ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року

м. Київ

cправа № 902/332/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Чумака Ю. Я. - головуючого, Дроботової Т. Б., Багай Н. О.,

секретар судового засідання - Лелюх Є. П.,

за участю представників:

позивача - не з`явилися,

відповідача - не з`явилися,

третьої особи - не з`явилися,

прокуратури - Красножон О. М. (за посвідченням),

розглянув касаційну скаргу керівника Чернігівської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Вінницької області від 10.09.2025 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.11.2025 у справі

за позовом заступника керівника Корюківської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Менської міської ради

до фізичної особи-підприємця Відінєя Романа Олександровича,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Менського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів ім. Т. Г. Шевченка Менської міської ради,

про зобов`язання виконати умови договору та стягнення пені в сумі 188 315 грн 69 коп.

Короткий зміст і підстави вимог первісного та зустрічного позовів

1. 18.03.2025 заступник керівника Корюківської окружної прокуратури (далі - Прокурор) в інтересах держави в особі Менської міської ради (далі - Менська міськрада, Міськрада, позивач) звернувся до Господарського суду Вінницької області з позовом до фізичної особи-підприємця Відінєя Романа Олександровича (далі - ФОП Відінєй Р. О., Підприємець, Виконавець, відповідач), за участю третьої особи - Менського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів ім. Т. Г. Шевченка Менської міськради (далі - Менський опорний заклад освіти, Заклад, Замовник, третя особа) про: 1) зобов`язання виконати умови договору № 103 на виконання робіт з розробки проєктно-кошторисної документації по об`єкту: "Нове будівництво протирадіаційного укриття (ПРУ) на території Менського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів ім. Т. Г. Шевченка по вул. Чернігівський шлях, 11", шляхом коригування проєктно-кошторисної документації з метою приведення її у відповідність до Державних будівельних норм В.2.2-5:2023 "Захисні споруди цивільного захисту" (далі - ДБН В.2.2-5:2023 "Захисні споруди цивільного захисту"); 2) стягнення з відповідача на користь місцевого бюджету Менської міської територіальної громади 188 315,69 грн пені, посилаючись на положення статей 14, 16, 170, 525, 526, 549, 610, 611, 615, 887, 891 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статей 20, 216, 218, 231 Господарського кодексу України, чинного до 27.08.2025 (далі - ГК України), статей 4, 53 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), статті 23 Закону України "Про прокуратуру", статті 31 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

2. Позовна заява обґрунтовується порушенням Підприємцем зобов`язань за укладеним із Закладом договором на виконання робіт від 12.10.2023 № 208 (далі - договір підряду від 12.10.2023, договір № 208), а саме у частині виготовлення якісної проєктно-кошторисної документації, яка би відповідала вимогам чинного законодавства.

Короткий зміст судових рішень судів попередніх інстанцій

3. Рішенням Господарського суду Вінницької області від 10.09.2025 (суддя Міліціанов Р. В.), залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.11.2025 (головуючий - Петухов М. Г., судді Мельник О. В., Олексюк Г. Є.), у задоволенні позову відмовлено повністю з тих мотивів, що:

1) хоча ФОП Відінєй Р. О. порушив умови договору підряду від 12.10.2023 і протиправно відмовив Менському опорному закладу освіти в безоплатному усуненні виявлених недоліків виконаних робіт із розробки проєктно-кошторисної документації по об`єкту: "Нове будівництво протирадіаційного укриття (ПРУ) на території Менського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів ім. Т. Г. Шевченка по вул. Чернігівський шлях, 11" із урахуванням ДБН В.2.2-5:2023 "Захисні споруди цивільного захисту", проте проєктно-кошторисна документація по цьому самому об`єкту розроблена іншим виконавцем і прийнята третьою особою, у зв`язку з чим задоволення позовної вимоги про зобов`язання Підприємця здійснити виконання зазначених проєктних робіт не забезпечить ефективного захисту порушених прав Міськради та не призведе до їх поновлення, оскільки лише покладе на відповідача обов`язок повторно скоригувати наявну в третьої особи документацію, що фактично не матиме практичної користі, що в свою чергу є самостійною та достатньою підставою для відмови в позові в цій частині. Крім того, Замовник не позбавлений можливості забезпечити ефективний захист своїх прав шляхом звернення до суду з іншими вимогами, передбаченими статтею 858 ЦК України;

2) оскільки норми Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", положення статуту Менського опорного закладу освіти та договір № 208 не містять положень про можливість Менської міськради як засновника Закладу вимагати виконання в натурі зобов`язання за договором підряду, замінюючи повноваження комунального закладу як Замовника та сторони договору, то звертатися до суду з позовними вимогами про зобов`язання виконати умови договору № 208, які заявлені Прокурором в цій справі, може виключно сторона цього договору - третя особа, а не її засновник;

3) ураховуючи висновок про те, що походження саме з місцевого бюджету грошових коштів, за рахунок яких оплачено закупівлю товарів (робіт, послуг), не є підставою як для зміни умов господарського договору, так і для стягнення пені до місцевого бюджету всупереч умовам договору, викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.07.2024 у справі № 909/532/23, від 09.08.2024 у справі № 917/1957/23, від 09.09.2024 у справі № 902/1372/23, від 17.06.2025 у справах № 911/2191/24 і № 911/2192/24, від 23.10.2025 у справі № 911/1578/24, та зважаючи на умови пункту 6.1 договору підряду від 12.10.2023, за змістом якого належним боржником за зобов`язанням зі сплати пені є ФОП Відінєй Р. О., а належним кредитором - Менський опорний заклад освіти, подання Прокурором в інтересах держави в особі Менської міськради позову не призведе до відновлення інтересів держави в особі визначеного Прокурором позивача, оскільки у разі встановлення порушення Підприємцем договірних зобов`язань вимоги про сплату пені мають бути виконані на користь належного кредитора - Закладу, а не на користь Міськради, адже це є прерогативою сторін договору;

4) фінансування позивачем як головним розпорядником бюджетних коштів виконаних відповідачем робіт за договором не є підставою для заміни кредитора (Замовника) на особу (Міськраду), чиї порушені права мають бути захищені та відновлені у спосіб, визначений Прокурором у спірних правовідносинах.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

4. Не погоджуючись із рішенням місцевого господарського суду та постановою суду апеляційної інстанції, керівник Чернігівської обласної прокуратури звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить зазначені судові рішення скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

5. На обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на неправильне застосування та порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, наголошуючи на тому, що:

1) апеляційний суд не врахував висновків щодо застосування положень статті 172 ЦК України, статей 2, 10, 60, 61 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (у контексті наявності в органу місцевого самоврядування як розпорядника бюджетних коштів повноважень на вжиття заходів представницького характеру на захист інтересів, пов`язаних із законним та ефективним витрачанням коштів місцевого бюджету, позаяк використання коштів місцевого бюджету становить суспільний інтерес і стосується прав та інтересів великого кола осіб - мешканців відповідної територіальної громади. Завданням органу місцевого самоврядування є забезпечення раціонального використання майна та інших ресурсів, що перебувають у комунальній власності. Неефективне витрачання коштів місцевого бюджету, зокрема шляхом укладення підконтрольним органу місцевого самоврядування комунальним закладом незаконних правочинів, може порушувати економічні інтереси відповідної територіальної громади), викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023 у справі № 905/1907/21 та в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.08.2023 у справі № 924/1283/21, від 20.02.2025 у справі № 910/16372/21;

2) на теперішній час відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування положень статті 549 ЦК України, статей 230, 231 ГК України та пункту 39 частини 1 статті 64 Бюджетного кодексу України в подібних правовідносинах, а саме щодо можливості стягнення пені на користь органу місцевого самоврядування за неналежне виконання робіт згідно з договором на виготовлення проєктно-кошторисної документації, а не внаслідок визнання угоди недійсною;

3) ухвалою від 11.06.2025 суд першої інстанції необґрунтовано відхилив клопотання позивача та третьої особи про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи, позбавивши учасників справи можливості встановити та довести обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Узагальнений виклад позиції іншого учасника справи

6. ФОП Відінєй Р. О. у відзиві на касаційну скаргу просить залишити її без задоволення з мотивів, викладених в оскаржуваних рішенні та постанові.

Третя особа не скористалася правом на подання відзиву на касаційну скаргу.

Розгляд справи Верховним Судом

7. Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.01.2026 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою керівника Чернігівської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Вінницької області від 10.09.2025 і постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.11.2025 у справі № 902/332/25 та призначено розгляд цієї справи в судовому засіданні на 17.02.2026.

Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

8. 12.10.2023 між Менським опорним закладом освіти (Замовник) і ФОП Відінєєм Р. О. (Виконавець) укладено договір № 208, за умовами пунктів 1.1- 1.6 якого Виконавець у порядку та на умовах, визначених цим договором, зобов`язується на власний ризик своїми та залученими (у разі залучення субпідрядних організацій) силами і засобами, із використанням матеріалів Виконавця, в установлені договором строки виконати виготовлення проєктно-кошторисної документації по об`єкту "Нове будівництво протирадіаційного укриття (ПРУ) на території Менського опорного ЗЗСО І-ІІІ ступенів ім. Т. Г. Шевченка по вул. Чернігівський шлях, 11" за кодом ДК 021:2015:71320000-7 "Послуги з інженерного проектування" (роботи), а Замовник зобов`язується надати передбачені умовами договору вихідні дані (інформацію, матеріали, документи тощо) для виконання робіт, прийняти від Виконавця закінчені роботи належної якості та оплатити їх. Обсяг, зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт, що є предметом договору, визначаються в акті приймання виконаних робіт, а ціна робіт визначається кошторисом Виконавця (Додаток № 1). Протокол погодження договірної ціни (Додаток № 2) та Графік виконання робіт (Додаток № 3) є невід`ємною частиною цього договору та підписуються обома сторонами одночасно з укладанням цього договору. Вимоги до проєктно-кошторисної документації, щодо якої виконуються роботи, визначаються у Додатку № 4 до цього договору та є його невід`ємною частиною. Якість проєктно-кошторисної документації, щодо якої виконуються роботи, повинна відповідати вимогам законодавства будівельним нормам, державним стандартам та правилам, нормативним, технічним та іншим вимогам, у т. ч. завданню на проєктування. Виконавець гарантує відповідність проєктно-кошторисної документації, щодо якої виконуються роботи, вимогам вихідних даних на проєктування та дотримання вимог законодавства, будівельних норм, нормативно-правових актів у будівництві.

Пунктами 2.1, 2.2, 3.3 договору підряду від 12.10.2023 передбачено, що загальна вартість робіт за договором визначена відповідно до кошторису, яка є твердою і становить 691 045 грн без ПДВ та підлягає зміні виключно за погодженням сторін. Вартість робіт за договором включає всі витрати Виконавця, пов`язані із виконанням робіт. Оплата робіт здійснюється Замовником шляхом перерахування платежу на поточний рахунок Виконавця після підписання акта приймання виконаних робіт уповноваженими представниками обох сторін протягом 15-ти банківських днів. Непідписані Замовником акти приймання виконаних робіт до оплати не приймаються, крім випадків, передбачених цим договором.

Згідно з пунктами 4.3- 4.5, 5.4.6 договору № 208 цей договір діє з дати його укладення до 31.12.2023, у частині оплати - до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором. Місце виконання робіт: вул. Чернігівський шлях, 11, м. Мена, Чернігівська обл. Виконавець зобов`язується виконати роботи з обов`язковим дотриманням погодженого із Замовником графіку виконання робіт, який є невід`ємною частиною цього договору (Додаток № 3). Виконавець зобов`язаний за власний кошт виправити недоліки, що виникли внаслідок допущених порушень, виявлених під час виконання робіт, проведення експертизи проєктно-кошторисної документації та отримання погоджень.

За змістом пунктів 6.1, 6.2 договору підряду від 12.10.2023 за несвоєчасне або неналежне виконання сторонами своїх зобов`язань винна сторона сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми невиконаного або неналежним чином виконаного зобов`язання за кожен день прострочення. Крім сплати пені, винна сторона компенсує іншій стороні збитки, зумовлені невиконанням або неналежним виконанням своїх зобов`язань за договором.

У пунктах 7.1- 7.3 договору № 208 його сторони погодили, що факт виконання та вартість виконаних робіт підтверджується підписаними сторонами актами приймання виконаних підрядних робіт. Разом з актом Виконавець надає результати роботи у вигляді комплекту проєктно-кошторисної документації відповідно до вимог, визначених у завданні на проєктування, на паперових носіях - 4 комплекти (ураховані копії) та в електронному вигляді - 1 екземпляр (проєктна у форматі PDF, кошторисна у форматі ІМS), і позитивний експертний висновок за результатами експертизи проєктно-кошторисної документації. Приймання-передача робіт за цим договором здійснюється за актом приймання-передачі виконаних робіт. Після завершення виконання робіт Виконавець передає Замовнику два примірники акта приймання-передачі виконаних робіт. Замовник протягом 3-х робочих днів з моменту отримання акта приймання-передачі перевіряє обсяги виконаних робіт, їх якість та відповідність умовам договору та підписує акт приймання-передачі, після чого повертає один екземпляр акта Виконавцю або надає Виконавцю мотивовану письмову відмову від підписання акта із вказівкою на недоліки (дефекти), виявлені у виконаних роботах. Вказані недоліки (дефекти) підлягають усуненню Виконавцем за його рахунок протягом 3-х календарних днів з моменту отримання письмової відмови Замовника. Акт приймання-передачі при цьому підписується негайно після усунення відповідних недоліків (дефектів) Виконавцем.

Також до договору підряду від 12.10.2023 його сторонами підписано кошторис (Додаток № 1); протокол погодження договірної ціни (Додаток № 2); графік виконання робіт (Додаток № 3); завдання на проєктування (Додаток № 4).

9. 31.10.2023 Товариством з обмеженою відповідальністю "Центр комплексних експертиз проектів" було виконано комплексну експертизу проєктної документації "Нове будівництво протирадіаційного укриття (ПРУ) на території Менського опорного ЗЗСО І-ІІІ ступенів ім. Т. Г. Шевченка по вул. Чернігівський шлях, 11", про що складено експертний звіт від 31.10.2023 № 974/КЕ/2023, згідно з яким документацію, розроблену відповідно до вихідних даних на проєктування, може бути затверджено в установленому законом порядку з техніко-економічними (технічними) показниками.

10. 07.11.2023 Менським опорним закладом освіти та ФОП Відінєєм Р. О. підписано акт приймання-здачі робіт за договором № 1 (далі - акт), за змістом якого виконані роботи відповідають умовам договору, виконані належним чином, оформлені та прийняті Замовником, сторони претензій одна до одної не мають.

Згідно з платіжними інструкціями від 07.11.2023 № 394 та № 395 Заклад оплатив на користь Підприємця грошові кошти у сумах 518 284 грн і 172 761 грн відповідно.

11. Із листа Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернігівській області (далі - ГУ ДСНС України у Чернігівській області) від 16.08.2024 № 24-939ВИХ-24, направленого на запит Чернігівської обласної прокуратури, убачається, що при перегляді розробленої проєктної документації в електронному кабінеті Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва впродовж 2024 року виявлено факти порушення законодавства та державних будівельних норм при проєктуванні об`єктів, а саме: при перегляді розробленої проєктної документації "Нове будівництво протирадіаційного укриття (ПРУ) на території Менського опорного ЗЗСО І-ІІІ ступенів ім. Т. Г. Шевченка по вул. Чернігівський шлях, 11" встановлено такі порушення: для укриття учасників освітнього процесу передбачено швидкоспоруджувану захисну споруду цивільного захисту, однак відповідно до вимог статті 32 Кодексу цивільного захисту України з урахуванням норм ДБН В.2.2-3-2018, ДБН В. 1.2- 4-2019 та ДБН В.2.2-5-97 (із 01.11.2023 вступили у дію ДБН В.2.2-5-2023) укриття учасників освітнього процесу у м. Мені Корюківського району має передбачатися у протирадіаційному укритті (далі - ПРУ) або споруді подвійного призначення із захисними властивостями ПРУ із такими захисними властивостями: ступінь послаблення проникаючої радіації зовнішнього випромінювання (Кз), що дорівнює 100, надмірний тиск повітряної ударної хвилі - 100 мПа, група укриття - Г16.

12. Із листа ГУ ДСНС України у Чернігівській області від 11.11.2024 № 702-6611/70, надісланого на запит Корюківської окружної прокуратури, убачається встановлення таких фактів порушень законодавства та державних будівельних норм:

1) проєктною організацією розроблено проєкт "Нове будівництво швидкоспоруджуваної захисної споруди цивільного захисту (споруди подвійного призначення - типу ПРУ)", однак відповідно до вимог статті 32 Кодексу цивільного захисту України з урахуванням норм ДБН В.2.2-3:2018 "Заклади освіти", ДБН В.1.2-4:2019 "Інженерно-технічні заходи цивільного захисту" та ДБН В.2.2-5-97 "Захисні споруди цивільної оборони" укриття учасників освітнього процесу у м. Мені Корюківського району має передбачатися у ПРУ або споруді подвійного призначення із захисними властивостями ПРУ, а саме: коефіцієнтом послаблення радіаційного впливу (коефіцієнтом захисту) - 100, групою укриття П6;

2) відсутній розділ інженерно-технічних заходів цивільного захисту (далі - ІТЗ ЦЗ) відповідно до вимог статті 34 Кодексу цивільного захисту України, статті 31 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", пункту 102 Переліку об`єктів, проєктна документація на будівництво яких повинна включати розділ ІТЗ ЦЗ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.01.2014 № 6, пункту 9 додатку Д ДБН А.2.2-3:2014 "Склад та зміст проектної документації на будівництво", пунктів 4.1 та 10.9 ДБН В.2.2-3:2018 "Заклади освіти", пункту 5.2 ДБН В. 1.2-4:2019 "Інженерно-технічні заходи цивільного захисту";

3) проєктна документація розроблена відповідно до вимог ДБН В.2.2-5-97 "Захисні споруди цивільної оборони", але в цьому нормативному документі відсутнє поняття споруди подвійного призначення - типу ПРУ, тому проєктна документація не відповідає вимогам законодавства, державних будівельних норм і правил;

4) відсутній розділ розрахунку часу евакуації осіб, які укриваються, враховуючи маломобільні групи населення, чим порушено вимоги ДБН А.2.2-3:2014 "Склад та зміст проектної документації на будівництво";

5) у розділі 19 "Заходи по пожежній безпеці" пояснювальної записки зазначено, що заходи із пожежної безпеки вказані окремим розділом, однак такий розділ у проєктній документації відсутній, чим порушено пункти 7.6, 16 додатку до ДБН А.2.2-3:2014 "Склад та зміст проектної документації на будівництво";

6) не проведено обов`язкову експертизу проєктної документації щодо додержання нормативів із питань техногенної безпеки, чим порушено пункт 1 частини 4 статті 31 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності";

7) в експертному звіті (позитивному) від 31.10.2023 зазначається, що проєктна документація відповідає вимогам ДБН В.2.2-5:2023 "Захисні споруди цивільного захисту" (вступили у дію 01.11.2023), однак проєкт розроблений відповідно до вимог ДБН В.2.2-5-97 "Захисні споруди цивільної оборони", чим порушено абзац 1 частини 2 статті 31 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності";

8) не проведено розрахунки ступеня захисту людей від іонізуючого випромінювання при радіаційному зараженні місцевості, чим порушено пункт 2.52 ДБН В.2.2-5;

9) на вході до споруди відсутній піддон із водою для дезактивації взуття, чим порушено пункт ДБН В.2.2.5;

10) не проведено розрахунки системи вентиляції відповідно до пунктів 7.36, 7.39 ДБН В.2.2.5;

11) довжина повітропроводів системи вентиляції перевищує 30 метрів, чим порушено пункт 7.41 ДБН В.2.2.5;

12) відсутні сигнально-гучномовні пристрої та електронні інформаційні табло, які підключені до відомчих телемереж та телекомунікаційної мережі загального користування, чим порушено пункт 8.26 ДБН В.2.2.5;

13) кількість вогнегасників не відповідає вимогам пункту 10.12 ДБН В.2.2.5, пунктам 3.6, 3.9 глави 3 розділу V Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30.12.2014 № 1417, розділу VI Правил експлуатації та типових норм належності вогнегасників, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.01.2018 № 25;

14) неправильно визначено тип системи керування евакуацією (в частині систем оповіщення про пожежу і покажчиків напрямку евакуації), чим порушено пункт 10.14 ДБН В.2.2-5; пункт 5 таблиці Б.1 додатку Б ДБН В.2.5-56;

15) вентиляційні камери не відокремлені від приміщень іншого призначення протипожежними дверима з нормованим класом вогнестійкості, чим порушено пункти 6.2, 6.4, 6.31 ДБН В.1.1-7:2016 "Пожежна безпека об`єктів будівництва. Загальні вимоги";

16) відсутня інформація про ширину (у просвіті) коридорів, що використовуються для евакуації в середині споруди, чим порушено пункт 7.3.6 ДБН В.1.1-7;

17) неправильно розраховано площу на одного перерахованого, чим порушено пункт 2.46 ДБН В.2.2.5.

13. Листом від 09.01.2024 № 7 Менський опорний заклад освіти звернувся до ФОП Відінєя Р. О. із пропозицією розробити коригування проєктно-кошторисної документації по об`єкту з метою приведення його у відповідність до нових ДБН, про що поінформувати у строк до 11.01.2024.

У відповідь Підприємець листом від 11.01.2024 № 2 повідомив Заклад про те, що у зв`язку із суттєвими змінами вимог до будівництва захисних споруд цивільного захисту коригуванню будуть підлягати усі розділи проєкту, тобто по суті це буде розробка нового проєкту. Виходячи з викладеного вартість робіт становитиме 1 562 160 грн.

14. 11.02.2025, тобто ще до звернення з цим позовом, між Менським опорним закладом освіти (Замовник) та фізичною особою-підприємцем Чепелем Леонідом Анатолійовичем (далі - ФОП Чепель Л. А., виконавець) укладено договір на виконання робіт № 38, за умовами пункту 1.1 якого виконавець у порядку та на умовах, визначених цим договором, зобов`язується на власний ризик своїми та залученими (у разі залучення субпідрядних організацій) силами і засобами, із використанням матеріалів виконавця, в установлені договором строки виконати виготовлення (коригування) проєктно-кошторисної документації по об`єкту "Нове будівництво протирадіаційного укриття (ПРУ) на території Менського опорного ЗЗСО І-ІІІ ступенів ім. Т. Г. Шевченка по вул. Чернігівський шлях, 11" за кодом ДК 021:2015:71320000-7 "Послуги з інженерного проектування" (роботи), а Замовник зобов`язується надати передбачені умовами договору вихідні дані (інформацію, матеріали, документи тощо) для виконання робіт, прийняти від виконавця закінчені роботи належної якості та оплатити їх.

15. 30.06.2025 Менським опорним закладом освіти та ФОП Чепелем Л. А. підписано акт № 1 здачі-приймання виконаних робіт з виготовлення (коригування) проєктно-кошторисної документації за договором від 11.02.2025 № 38, за змістом якого виконані роботи відповідають умовам договору, в належному порядку оформлені та прийняті замовником (накладна від 27.06.2025 № 1). Вартість робіт становить 949 630 грн. Сторони претензій одна до одної не мають.

Позиція Верховного Суду

16. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши в межах вимог касаційної скарги наведені в ній доводи, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, подані заперечення, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

17. В основу оскаржуваних рішення та постанови покладено висновки місцевого та апеляційного господарських судів про те, що:

1) норми Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", положення статуту Менського опорного закладу освіти та договір № 208 не містять положень про можливість Менської міськради як засновника Закладу вимагати виконання в натурі зобов`язання за договором підряду, замінюючи повноваження комунального закладу як Замовника та сторони договору, тому звертатися до суду з позовними вимогами про зобов`язання виконати умови договору № 208, які заявлені Прокурором в цій справі, може виключно сторона цього договору - третя особа, а не її засновник;

2) ураховуючи правову позицію про те, що походження саме з місцевого бюджету грошових коштів, за рахунок яких оплачено закупівлю товару (робіт, послуг), не є підставою як для зміни умов господарського договору, так і для стягнення пені до місцевого бюджету всупереч умовам договору, викладену в постановах Верховного Суду від 23.07.2024 у справі № 909/532/23, від 09.08.2024 у справі № 917/1957/23, від 09.09.2024 у справі № 902/1372/23, від 27.11.2024 у справі № 911/826/23, від 17.06.2025 у справах № 911/2191/24 і № 911/2192/24, від 23.10.2025 у справі № 911/1578/24, та зважаючи на умови пункту 6.1 договору підряду від 12.10.2023, за змістом якого належним боржником за зобов`язанням зі сплати пені є ФОП Відінєй Р. О., а належним кредитором - Менський опорний заклад освіти, подання Прокурором в інтересах держави в особі Менської міськради позову не призведе до відновлення інтересів держави в особі визначеного Прокурором позивача, оскільки у разі встановлення порушення Підприємцем договірних зобов`язань вимоги про сплату пені мають бути виконані на користь належного кредитора - Закладу, а не на користь Міськради, адже це є прерогативою сторін договору;

3) фактичною метою подання Прокурором позову є захист прав та інтересів Менського опорного закладу освіти як окремої юридичної особи у зобов`язальних правовідносинах, а не Менської міськради - позивача у справі, який не є учасником спірних договірних правовідносин і не є особою, на користь якої мають бути виконані договірні зобов`язання чи сплачені штрафні санкції в разі їх порушення Виконавцем.

18. Колегія суддів погоджується із висновком судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні позову, заявленого Прокурором в інтересах Міськради, яка не є кредитором у спірних правовідносинах, з огляду на таке.

19. Згідно з частиною 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

20. За змістом частини 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 4 статті 231 ГК України передбачено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з частинами 1, 3 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

21. Таким чином, зі змісту наведених положень законодавства вбачається, що встановлення неустойки (штрафу, пені) віднесено до умов договору, які сторони, в межах встановлених законодавством, визначають на власний розсуд при укладенні договору, а неустойка має сплачуватися на користь кредитора в договірних зобов`язаннях.

22. За приписами пункту 3 частини 1 статті 3 ЦК України свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства України.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

23. Згідно з пунктами 6.1, 6.2 договору підряду від 12.10.2023 за несвоєчасне або неналежне виконання сторонами своїх зобов`язань винна сторона сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми невиконаного або неналежним чином виконаного зобов`язання за кожен день прострочення. Крім сплати пені, винна сторона компенсує іншій стороні збитки, зумовлені невиконанням або неналежним виконанням своїх зобов`язань за договором.

Таким чином, пунктом 6.1 договору № 208 не передбачено сплату Виконавцем пені до місцевого бюджету Менської міської територіальної громади чи безпосередньо на користь Менської міськради, яка не є стороною цього договору.

24. Колегія суддів відхиляє доводи скаржника про те, що спірний розмір пені підлягає стягненню до місцевого бюджету Менської міської територіальної громади України на підставі пункту 39 частини 1 статті 64 Бюджетного кодексу України (далі - БК України), згідно з якою до доходів загального фонду бюджетів сільських, селищних, міських територіальних громад належать штрафні санкції внаслідок невиконання укладених розпорядником бюджетних коштів договорів з суб`єктами господарювання на придбання товарів, робіт і послуг за рахунок коштів відповідних бюджетів місцевого самоврядування.

Адже вказана норма регулює зарахування до Державного бюджету України штрафів та пені, які застосовуються відповідно до закону, тобто йдеться про податкові, митні адміністративні правопорушення тощо, а не про пеню, сплата якої здійснюється у межах договірних відносин (схожий за змістом висновок викладено в пунктах 109, 110 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.08.2024 у справі № 917/1957/23).

25. Водночас із матеріалів справи вбачається, що учасники справи не оспорювали умови договору підряду від 12.10.2023 в судовому порядку, зокрема в межах провадження у цій справі Прокурор і Міськрада на підставі частини 3 статті 237 ГПК України до закінчення підготовчого провадження не зверталися до суду із заявою про визнання недійсним пункту 6.1 цього договору (в частині сплати пені на користь Замовника як сторони правочину) як такого, що суперечить закону.

Оскільки в пункті 6.1 договору підряду від 12.10.2023 його сторони, керуючись принципом свободи договору, погодили умову про те, що у разі несвоєчасного або неналежного виконання стороною свого зобов`язання винна сторона сплачує іншій стороні договору пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми невиконаного або неналежним чином виконаного зобов`язання за кожен день прострочення, доводи скаржника про необхідність стягнення пені саме до місцевого бюджету Менської міської територіальної громади є безпідставними.

26. Походження саме з Державного бюджету України чи місцевого бюджету грошових коштів, за рахунок яких було оплачена закупівля робіт, не є підставою як для зміни умов господарського договору, так і для стягнення пені до Державного бюджету України або місцевого бюджету всупереч умовам договору. Одностороння зміна порядку стягнення неустойки, визначеного у договорі, не допускається у т. ч. у випадку, якщо оплата за ним здійснювалася за рахунок коштів Державного бюджету України чи місцевого бюджету. Така зміна суперечить закріпленим у статтях 6, 204, 627, 629 ЦК України принципам свободи договору, обов`язковості договору та презумпції правомірності правочину.

Зазначений усталений правовий висновок, від якого колегія суддів не вбачає підстав відступати, викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.07.2024 у справі № 909/532/23, від 09.08.2024 у справі № 917/1957/23, від 09.09.2024 у справі № 902/1372/23, від 17.06.2025 у справах № 911/2191/24 і № 911/2192/24, від 28.08.2025 у cправі № 911/1974/24, від 23.10.2025 у справі № 911/1578/24, від 16.12.2025 у cправі № 911/1490/24.

27. Згідно з частинами 1, 3, 4 статті 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

28. У пункті 7.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 910/17792/17 сформульовано такий висновок щодо застосування статті 21 ГПК України (в редакції, чинній до 14.12.2017), яка за змістом є подібною до норми статті 45 чинного ГПК України:

"За змістом наведеної норми сторони - це суб`єкти матеріально-правових відносин, які виступають на захист своїх інтересів і на яких поширюється законна сила судового рішення. Позивачем є особа, яка має право вимоги (кредитор), а відповідачем - особа, яка повинна виконати зобов`язання (боржник). При цьому відповідач має бути такою юридичною чи фізичною особою, за рахунок якої, в принципі, можливо було б задовольнити позовні вимоги. З огляду на зміст наведених норм захисту в судовому порядку підлягають порушене право й охоронювані законом інтереси саме від відповідача".

29. Велика Палата Верховного Суду у постановах від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16, від 29.05.2019 у справі № 367/2022/15-ц, від 09.02.2021 у справі № 635/4741/17 неодноразово звертала увагу, що поняття "сторона у спорі" може не бути тотожним за змістом поняттю "сторона у процесі": сторонами в процесі є такі її учасники, як позивач і відповідач; тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута чи має бути звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача.

30. Отже, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що за змістом пункту 6.1 договору підряду від 12.10.2023 належним боржником за зобов`язанням зі сплати пені є ФОП Відінєй Р. О., а належним кредитором - Менський опорний заклад освіти, як наслідок, подання Прокурором позову в інтересах держави в особі Менської міськради не призведе до відновлення інтересів держави в особі визначеного Прокурором позивача, оскільки у разі встановлення порушення Підприємцем умов договору № 208 вимоги про зобов`язання виконати умови цього договору та про сплату пені мають бути виконані виключно на користь належного кредитора - Закладу, а не на користь його засновника (Міськради), адже це є прерогативою сторін договору.

31. Колегія суддів зауважує, що наведені скаржником доводи та підстави касаційного оскарження стосуються передусім незгоди із судовими рішеннями судів попередніх інстанцій в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення пені, натомість у частині відмови в задоволенні решти позовних вимог (про зобов`язання відповідача виконати умови договору підряду) подана касаційна скарга не містить жодного належного обґрунтування.

32. Керівник Чернігівської обласної прокуратури у поданій касаційній скарзі посилається на наявність підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 3, 4 частини 2 статті 287 ГПК України, а саме:

якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Щодо підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України

33. Колегія суддів відхиляє доводи скаржника про неврахування апеляційним судом під час ухвалення оскаржуваної постанови висновків щодо застосування положень статті 172 ЦК України, статей 2, 10, 60, 61 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (у контексті наявності в органу місцевого самоврядування як розпорядника бюджетних коштів повноважень на вжиття заходів представницького характеру на захист інтересів, пов`язаних із законним та ефективним витрачанням коштів місцевого бюджету, позаяк використання коштів місцевого бюджету становить суспільний інтерес і стосується прав та інтересів великого кола осіб - мешканців відповідної територіальної громади. Завданням органу місцевого самоврядування є забезпечення раціонального використання майна та інших ресурсів, що перебувають у комунальній власності. Неефективне витрачання коштів місцевого бюджету, зокрема шляхом укладення підконтрольним органу місцевого самоврядування комунальним закладом незаконних правочинів, може порушувати економічні інтереси відповідної територіальної громади), викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023 у справі № 905/1907/21 та в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.08.2023 у справі № 924/1283/21, від 20.02.2025 у справі № 910/16372/21, з огляду на таке.

34. Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи. Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де схожі предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (такий правовий висновок викладено в пункті 60 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 696/1693/15-ц).

При цьому на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими (такий правовий висновок наведено в пункті 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19).

35. Так, на відміну від цієї справи, у справі № 924/1283/21 предметом позову були вимоги про визнання недійсними додаткових угод, якими внесено зміни до договору постачання природного газу (збільшено ціну за одиницю товару та зменшено загальний об`єм постачання природного газу), і стягнення безпідставно збережених коштів (стверджуваної переплати).

У свою чергу у справі № 910/16372/21 на розгляді суду (після залишення позову прокурора в інтересах комунального підприємства без розгляду) перебували вимоги в інтересах міської ради про стягнення з акціонерного товариства безпідставно набутих коштів.

36. Водночас у справі № 905/1907/21 прокурор звернувся з позовом в інтересах держави в особі ради та комунального закладу (школи) до господарського товариства про стягнення на користь школи безпідставно отриманих коштів, мотивуючи позов тим, що школа та товариство порушили вимоги Закону України "Про публічні закупівлі" та умови укладеного між ними договору постачання природного газу, оскільки без належних підстав уклали додаткові угоди, якими внесли зміни до істотних умов договору, а саме збільшили ціну за одиницю товару та зменшили загальні обсяги поставки газу.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21.06.2023 у справі № 905/1907/21 погодилася з тим, що неефективне витрачання коштів місцевого бюджету, зокрема шляхом укладення підконтрольним органу місцевого самоврядування комунальним закладом незаконних правочинів, може порушувати економічні інтереси територіальної громади.

37. Отже, у зазначених скаржником справах Верховний Суд не формулював висновку щодо можливості/неможливості стягнення неустойки, встановленої договором, до місцевого бюджету територіальної громади за порушення однією із сторін своїх договірних зобов`язань.

38. Водночас, виходячи з обставин справи, що розглядається: 1) предметом спору є стягнення неустойки - пені за договором підряду від 12.10.2023, а не сплачені замовником бюджетні кошти за неякісно виготовлену проєктно-кошторисну документацію; 2) умовами договору № 208 передбачено сплату неустойки саме на користь замовника (Менського опорного закладу освіти); 3) правочин, укладений між Закладом і Підприємцем, не є незаконним, і питання його правомірності виходить за межі предмета позову.

Оскільки сторонами договору підряду від 12.10.2023 є Менський опорний заклад освіти (Замовник) і ФОП Відінєй Р. О. (Виконавець), зобов`язання щодо сплати неустойки, передбачене договором, також виникло між цими суб`єктами. Суди не встановили того, що договір № 208 є тристороннім та/або містить обов`язки перерахування неустойки на користь третіх осіб, які не є сторонами договору (наприклад, Міськраді).

39. Наведене вище переконливо свідчить як про різні фактичні обставини, що формують зміст спірних правовідносин, так і про їх неоднакове правове регулювання в справах №№ 905/1907/21, 924/1283/21, 910/16372/21 і в цій справі, у зв`язку з чим немає підстав для висновку про подібність правовідносин у зазначених справах.

Таким чином, за змістовим, суб`єктним і об`єктним критеріями правовідносини у справах №№ 905/1907/21, 924/1283/21, 910/16372/21 та у справі № 902/332/25, що наразі розглядається, не є подібними з огляду на істотні відмінності в нормативно-правовому регулюванні прав та обов`язків сторін, що зумовлює різний зміст спірних правовідносин, і, як наслідок, виключає застосування вказаних скаржником правових висновків як нерелевантних для вирішення цього спору.

40. Отже, наведена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, не отримала підтвердження після відкриття касаційного провадження, в зв`язку з чим касаційне провадження за касаційною скаргою керівника Чернігівської обласної прокуратури у частині вказаної підстави підлягає закриттю згідно з пунктом 5 частини 1 статті 296 цього Кодексу.

Щодо підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини 2 статті 287 ГПК України

41. Колегія суддів не бере до уваги твердження скаржника про відсутність на теперішній час висновку Верховного Суду щодо питання застосування положень статті 549 ЦК України, статей 230, 231 ГК України та пункту 39 частини 1 статті 64 БК України в подібних правовідносинах (у контексті можливості стягнення пені на користь органу місцевого самоврядування за неналежне виконання робіт згідно з договором на виготовлення проєктно-кошторисної документації, а не внаслідок визнання угоди недійсною) з огляду на таке.

42. Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Зміст зазначеної процесуальної норми свідчить про те, що вона спрямована на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію правовідносин та підлягають застосуванню господарськими судами під час вирішення спору.

43. У пункті 133 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.03.2023 у справі № 522/22473/15-ц викладено такий висновок щодо застосування норми пункту 3 частини 2 статті 287 ГПК України:

"У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму матеріального чи процесуального права суди попередніх інстанцій застосували неправильно, а також обґрунтувати необхідність застосування такої правової норми для вирішення спору, у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права, та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися".

Схожий за змістом правовий висновок викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.02.2021 у справі № 910/800/19 та від 13.04.2021 у справі № 910/17693/19 (пункт 25).

Таким чином, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини 2 статті 287 ГПК України скаржник повинен обґрунтувати, в чому саме полягає неправильне застосування норми матеріального права чи порушення норми процесуального права, щодо якої відсутній висновок Верховного Суду (у чому саме полягає помилка судів попередніх інстанцій при застосуванні відповідних норм права та як саме ці норми права судами були застосовано неправильно). При цьому формування правового висновку не може ставитися в пряму залежність від обставин конкретної справи та зібраних у ній доказів і здійснюватися поза визначеними ГПК України межами розгляду справи судом касаційної інстанції.

44. Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2024 у справі № 911/826/23 (предмет позову першого заступника керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі Київської міської ради (далі - КМР) та Комунальної організації "Київмедспецтранс" (далі - КО "Київмедспецтранс") - стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Автоспецпром" (далі - ТОВ "Автоспецпром") штрафу та пені) скасовано судові рішення судів попередніх інстанцій про часткове задоволення позову та ухвалено нове рішення, яким позовну заяву першого заступника керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі КО "Київмедспецтранс" залишено без розгляду на підставі пункту 2 частини 1 статті 226 ГПК України. Позовну заяву першого заступника керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі КМР залишено без задоволення.

У зазначеній постанові Верховного Суду викладено такий висновок щодо застосування норм статті 549 ЦК України, статей 230, 231 ГК України та пункту 39 частини 1 статті 64 БК України в подібних правовідносинах:

"123. Оскільки сторонами Договору є КО "Київмедспецтранс" (покупець) і ТОВ "Автоспецпром" (постачальник), зобов`язання щодо сплати неустойки, встановлене Договором, також виникає між цими суб`єктами. Суди не встановили, що спірний Договір є тристороннім та/або містить обов`язки перерахування неустойки на користь третіх осіб, що не є сторонами Договору, зокрема КМР.

124. Верховний Суд зауважує, що стягнення неустойки в разі порушення контрагентом комунальної організації своїх зобов`язань за договором відбувається на користь такої організації; неустойка не є тими фінансами, що повертаються в бюджет, тобто контролюються міською радою. Подібні за змістом висновки щодо стягнення неустойки викладені в п. 17 постанови Верховного Суду від 02.08.2023 у справі № 908/2335/22, на яку посилається ТОВ "Автоспецпром".

45. Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження виявилося, що Верховний Суд у своїй постанові викладав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, або відступив від свого висновку щодо застосування норми права, наявність якого стала підставою для відкриття касаційного провадження, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку, коли Верховний Суд вважає за необхідне відступити від такого висновку). Якщо ухвала про відкриття касаційного провадження мотивована також іншими підставами, за якими відсутні підстави для закриття провадження, касаційне провадження закривається лише в частині підстав, передбачених цим пунктом.

46. Отже, наведена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 3 частини 2 статті 287 ГПК України, не отримала підтвердження під час касаційного провадження, оскільки на теперішній час є висновок Верховного Суду щодо застосування положень статті 549 ЦК України, статей 230, 231 ГК України та пункту 39 частини 1 статті 64 БК України в подібних правовідносинах, який (висновок) викладено в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2024 у справі № 911/826/23, а з матеріалів цієї справи вбачається, що суд апеляційної інстанції фактично переглянув судове рішення місцевого господарського суду відповідно до такого правового висновку, хоча й без прямого посилання на вказану постанову Верховного Суду, що з урахуванням положень пункту 4 частини 1 статті 296 цього Кодексу свідчить про необхідність закриття касаційного провадження за касаційною скаргою керівника Чернігівської обласної прокуратури в частині зазначеної підстави касаційного оскарження.

Щодо підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 4 частини 2 статті 287 ГПК України

47. На обґрунтування підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 4 частини 2 статті 287 та пункту 3 частини 3 статті 310 ГПК України, скаржник посилається на те, що ухвалою від 11.06.2025 у цій справі суд першої інстанції необґрунтовано відхилив клопотання позивача та третьої особи про призначення судової будівельно-технічної експертизи, позбавивши учасників справи можливості встановити та довести обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

48. Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні клопотань Менської міськради та Менського опорного закладу освіти про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи від 07.05.2025, цілком обґрунтовано виходив із того, що:

1) за змістом частини 2 статті 99 ГПК України питання про задоволення клопотання про призначення експертизи не залежить від обґрунтованості підстав для проведення експертизи, якщо сторона не обґрунтовує та не доводить обставини, які перешкоджали самостійному наданню висновків експерта (аналогічний правовий висновок викладено у пункті 6.54 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.02.2021 у справі № 910/1668/19). Однак подані до суду клопотання про призначення експертизи не містять обґрунтування стосовно неможливості звернутися до експертної установи до звернення до суду з відповідним позовом протягом тривалого проміжку часу з моменту прийняття робіт Замовником, що суперечить вимогам статей 99- 101 ГПК України;

2) призначення експертизи є правом, а не обов`язком господарського суду, при цьому, питання призначення експертизи вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням предмета, підстав позову та обставин справи (схожий висновок викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.12.2021 у справі № 910/18570/17, від 14.12.2021 у справі № 910/9564/20, від 24.11.2021 у справі № 914/1396/20, від 08.07.2025 у справі № 909/857/24);

3) вирішення спору стосується оцінки доказів та застосування норм матеріального права, що виходить за межі компетенції експерта. Неприпустимо ставити перед судовими експертами питання, вирішення яких не спрямовано на встановлення даних, що входять до предмета доказування у справі, а також питання права, вирішення яких згідно з імперативними вимогами абзацу 2 частини 2 статті 98 ГПК України не можуть бути предметом висновку експерта, позаяк мають вирішуватися судом самостійно (схожі висновки викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 911/688/19, від 27.04.2021 у справі № 927/685/20, від 08.07.2025 у справі № 909/857/24). Проте заявники в поданих клопотаннях просять призначити судову експертизу саме з метою з`ясування відповідності розробленої Підприємцем проєктно-кошторисної документації вимогам ДБН В.2.2-5:2023 "Захисні споруди цивільного захисту" станом на 07.11.2023, що стосується вирішення правових питань, які належать до повноважень суду.

49. Верховний Суд зауважує, що сама по собі незгода скаржника з відмовою суду в призначенні експертизи не може бути підставою для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права (схожі висновки викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.12.2023 у справі № 910/3600/22, від 10.01.2024 у справі № 921/39/23, від 06.02.2024 у справі № 910/12661/22).

50. За таких обставин відсутні підстави вважати такими, що порушують норми процесуального права, дії суду першої інстанції, який не задовольнив клопотання позивача та третьої особи про призначення судової будівельно-технічної експертизи.

51. Таким чином, наведена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 4 частини 2 статті 287 ГПК України, не отримала підтвердження під час касаційного провадження, що виключає скасування оскаржуваних рішення та постанови з цієї підстави.

52. Отже, суди першої та апеляційної інстанцій, дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

53. Із наведених раніше мотивів Верховний Суд погоджується з обґрунтованими доводами відповідача, викладеними у відзиві на касаційну скаргу.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

54. Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

55. З огляду на те, що наведені скаржником підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 3 частини 2 статті 287 ГПК України, не отримали підтвердження після відкриття касаційного провадження, колегія суддів на підставі пунктів 4, 5 частини 1 статті 296 цього Кодексу дійшла висновку про необхідність закриття касаційного провадження за касаційною скаргою керівника Чернігівської обласної прокуратури у частині зазначених підстав касаційного оскарження.

56. У свою чергу інша зазначена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 4 частини 2 статті 287 ГПК України, не отримала підтвердження під час касаційного провадження, що виключає скасування оскаржуваної постанови із зазначеної підстави.

57. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, місцевий та апеляційний господарські суди дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні позову, як наслідок, оскаржувані рішення та постанову ухвалено з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

58. За змістом пункту 1 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

59. Відповідно до частини 1 статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

60. Ураховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції, передбачені статтею 300 ГПК України, колегія суддів вважає, що доводи, викладені у касаційній скарзі, не отримали підтвердження під час касаційного провадження, не спростовують висновку судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні позову, у зв`язку з чим немає підстав для задоволення касаційної скарги і скасування оскаржуваних рішення та постанови.

Розподіл судових витрат

61. Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК України покладається на скаржника.

Керуючись статтями 296, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою керівника Чернігівської обласної прокуратури у справі № 902/332/25 у частині підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1 і 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, закрити.

Касаційну скаргу керівника Чернігівської обласної прокуратури у частині підстави, передбаченої пунктом 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Вінницької області від 10.09.2025 і постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.11.2025 у справі № 902/332/25 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю. Я. Чумак

Судді Т. Б. Дроботова

Н. О. Багай