов`язку поручителя перед кредитором. Кредитор не зобов`язаний повідомляти поручителя про зміну обсягу боржника перед кредитором (п. 3.2. договору поруки).

Згідно п. 3.3. договору поруки поручитель несе відповідальність за сплату боржником основного боргу, курсової різниці, процентів за користування товарним кредитом, за відшкодування збитків, за сплату неустойки (штрафу, пені), відсотків річних, інфляційних втрат, судових витрати та інших витрат кредитора пов`язаних з одержанням виконання грошового зобов`язання за Основним договором.

Сторони договору поруки домовились, що поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність по всім зобов`язанням боржника, вказаним вище, в тому числі по сплаті судових витрат та інших витрат кредитора, пов`язаних з одержанням виконання грошового зобов`язання за основним договором (п. 3.4. договору поруки).

Суд зазначає, що для визначення юрисдикції пріоритетним є особа боржника, оскільки вимоги, що випливають з поруки є акцесорними, а відтак, мають розглядатися за правилами тієї юрисдикції, у якій розглядається чи підлягає розгляду спір з боржником за основним договором.

При цьому, судом також враховано, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 27.03.2019 у справі № 200/15135/14-ц щодо підвідомчості спорів, які виникли на підставі солідарних зобов`язань за кредитним договором, зазначила про те, що Цивільний кодекс України передбачає спеціальні способи, які забезпечують захист майнових інтересів кредитора на випадок невиконання чи неналежного виконання своїх зобов`язань боржником, які є видами забезпечення виконання зобов`язання. Таке забезпечувальне зобов`язання має акцесорний, додатковий до основного зобов`язання характер і не може існувати саме по собі. Одним із видів акцесорного зобов`язання є порука.

В силу ч.ч. 1, 3 ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручителем може бути одна або кілька осіб.

У відповідності до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об`єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов`язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об`єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову.

Так, у даній справі позов заявлено позивачем до боржника та поручителя, вимоги до вказаних осіб є однорідними, нерозривно пов`язаними між собою, оскільки обсяг відповідальності поручителя, відповідно до договорів поруки, збігається з обсягом відповідальності боржника.

Частиною 1 ст. 541 ЦК України передбачено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Наслідки солідарного обов`язку боржників передбачені ст.543 ЦК України, основним з яких є зазначений у ч. 1 цієї статті, а саме - у разі солідарної вимоги кредиторів (солідарних кредиторів) кожний із кредиторів має право пред`явити боржникові вимогу у повному обсязі. До пред`явлення вимоги одним із солідарних кредиторів боржник має право виконати свій обов`язок будь-кому із них на свій розсуд.

Цивільний кодекс України передбачає і гарантії для боржника, який виконав солідарний обов`язок, на зворотну вимогу.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного та обґрунтованого рішення.

Вирішення за правилами третейського розгляду справи (судочинства) такого спору в частині позовних вимог до боржника, а поручителя за правилами цивільного судочинства, який є фізичною особою та несе солідарну з боржником відповідальність, порушуватиме принцип повноти, всебічності та об`єктивності з`ясування обставин справ, оскільки дослідження одного і того ж предмета, а також одних і тих самих підстав позову здійснюватиметься судами різних юрисдикцій, що не гарантує дотримання принципу правової визначеності.

Також у постанові від 27.03.2019 у справі №200/15135/14-ц Велика Палата Верховного Суду зазначає, що позовні вимоги мають розглядатися в одному провадженні, якщо такі вимоги однорідні, нерозривно пов`язані між собою та від вирішення однієї з них залежить вирішення інших вимог.

Крім того, необхідно зауважити, що договір поруки є додатковим, акцесорним зобов`язанням, який забезпечує належне виконання основного зобов`язання та виникає за умови існування основного зобов`язання та виникає і існує лише за умови існування основного. (Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №6-1401/12).

Поміж іншого, судом також враховано, що відповідно до п. 1.2. договору поруки, Поручитель відповідає перед Кредитором як солідарний боржник в тому ж обсязі, що й боржник.

Згідно з п. 8.3. договору поруки сторони підтверджують повне розуміння окремих та всіх положень цього договору, а також підтверджують, що умови даного договору відповідають загальним засадам цивільного законодавства, передбаченим ст. 3 Цивільного кодексу України, зокрема, засадам справедливості, добросовісності та розумності. Поручитель підтверджує свою повну обізнаність з умовами основного договору. Сторони несуть повну відповідальність за правильність вказаних ними у цьому договорі реквізитів та зобов`язуються своєчасно у письмовій формі повідомляти іншу сторону про їх зміну, а у разі неповідомлення несуть ризик настання пов`язаних із несприятливих наслідків.

Отже, ОСОБА_1 , підписавши договір поруки у якості фінансового поручителя, обізнаний та погодився з умовами про розгляд всіх спорів та вимог, які виникають при виконанні цього Договору або у зв`язку з ним, або випливають з нього та становлять предмет спору, підлягають розгляду саме третейським судом.

Відтак, оскільки правовідносини у даному випадку є однорідними та нерозривно пов`язаними між собою, беручи до уваги умови укладених учасниками спірних правовідносин договору поставки та договору поруки, спір є підвідомчим третейському розгляду як щодо позичальника, так і до його поручителя.

Таким чином, рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 29.12.2025 року у третейській справі №126/25 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1. у даному спорі прийнято у відповідності до третейської угоди.

Крім того, як вбачається з наявних у справі документів, рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 29.12.2025 року у третейській справі №126/25: не скасовано компетентним судом; дана справа була підвідомча вказаному третейському суду відповідно до закону (з урахуванням умов, визначених у пункті 9.2. договору поставки); строк для звернення за видачею виконавчого документа не пропущений; зазначене рішення третейського суду прийнято у спорі, передбаченому третейською угодою; дана третейська угода не визнана недійсною компетентним судом; доказів того, що склад третейського суду не відповідав вимогам Закону України "Про третейські суди" та третейській угоді матеріали справи не містять; рішення третейського суду не містить способів захисту прав, які не передбачені законами України; третейський суд не вирішував питання про права і обов`язки осіб, які не брали участь у справі.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 126/25 року у третейській справі №126/25 не встановлено строк його виконання.

Відповідно до ст. 55 Закону України "Про третейські суди" рішення третейського суду виконуються зобов`язаною стороною добровільно, в порядку та строки, що встановлені в рішенні. Якщо в рішенні строк його виконання не встановлений, рішення підлягає негайному виконанню.

Доказів виконання у повному обсязі цього рішення відповідачами у третейській справі, станом на момент звернення ТОВ "Нор-Ест Агро" із заявою про видачу виконавчого документу на примусове виконання рішення (02.01.2026) та на момент розгляду цієї заяви господарським судом (19.02.2026), матеріали справи №873/4/26(873/20/26)(873/25/26) не містять.

При цьому, добровільне погашення ФГ "Юлісоф" частини боргу у розмірі 400 000,00 грн. судом не враховується, оскільки таке погашення не є підставою для відмови у видачі наказу на примусове виконання такого рішення у відповідності до ст.355 ГПК України в частині погашення суми боргу та в подальшому підлягатиме врахуванню виконавцем під час здійснення виконавчого провадження за умови надання відповідних доказів.

Відтак, суд дійшов висновку про задоволення заяви ТОВ "Нор-Ест Агро" про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Сплачена заявником ТОВ "Нор-Ест Агро" сума судового збору, в силу ст.129 ГПК України, солідарно покладається на ФГ "Юліфос" та ОСОБА_1 , оскільки станом на дату звернення заявника до суду з даною заявою рішення третейського суду відповідачами повністю виконано не було.

При цьому, ТОВ "Нор-Ест Агро" у заяві про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду, а також у запереченнях на заяви про скасування такого рішення у відповідності до ч.8 ст.129 ГПК України, тобто до закінчення судових дебатів, зроблено заяву про відшкодування судових витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, докази понесення яких та їх розмір останній зобов`язався подати протягом п`яти днів після ухвалення відповідного судового рішення по суті спору.

Отже, питання розподілу судових витрат сторін, пов`язаних з наданням правової допомоги, буде вирішено судом у додатковому рішенні після надання відповідних доказів.

Керуючись статтями 129, 234, 346-356 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1.У задоволенні заяв Фермерського господарства "Юлісоф" та ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 29.12.2025 року у третейській справі №126/25 відмовити.

2.Рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 29.12.2025 року у третейській справі №126/25 залишити без змін.

3.Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Нор-Ест Агро" про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 29.12.2025 року у третейській справі №126/25 задовольнити.

4.Після набрання законної сили цією ухвалою, на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 29.12.2025 року у третейській справі №126/25 видати накази наступного змісту:

Стягнути солідарно з Фермерського господарства "Юлісоф" (, 12316, Житомирська область, Житомирський район, с.Горбулів, вул. Центральна, буд. 122) та ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 16.07.2001 року Немирівським РВ УМВС України у Вінницькій області, АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НОР-ЕСТ АГРО" (, адреса: 09800, Київська область, м. Тетіїв, вул. Соборна, буд. 3) за Договором поставки №57/25/12 від 08.11.2024 року та Договором поруки №П-57/25/12 від 11.04.2025 року суму заборгованості, пеню, штраф, відсотки річні та інфляційні втрати у загальному розмірі 7 196 380 (сім мільйонів сто дев`яносто шість тисяч триста вісімдесят) гривень 05 копійок.

Стягнути солідарно з Фермерського господарства "Юлісоф" (, 12316, Житомирська область, Житомирський район, с.Горбулів, вул. Центральна, буд. 122) та ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 16.07.2001 року Немирівським РВ УМВС України у Вінницькій області, АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НОР-ЕСТ АГРО" (, адреса: 09800, Київська область, м. Тетіїв, вул. Соборна, буд. 3) третейський збір у сумі 36 336,00 (тридцять шість тисяч триста тридцять шість) гривень.

5.Стягнути солідарно з Фермерського господарства "Юлісоф" (, 12316, Житомирська область, Житомирський район, с.Горбулів, вул. Центральна, буд. 122) та ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 16.07.2001 року Немирівським РВ УМВС України у Вінницькій області, АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НОР-ЕСТ АГРО" (, адреса: 09800, Київська область, м. Тетіїв, вул. Соборна, буд. 3) 1 664 (одна тисяча шістсот шістдесят чотири) гривень 00 копійок судового збору за подання до господарського суду заяви про видачу наказу на примусове виконання рішення.

6.Копію ухвали суду надіслати учасникам провадження у справі.

7.Матеріали третейської справи №126/25 повернути Постійно діючому Третейському суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу".

Ухвала, якщо вона не буде оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції (ч.ч.4,5 ст. 351, ч.ч.5,6 ст. 356 ГПК України).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, встановленому для оскарження рішення суду першої інстанції, до Верховного Суду на підставі ч. 3 ст. 351, ч. 3 ст. 356 та ч. 2 ст. 253 ГПК України у строк, передбачений ст. 256 ГПК України.

Повний текст ухвали підписано 26.02.2026 року.

Суддя О.М. Остапенко