РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.03.2026Справа № 910/14282/25
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Булава Транс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "А1903 Будівельна Компанія"

про стягнення 97 482,56 грн

Представники сторін: не викликалися

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Булава Транс" (далі-Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "А1903 Будівельна Компанія" (далі - Компанія) 97 482,56 грн, з яких: 66 668,80 грн - основний борг (20 218,80 грн - основний борг з орендної плати, 46 450,00 грн - основний борг за відшкодування пошкодженого обладнання), 1 253,52 грн - пеня, 8 087,52 грн - штраф у розмірі 40% (п. 9.2.3 Договору), 20 225, 00 грн - штраф у розмірі 50% (п. 9.2.7 Договору), 666, 88 грн - інфляційне збільшення, 580,84 грн - 3% річних, посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за Договором оренди №ДОП 02-04/2025-1 від 02.04.2025 у частині своєчасного та у повному обсязі внесення плати за користування майном.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.11.2025 вищевказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк для усунення її недоліків.

25.11.2025 через систему "Електронний суд" Товариство подало заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/14282/25 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

Відповідач правом, наданим статтею 165 ГПК України, на подання відзиву на позов не скористався, хоча про розгляд даної справи був повідомлений належним чином. Будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направляв.

При цьому, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (частина 9 статті 165, частина 2 статті 178 ГПК України).

Приймаючи до уваги те, що Компанія належним чином була повідомлена про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність у матеріалах справи достатньої кількості документів для розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про її розгляд за наявними матеріалами.

Відповідно до статті 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд враховує, що відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

З огляду на зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а також виконання завдання розгляду справи по суті, розгляд справи здійснено за межами строків, встановлених ГПК України, проте в розумні строки.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги Товариства частково обґрунтованими.

02.04.2025 між Товариством (за текстом договору - Орендодавець) та Компанією (за текстом договору - Орендар) було укладено договір оренди №ДОП 02-04/2025-1, за змістом якого:

- пункт 1.1.: Орендодавець передає, а Орендар приймає в тимчасове оплатне користування обладнання, яке є об`єктом власності Орендодавця. Орендар використовує отримане за цим договором обладнання у власній господарській діяльності дотримуючись вимог законодавства України та положень цього договору;

- пункт 1.2.: Найменування обладнання, яке передається Орендарю за цим договором, його комплектність, технічні характеристики (інші особливості й разі необхідності) зазначаються в акті прийому-передачі, який є додатком до цього договору та складає єдиний документ;

- пункт 1.4.: Місцем виконання даного договору вважається місто Київ;

- пункт 3.1.: Орендар набуває право на отримання в оренду (фактичну передачу в його тимчасове володіння та користування) кожної одиниці обладнання, протягом трьох робочих днів після здійснення попередньої оплати першого періоду розрахунків за оренду такого обладнання, здійсненого в порядку п.6.5 цього Договору, якщо сторони не дійшли письмової згоди про інше;

- пункт 3.3.: При передачі Орендарю кожної одиниці обладнання або декількох одиниць обладнання за цим договором сторони підписують Акт прийому-передачі, який є невід`ємною частиною Договору. Такий Акт прийому-передачі складається безпосередньо Орендодавцем та підписується Сторонами в двох екземплярах по одному для кожної зі Сторін;

- пункт 3.4.: Акт прийому-передачі обладнання містить наступні необхідні умови: дата підписання акту, яка засвідчує дату передачі обладнання Орендарю та дату початку нарахування орендної плати; назва обладнання, кількість та його опис, відновну вартість переданого в оренду обладнання; орендну плату; строк оренди обладнання, окрім випадків, коли обладнання передається на невизначений строк; адресу оренди; інші умови, які сторони впадають необхідними при підписанні акту;

- пункт 3.6.: Підписання Акту прийому-передачі Сторонами свідчить про факт і дату передачі обладнання Орендарю в оренду на умовах даного договору;

- пункт 3.7.: З моменту підписання сторонами акту прийому-передачі конкретної одиниці або декількох одиниць для них набувають чинності всі умови вказаного договору, а також умови, які викладені в акті прийому-передачі обладнання;

- пункт 3.10: Підписання належним представником Орендаря акту прийому-передачі обладнання засвідчуй факт передачі Орендодавцем технічно справного обладнання; факт ознайомлення Орендаря із всіма особливими властивостями роботи обладнання; а також факт проведення інструктажу з використання обладнання в роботі та правил безпеки при його застосуванні;

- пункт 4.1.: Початок перебігу строку оренди кожної одиниці обладнання, за який нараховується орендна плата, відраховується з дати підписання Сторонами Акту прийому-передачі такого обладнання;

- пункт 4.2.: Строк оренди обладнання за цим договором визначається в акті прийому-передачі одиниці такого обладнання. Строк оренди обладнання та період розрахунків обчислюється добами та календарними місяцями;

- пункт 4.3.: Мінімальний строк оренди обладнати за даним договором складає п`ять діб, які розпочинаються з дня підписання акту прийому-передачі обладнання та закінчується по закінченню п`яти діб;

- пункт 4.5.: Якщо строк оренди обладнання визначається місяцями, то орендна плата за неповний місяць розрахується у добах;

- пункт 4.6.: В акті прийому-передачі, іншому двосторонньому документі, підписаному сторонами до цього договору, може бути визначена тільки дата передачі обладнання в Оренду, яка також є датою початку перебігу строку оренди. В такому випадку обладнання вважається переданим в оренду на невизначений строк;

- пункт 4.7.: Якщо Орендар після закінчення вказаного в Акті строку продовжує користуватися обладнанням, та за п`ять днів до закінчення такого строку письмово не попередив Орендодавця про повернення обладнання, то кожен наступний строк оренди вважається продовженим на визначену в Акті кількість діб чи місяців та на тих самих умовах;

- пункт 4.8.: Сторони за взаємною письмовою згодою можуть визначити інший термін оренди всього або кожного окремого обладнання, що було передано в оренду;

- пункт 5.1.: При поверненні Орендарем Орендодавцю кожної одиниці обладнання або декількох одиниць обладнання за цим договором уповноважені представники сторін підписують (та при наявності засвідчують печаткою) Акт прийому-передачі, який є невід`ємною частиною Договору. Для підписання акту прийому-передачі представник Орендаря повинен пред`явити Орендодавцю документ, що підтверджує його повноваження, в тому числі, на підписання акту огляду технічного стану обладнання;

- пункт 5.2.: Такий Акт прийому-передачі, а також Акт огляду технічного стану обладнання складається безпосередньо Орендодавцем та підписується Сторонами у двох екземплярах по одному для кожної зі Сторін;

- пункт 5.3.: Строк оренди вважається закінченим, а обладнання таким, що підлягає поверненню Орендодавцю в строк визначений в Aкті прийому-передачі, за яким таке, обладнання передавалось в оренду;

- пункт 5.11.: Орендар повинен повернути обладнання технічно справним, в такому ж стані як отримав в оренду, з урахуванням його нормального зносу. Крім того, обладнання повинно бути відчищено від будівельного, монтажного, іншого бруду, від забруднення фарбою, мастилами, іншими технічними забруднювачами та сумішами, а також від майна Орендаря, що може знаходитись в такому обладнанні. При поверненні забрудненого обладнання, Орендар повинен оплатити всі витрати Орендодавця по видаленню забруднення з обладнання або його ремонту, на підставі виставленого Орендодавцем рахунку в безакцептному порядку;

- пункт 5.12.: Фактичною датою повернення обладнання вважається дата підписання акту прийому-передачі обладнання Сторонами, якщо інше не випливає з умов Договору;

- пункт 5.20.: При поверненні Орендарем обладнання Орендодавцю уповноважені представники сторін здійснюють огляд його технічного стану. Результати огляду технічного стану обладнання відображаються в акті огляду технічного стану обладнання або заносяться безпосередньо до Акту прийому-передачі;

- пункт 5.21.: У разі виявлення слідів пошкоджень, поломок, забруднень обладнання, такі дані заносяться до акту огляду технічного стану обладнання та робиться запис стосовно вини Орендаря у виявлених недоліках обладнання;

- пункт 5.22.: У разі встановлення факту технічної несправності обладнання, його некомплектності (відсутності деталей) при поверненні обладнання, такі факти заносяться до акту огляду технічного стану обладнання;

- пункт 5.23.: За наслідками підписання Сторонами акту огляду технічного стану обладнання уповноважені представники сторін підписують акт прийому-передачі обладнання. Якщо при огляді технічного стану обладнання були зафіксовані обставини, викладені в пунктах 5.15.1., 5.15.2. Договору, в акті прийому-передачі обладнання робиться запис про повернення обладнання в неналежному стані з вини Орендаря;

- пункт 5.24.: Орендар повинен оплатити витрати Орендодавця по приведенню обладнання в належний стан, його ремонту, відшкодувати інші збитки Орендодавця, які є наслідками обставин, зазначених в пунктах 5.15.1, 5.15.2. Договору;

- пункт 5.25.: У випадку встановлення фактів пошкодження, втрати (викрадення) орендованого за Договором обладнання чи його деталей Орендар відшкодовує вартість обладнання та його деталей, втрачених під час оренди, на основі додатково виставленого рахунку Орендодавцем і у відповідності з діючими ринковими цінами на нове обладнання, а також оплачує всі витрати, пов`язані з ремонтними роботами, придбанням нового обладнання, або відшкодовує втрачене обладнання ідентичним, яке придбає сам Орендар у безспірному порядку;

- пункт 5.27.: Підтвердженням факту повернення орендованого Орендодавцю є відповідним чином складений та підписаний Акт повернення обладнання. До підписання сторонами такого акту, обладнання вважається таким, що знаходиться в користуванні Орендаря та не повернуто Орендодавцю;

- пункт 5.28.: У разі, якщо з будь-яких причин Орендар відмовиться підписувати Акт повернення обладнання та/чи акт технічного огляду обладнання, він повинен не пізніше одного дня, з моменту повернення обладнання, надати Виконавцю письмову вмотивовану відмову. У разі ненадання письмової відмови та/або надання її з порушенням встановленого у цьому пункті Договору терміну, Акти вважаються такими, що узгоджені та підписані обома Сторонами;

- пункт 5.29.: У разі, якщо обладнання не буде повернуто Орендарем вчасно та у порядку, передбаченому умовами даного Договору, Орендодавець має право будь-яким придатним засобом зв`язку, у тому числі телефаксам, поштою, шляхом направлення телеграми, цінного чи рекомендованого листа, інше, попередити Орендаря про дату та час, коли Орендодавець самостійно вчинить дії щодо вилучення майна з-під оренди. У разі, якщо Орендар не відреагує на таке попередження та не з`явиться у визначений Орендодавцем день та час, Орендодавець самостійно вилучає майно без залучення будь-яких свідків, у тому числі представників державних органів;

- пункт 5.32.: Орендар відшкодовує Орендодавцю всі витрати, пов`язані з вилученням майна з-під оренди унаслідок порушення Орендарем умов договору, у тому числі щодо його завантаження, перевезення та інші витрати;

- пункт 5.33.: У випадку встановлення фактів пошкодження, втрати (викрадення) орендованого за Договором обладнання чи його деталей, Орендар відшкодовує вартість обладнання та його деталей, втрачених під час оренди, на основі додатково виставленого рахунку Орендодавцем і у відповідності з діючими ринковими цінами на нове обладнання, а також оплачує всі витрати, пов`язані з ремонтними роботами, придбанням нового обладнання, або відшкодовує втрачене обладнання ідентичним, яке придбає сам Орендар у безспірному порядку;

- пункт 6.1.: Орендар сплачує орендну плату шляхом безготівкового перерахунку на поточний рахунок Орендодавця або сплати готівкою за весь строк користування орендованим обладнанням, починаючи з дати підписання акту прийому-передачі обладнання в оренду згідно пункту 33 договору і закінчуючи датою підписання акту повернення обладнання Орендодавцю згідно пункту 5.1. договору або датою припинення/розірвання договору, якщо Акт прийому-передачі не підписаний Орендарем з його вини, або з моменту фактичного вилучення Орендодавцем орендованого майна;

- пункт 6.2.: Розрахунок орендної плати здійснюється виключно Орендодавцем на основі встановленого ним тарифу за добу або календарний місяць оренди кожної окремої одиниці обладнання, та вказується в акті прийому-передачі, який підписується сторонами договору при передачі обладнання в оренду;

- пункт 6.4.: Орендар сплачує орендну плату за кожен конкретний період в розмірі та на підставі Рахунків, наданих Орендодавцем. У вказані дати сторони Підписують акти, якими засвідчується факт здійснення (надання) оренди обладнання за вказаний період;

- пункт 6.5.: Орендар вносить орендну плату в порядку, визначеному Договором та/або Актом приймання-передачі в наступному порядку:

- у випадку, якщо строк оренди складає менше календарного місяця, то орендна плата вноситься попередньо за весь період оренди, після підписання цього Договору, але в будь-якому випадку до фактичного отримання Обладнання в оренду (підпункт 6.5.1.);

- у випадку, якщо строк оренди становить більше ніж один календарний місяць, то орендна плата вноситься попередньо за період до кінця поточного календарного місяця, в якому було фактично отримано Обладнання та за наступний календарний місяць оренди, Попередня оплата здійснюється після підписання цього Договору, але в будь-якому випадку до фактичного отримання Обладнання в оренду (підпункт 6.5.2.);

- за кожний наступний період розрахунків орендна плата вноситься попередньо: в строк не пізніше ніж за 2 (два) робочих дні до початку такого періоду розрахунків (підпункт 6.5.3.);

- невнесення попередньої орендної плати в повному обсязі за період розрахунків, що наступає, є підставою для припинення відносин оренди за цим договору оренди стосовно певного об`єкту оренди, користування яким попередньо не оплачено. Якщо Орендар не вніс попередню плату за період розрахунків і продовжує користуватися обладнанням, він вважається таким, що прострочив (несвоєчасно оплатив) цей платіж (підпункт 6.5.4.);

- Орендар сплачує також Орендодавцю попередньо після підписання договору за майбутнє прибирання орендованого обладнання після закінчення оренди обладнання в розмірі 1800,00 грн з ПДВ. Якщо потреби в прибиранні орендованого обладнання немає - Орендодавець повертає сплачений аванс Орендарю (підпункт 6.5.5.);

- підпункт 9.2.1. пункту 9.2.: за кожен день прострочки внесення орендної плати згідно строків оплати, визначених цим Договором, Орендар сплачує Орендодавцю пеню у розмірі подвійної ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої грошової суми за кожен день прострочки;

- підпункт 9.2.3. пункту 9.2.: у випадку, якщо прострочка по оплаті орендної плати перевищує 15 календарних днів - Орендар додатково сплачує штраф у розмірі 40% від місячної орендної плати за кожне окреме порушення строків оплати по даному договору протягом всього строку дії договору;

- підпункт 9.2.7. пункту 9.2.: у випадку пошкодження (фізичного знищення) орендованого за Договором Обладнання Орендарем чи третім особами, його втрати (викрадення) чи його деталей, у тому числі внаслідок недотримання Орендарем умов пунктів 8.1.12- 8.1.14 даного Договору, Орендар, відшкодовує вартість Обладнання та його деталей, втрачених під час оренди, на основі додатково виставленого рахунку Орендодавцем і у відповідності з діючими ринковими цінами на нове обладнання, а також оплачує всі витрати, пов`язані з ремонтними роботами, придбанням нового обладнання, або відшкодовує втрачене Обладнання ідентичним, яке придбає сам Орендар у безспірному порядку. Відшкодування відбувається протягом десяти днів від дати події на підставі виставленого рахунку Орендодавця. Окрім цього Орендар сплачує на користь Орендодавця штраф у розмірі 50% від вартості пошкодженого, втраченого (викраденого) орендованого за Договором обладнанням чи його деталей.

07.04.2025 за Актом здачі-приймання обладнання №1 Товариство передало Компанії в тимчасове платне користування обладнання:

- Блок-контейнер ВМ-598 у кількості 1 шт.;

- Ліжко металеве двоярусне у кількості 3 шт.;

- Матрац, подушка, ковдра у кількості 6 шт.;

- Конвектор електричний в кількості 1 шт.;

- Вішак металевий у кількості 1 шт.;

- Блок контейнер ВМ-599 у кількості 1 шт.;

- Ліжко металеве двоярусне у кількості 3 шт.;

- Матрац, подушка, ковдра у кількості 6 шт.;

- Конвектор електричний в кількості 1 шт.;

- Вішак металевий у кількості 1 шт.

Загальна вартість оренди становить 42 151,20 грн (разом із ПДВ).

07.04.2025 за Актом здачі-приймання обладнання №2 Товариство передало Компанії в тимчасове платне користування обладнання:

- Блок контейнер ВМ-719 TR у кількості 1 шт.;

- Стіл ДСП у кількості 2 шт.;

- Стілець пластиковий у кількості 6 шт.;

- Конвектор електричний у кількості 1 шт.;

- Вішак металевий у кількості 1 шт.

Загальна вартість оренди становить 21 294,00 грн з ПДВ.

Компанія користувалася орендованим обладнанням, переданим в оренду за Актом здачі-приймання обладнання №1 від 07.04.2025, у період з 07.04.2025 по 29.08.2025.

Компанія користувалася орендованим обладнанням, переданим в оренду за Актом здачі-приймання обладнання №2 від 07.04.2025, у період з 07.04.2025 по 29.08.2025.

30.07.2025 Товариством було виставлено Компанії рахунок на оплату №523 на загальну суму 20 218,80 грн (оренда 3-х будівельних вагончиків з 01.08.2025 по 29.08.2025).

Під час повернення обладнання з оренди Товариством виявлено пошкодження орендованого майна на загальну суму 46 450,00 грн, про що було зроблено зауваження в Актах здачі-приймання обладнання:

1) №01 від 29.08.2025 на суму 18 850,00 грн:

- Блок-контейнер потребує прибирання;

- Відсутня подушка - 1 шт., вартість 250,00 з ПДВ, відсутня ковдра - 2 шт., вартість 1 шт. 850,00 грн з ПДВ, загальна сума 1 700,00 грн з ПДВ;

- Відсутній конвектор електричний 1 шт., вартість 3 500,00 грн з ПДВ;

- Відсутній вішак 1 шт., вартість 2 500,00 грн з ПДВ;

- Ліжко двоярусне Китай №1 - відсутня підкладка (фанера). Компенсація 2 100,00 з ПДВ;

- Ліжко двоярусне Китай №2 - розрізане на 2 частини, не підлягає відновленню. Вартість 5 200,00 грн з ПДВ;

- Порваний лінолеум через тиск гострих труб обрізаного ліжка, потребує ремонту. Вартість 3 600,00 грн з ПДВ.;

2) №02 від 29.08.2025 на суму 21 400,00 грн:

- Блок-контейнер потребує прибирання;

- Відсутній конвектор електричний 2 шт., вартість 3 500 грн з ПДВ;

- Відсутній матрац 1 шт., вартість 850,00 грн з ПДВ;

- Відсутня подушка 1 шт., вартість 250,00 грн з ПДВ;

- Пошкодження 4 панелей ззовні (стояли лавки) - потребують ремонту вартість заміни 1 шт. 4 200,00 грн., загальна сума 16 800,00 грн;

3) №03 від 29.08.2025 на суму 6 200,00 грн:

- Блок-контейнер потребує прибирання;

- Стілець 1 шт., поламана спинка - повна компенсація. Вартість 1 500,00 грн з ПДВ;

- Відсутній конвектор електричний 1 шт. Вартість 3 500,00 грн з ПДВ;

- Відсутні ключі, потребує заміни повного комплекту. Вартість 1 200,00 грн з ПДВ.

У зв`язку з виявленням пошкоджень 29.08.2025 Товариством було виставлено Компанії рахунок на оплату №634 на загальну суму 46 450,00 грн.

05.09.2025 Товариством було направлено Компанії засобами поштового зв`язку Акти здачі-приймання обладнання: №01 від 29.08.2025, №02 від 29.08.2025, №03 від 29.08.2025, та Рахунки на оплату: №523 від 30.07.2025, №634 від 29.08.2025.

Факт направлення вищезазначених документів відправленням №393 підтверджується: - описом вкладення у цінний лист з підписом уповноважених представників Товариства та працівника відділення поштового зв`язку, а також відтисками печатки Товариства та календарного штемпеля відділу пошитого зв`язку від 05.09.2025; - фіскальним чеком від 05.09.2025; повідомленням про вручення №732.

Зі змісту вказаного повідомлення та інформації, розміщеній на офіційній сторінці АТ "Укрпошта" за посиланням: https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html, вбачається, що відправлення №393 було вручено уповноваженому представнику Компанії за довіреністю 12.09.2025.

Жодних заперечить щодо розрахунків заборгованості чи незгоди із пошкодженням орендованого майна, зафіксованих у актах №01 від 29.08.2025, №02 від 29.08.2025, №03 від 29.08.2025, Компанією не було висловлено. Доказів протилежного матеріали справи не містять та не було надано Відповідачем.

З метою досудового врегулювання спору, Товариство звернулося до Компанії з претензією №10/10/2025 від 10.10.2025, в якій вимагало сплатити основну заборгованість за Договором, а також штрафні санкції з компенсаційними нарахуваннями.

Однак зазначена претензія була залишена без відповідачі та/або задоволення.

У зв`язку із несправлянням Компанією у повному обсязі плати за користування майном та невідшкодуванням вартості пошкодженого орендованого обладнання за Договором оренди №ДОП 02-04/2025-1 від 02.04.2025, Товариство звернулося з даним позовом до суду.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідності до статті 509 ЦК України та статті 173 ГК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За приписами частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Аналогічне положення мітиться в частині 1 статті 526 ЦК України.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Даючи оцінку правовідносинам, що склались між сторонами в ході виконання даних договорів, суд дійшов висновку, що такі за своєю правовою природою є договорами найму (оренди), за яким відповідно до частини 1 статті 759 ЦК України наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Таким чином, укладення Товариством та Компанією Договору №ДОП 02-04/2025-1 від 02.04.2025 було спрямоване на отримання останнім у володіння та користування рухомого майна та одночасного обов`язку останнього зі справляння плати за таке користування і володіння.

Згідно з абзацом 1 частини 1 статті 762 ЦК України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму. (частина 2 статті 762 ЦК України).

Згідно з пунктом 4.1. Договору початок перебігу строку оренди кожної одиниці обладнання, за який нараховується орендна плата, відраховується з дати підписання Сторонами Акту прийому-передачі такого обладнання.

Відповідно до пункту 5.27. Договору підтвердженням факту повернення орендованого Орендодавцю є відповідним чином складений та підписаний Акт повернення обладнання. До підписання сторонами такого акту, обладнання вважається таким, що знаходиться в користуванні Орендаря та не повернуто Орендодавцю;

Орендар сплачує орендну плату шляхом безготівкового перерахунку на поточний рахунок Орендодавця або сплати готівкою за весь строк користування орендованим обладнанням, починаючи з дати підписання акту прийому-передачі обладнання в оренду згідно пункту 33 договору і закінчуючи датою підписання акту повернення обладнання Орендодавцю згідно пункту 5.1. договору або датою припинення/розірвання договору, якщо Акт прийому-передачі не підписаний Орендарем з його вини, або з моменту фактичного вилучення Орендодавцем орендованого майна (пункт 6.1. Договору).

Як було раніше встановлено судом, 30.07.2025 Товариством було виставлено Компанії рахунок на оплату №523 на загальну суму 20 218,80 грн (оренда 3-х будівельних вагончиків з 01.08.2025 по 29.08.2025).

Вартість орендної плати розрахована, виходячи з ціни за один день - 192,00 грн (без ПДВ) (два будівельних майданчиків) та 197,00 грн (без ПДВ) - третій будівельний майданчик.

Разом із цим за положеннями пункту 6.2. Договору розрахунок орендної плати здійснюється виключно Орендодавцем на основі встановленого ним тарифу за добу або календарний місяць оренди кожної окремої одиниці обладнання, та вказується в акті прийому-передачі, який підписується сторонами договору при передачі обладнання в оренду.

Як було раніше встановлено судом, 07.04.2025 за Актом здачі-приймання обладнання №1, №2 Товариство передало Компанії в тимчасове платне користування обладнання, зокрема:

- Блок-контейнер ВМ-598 у кількості 1 шт., вартість оренди з ПДВ - 180,00 грн;

- Блок контейнер ВМ-599 у кількості 1 шт., вартість оренди з ПДВ - 180,00 грн;

- Блок контейнер ВМ-719 TR у кількості 1 шт., вартість оренди з ПДВ - 192,00 грн.

Таким чином, за розрахунком суду, розмір плати за користування вищезазначеними блок-контейнерами у період з 01.08.2025 по 29.08.2025 становить 16 008,00 грн (180,00 грн х 29) + (180,00 грн х 29) (192,00 грн х 29).

Умовою виконання зобов`язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Положеннями статті 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною 5 статті 762 ЦК України плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до пункту 6.5. Договору Орендар вносить орендну плату в порядку, визначеному Договором та/або Актом приймання-передачі в наступному порядку:

- у випадку, якщо строк оренди складає менше календарного місяця, то орендна плата вноситься попередньо за весь період оренди, після підписання цього Договору, але в будь-якому випадку до фактичного отримання Обладнання в оренду (підпункт 6.5.1.);

- у випадку, якщо строк оренди становить більше ніж один календарний місяць, то орендна плата вноситься попередньо за період до кінця поточного календарного місяця, в якому було фактично отримано Обладнання та за наступний календарний місяць оренди, Попередня оплата здійснюється після підписання цього Договору, але в будь-якому випадку до фактичного отримання Обладнання в оренду (підпункт 6.5.2.);

- за кожний наступний період розрахунків орендна плата вноситься попередньо: в строк не пізніше ніж за 2 (два) робочих дні до початку такого періоду розрахунків (підпункт 6.5.3.).

Оскільки строк оренди становив більше одного місяця (07.04.2025 по 29.08.2025) і в Актах здачі-приймання обладнання від 07.04.2025 №1, №2 не встановлено порядку розрахунків, тому за користування обладнанням у період з 01.08.2025 по 29.08.2025 Компанія повинна була внести платіж на умовах попередньої оплати не пізніше ніж за 2 (два) робочих дні до початку такого періоду розрахунків - до 29.07.2025 (останній день оплати).

Також згідно з пунктами 5.25., 5.33. Договору у випадку встановлення фактів пошкодження, втрати (викрадення) орендованого за Договором обладнання чи його деталей Орендар відшкодовує вартість обладнання та його деталей, втрачених під час оренди, на основі додатково виставленого рахунку Орендодавцем і у відповідності з діючими ринковими цінами на нове обладнання, а також оплачує всі витрати, пов`язані з ремонтними роботами, придбанням нового обладнання, або відшкодовує втрачене обладнання ідентичним, яке придбає сам Орендар у безспірному порядку.

У разі, якщо з будь-яких причин Орендар відмовиться підписувати Акт повернення обладнання та/чи акт технічного огляду обладнання, він повинен не пізніше одного дня, з моменту повернення обладнання, надати Виконавцю письмову вмотивовану відмову. У разі ненадання письмової відмови та/або надання її з порушенням встановленого у цьому пункті Договору терміну, Акти вважаються такими, що узгоджені та підписані обома Сторонами (пункт 5.28. Договору).

Судом встановлено, що під час повернення обладнання з оренди Товариством виявлено пошкодження орендованого майна на загальну суму 46 450,00 грн, про що було зроблено зауваження в Актах здачі-приймання обладнання: №01 від 29.08.2025 на суму 18 850,00 грн, №02 від 29.08.2025 на суму 21 400,00 грн, 3) №03 від 29.08.2025 на суму 6 200,00 грн.

У зв`язку з виявленням пошкоджень 29.08.2025 Товариством було виставлено Компанії рахунок на оплату №634 на загальну суму 46 450,00 грн.

05.09.2025 вищезазначені документи Товариством було направлено Компанії засобами поштового зв`язку, які було отримані останньою 12.09.2025.

Оскільки матеріали справи не містять надання Компанією письмової відмови від підписання актів здачі-приймання обладнання, вони у відповідності до пункту 5.28. Договору вважаються такими, що узгоджені та підписані обома Сторонами.

Таким чином, розмір відшкодування пошкодженого обладнання становить 46 450,00 грн.

Також суд зазначає, що строк виконання зобов`язання по відшкодуванню вартості пошкодженого обладнання встановлений у пункті 9.2.7. Договору - протягом десяти днів від дати події на підставі виставленого рахунку Орендодавця.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, зокрема, акти здачі-приймання обладнання від 29.08.2025 №01, №02, №03 та рахунок на оплату №634 від 29.08.2025, судом встановлено, що в них відсутні відомості про дати подій - пошкодження майна.

Таким чином, суд дійшов до висновку такими датами необхідно вважати дати складення вищезазначених актів - 29.08.2025, а тому останнім днем виконання грошового обов`язку було 08.09.2025.

Отже, у зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем своїх грошових зобов`язань за Договором №ДОП 02-04/2025-1 від 02.04.2025 у розмірі 62 458,00 грн (16008,00 грн - основний борг з орендної плати, 46 450,00 грн - основний борг за відшкодування пошкодженого обладнання), строк виконання яких настав, суд дійшов висновку про наявність у Компанії основної суми заборгованості у вищезазначеному розмірі.

Також, у зв`язку із несвоєчасним внесенням Відповідачем плати за користуванням майном за договором Позивачем нараховано до стягнення 580,84 грн 3% річних та 666,88 грн інфляційних втрат, нарахованих за період з 30.07.2025 по 12.11.2025 на суму основного боргу у розмірі 66 668,80 грн.

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) статтею 610 ЦК України кваліфікується як порушення зобов`язання.

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статей 549-552, 611, 625 ЦК України.

За умовами частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Грошовим, за змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №758/1303/15-ц, від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц, від 10.04.2018 у справі №910/10156/17.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши, наданий Позивачем розрахунок компенсаційних нарахувань, суд вважає його необґрунтованим, оскільки останнім неправильно визначено базу нарахування (суму основного боргу з орендної плати), а також період прострочення в частині відшкодування вартості пошкодженого обладнання.

Таким чином, за розрахунком суду, обґрунтований розмір 3% річних становить 387,62 грн, з яких:

53,94 грн, нарахованих за період з 30.07.2025 по 08.09.2025 на суму боргу у розмірі 16008,00 грн;

333,68 грн, нарахованих за період з 09.09.2025 по 12.11.2025 на суму боргу у розмірі 62458,00 грн.

Оскільки обґрунтований розмір інфляційних нарахувань перевищує заявлену Позивачем суму, тому за положеннями статті 14 та частини 2 статті 237 ГПК України до стягнення підлягає сума інфляційних втрат, яку просить стягнути Позивач - 668,88 грн.

Крім цього, у зв`язку із порушенням грошових зобов`язань за договором Товариством нараховано до стягнення 1 253,52 грн пені, нарахованих за період з 30.07.2025 по 10.10.2025 на суму боргу у розмірі 20 218,00 грн.

Стаття 549 ЦК України визначає неустойку (штраф, пеню) як грошову суму або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення ним зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 230 ГК України (у редакції, яка була чинною у періоди розрахунку штрафних санкцій) було визначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, які учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі неналежного виконання господарського зобов`язання. Цією ж статтею визначено види штрафних санкцій - неустойка, штраф, пеня.

Відповідно до частини 4 статті 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Вищенаведеними положеннями законодавства передбачалося, що вказані штрафні санкції можуть бути стягнуті лише у тому випадку (якщо не встановлено законом), коли основне зобов`язання прямо забезпечено неустойкою (пеня, штраф) у чинному договорі, а також ним встановлено її розмір (встановлено за згодою сторін).

За положеннями підпункту 9.2.1. пункту 9.2. Договору за кожен день прострочки внесення орендної плати згідно строків оплати, визначених цим Договором, Орендар сплачує Орендодавцю пеню у розмірі подвійної ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої грошової суми за кожен день прострочки.

Разом із цим, 09.01.2025 було прийнято Закон України "Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб" (далі - Закон №4196-IX), яким визнано Господарський кодекс України таким, що втратив чинність, з дня введення в дію цього Закону (пункт 3 стаття 17).

Відповідно до абзацу 3 пункту 1 статті 17 Закону №4196-IX цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через шість місяців з дня набрання ним чинності.

28.02.2025 Закон №4196-IX набрав чинності та 28.08.2025 був введений в дію.

Також Законом №4196-IX від 09.01.2025 частину третю статті 549 ЦК України доповнено абзацом другим, згідно якого боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.

У силу статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 вказаного Закону визначено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Перевіривши, наданий Позивачем розрахунок пені, суд вважає його необґрунтованим, оскільки останнім неправильно визначено базу нарахування (суму основного боргу з орендної плати).

Таким чином, за розрахунком суду, обґрунтований розмір пені становить 992,50 грн, нарахованих за період з 30.07.2025 по 10.10.2025 на суму боргу у розмірі 16 008,00 грн.

Крім цього, Товариством заявлено до стягнення 8 087,52 грн штрафу у розмірі згідно пункту 9.2.3 Договору (20 218,80 грн х 40%) та 20 225,00 грн штрафу у розмірі за пунктом 9.2.7. Договору (46 450,00 грн х 50%).

Згідно з частиною 2 статті 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до положень підпункту 9.2.3. пункту 9.2. Договору у випадку, якщо прострочка по оплаті орендної плати перевищує 15 календарних днів - Орендар додатково сплачує штраф у розмірі 40% від місячної орендної плати за кожне окреме порушення строків оплати по даному договору протягом всього строку дії договору;

Враховуючи неправильність суми основного боргу з орендної плати, судом здійснено власний розрахунок штрафу.

Таким чином, за розрахунком суду обґрунтований розмір штрафу за пунктом 9.2.3 Договору становить 6 403,20 грн (16 008,00 грн х 40%).

У відповідності до підпункту 9.2.7. пункту 9.2. Договору Орендар сплачує на користь Орендодавця штраф у розмірі 50% від вартості пошкодженого, втраченого (викраденого) орендованого за Договором обладнанням чи його деталей.

За розрахунком суду, обґрунтований розмір вказаного штрафу становить 23 225,00 грн (46 450,00 грн х 50%).

Оскільки обґрунтований розмір штрафу перевищує заявлену Позивачем суму, тому за положеннями статті 14 та частини 2 статті 237 ГПК України до стягнення підлягає сума штрафу, яку просить стягнути Позивач - 20 225,00 грн.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 86 ГПК України).

Отже, позов Товариства підлягає частковому задоволенню.

У зв`язку з тим, що судом задоволено позов Товариства частково, судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, на підставі статті 129 ГПК України, покладається на Компанію у розмірі 2 830,84 грн (91 135,20 грн х 3028,00 грн / 97 482,56 грн).

У відповідності до статті 1312 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Право учасників справи користуватися правничою допомогою передбачено статтею 16 ГПК України.

Статтею 123 ГПК України унормовано, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Право учасників справи користуватися правничою допомогою передбачено ст. 16 ГПК України.

Відповідно до частин 1-3 статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

За змістом наведених законодавчих приписів необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

На підтвердження вимоги про стягнення з Відповідача витрат на правову допомогу у сумі 16 000,00 грн Позивачем було додано копії: Договору про надання правничої допомоги №8/24 від 26.04.2024, Додатку №10 від 12.11.2025 до вказаного правочину, рахунку на оплату №51 від 12.11.2025, Акту приймання-передачі від 12.11.2025 на суму 16 000,00 грн, детального опису наданих послуг та здійснених витрат, платіжної інструкції №3001 від 12.11.2025, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС №10345/10 від 08.11.2021 на ім`я Шевчука Дмитра Ігоровича, а також ордеру на надання правничої допомоги серії АІ №2048109 від 12.11.2025, виданого вказаним адвокатом, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально.

За змістом частини 3 статті 237 ЦК України однією з підстав виникнення представництва є договір.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (пункт 4 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

За приписами частини третьої статті 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката залежно від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

26.04.2024 між Товариством (за текстом договору - Клієнт) та адвокатом Шевчуком Д.І. (за текстом договору - Адвокат) було укладено Договір №8/24, відповідно до пункту 1.1. якого Адвокат за завданням Клієнта зобов`язується здійснювати захист, представництво або надавати інші види правової допомоги Клієнту, що полягають у:

- представництві (діяти від імені та в інтересах Клієнта) інтересів Клієнта в органах державної влади та місцевого самоврядування, установах, організаціях та інших юридичних особах як приватного, так і публічного права, перед службовими особами, громадянами, іноземцями та особами без громадянства, правоохоронних органах, органах досудового розслідування та суду всіх рівнів, органах виконавчої служби;

- складанні заяв, запитів, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів Клієнта, недопущення їх порушень, а також сприяння їх відновленню в разі порушення;

- наданні Клієнту правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань;

- участі у слідчих діях, судових засіданнях з представництвом інтересів Клієнта.

Згідно з пунктом 3.1. Сторони домовляються про те, що вартість послуг щодо предмету даного Договору є договірною та встановлюється в Актах виконаних робіт та породжується сторонами шляхом їх підписання.

У Додатку №10 від 12.11.2025 до Договору Сторони домовились про обсяг послуг, які надаватимуться Адвокатом Клієнтові: Адвокат надає Клієнтові правову (правничу) допомогу у справі за позовом Товариства до Компанії про стягнення заборгованості за договором оренди №ДОП 02-04/2025-1 від 02.04.2025.

Вартість послуг Адвоката становить 16 000,00 грн, які сплачуються у наступному порядку:

- 50% вартості послуг, що становить 8 000,00 грн. Клієнт сплачує до моменту подання позовної заяви до суду;

- 50% вартості послуг, що становить 8 000,00 грн. Клієнт сплачує протягом 5 днів з моменту проголошення Господарським судом міста Києва рішення по справі.

Клієнт окремо сплачує вартість судового збору.

12.11.2025 між Адвокатом та Товариством було підписано Акт приймання-передачі послуг на загальну суму 16 000,00 грн.

Підписавши вказаний акт, Товариство засвідчило відсутність жодних претензій та зауважень щодо наданих послуг.

Згідно детального опису наданих послуг вбачається, що загальна вартість послуг у розмірі 16 000,00 грн складається з:

1) складення процесуальних документів (підготовка позовної заяви та додатків до неї) - вартість 1 год. - 2 000,00 грн, кількість годин - 4, загальна сума - 8 000,00 грн;

2) складення процесуальних документів (підготовка відповіді на відзив) - вартість 1 год. - 2 000,00 грн, кількість годин - 2, загальна сума - 4 000,00 грн;

3) представництво інтересів Позивача у Господарському суді міста Києва - вартість 1 год. - 2 000,00 грн, кількість годин - 2, загальна сума - 4 000,00 грн.

Також суд зазначає, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 ГПК України).

Відповідна правова позиція викладена у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі №910/906/18, а також у додатковій постанові Верховного Суду від 04.03.2020 у справі №914/633/18, які в силу частини 4 статті 236 ГПК України підлягають врахуванню при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Разом із цим, виставлений Адвокатом рахунок №51 від 12.11.2025 був повністю оплачений Товариством, що підтверджується платіжною інструкцією №3001 від 12.11.2025.

Як було раніше зазначено, у частині 4 статті 129 ГПК України закріплено загальне правило розподілу судових витрат.

Проте у частині 5 наведеної норми ГПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 ГПК України.

Зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5 та 6 статті 126 ГПК України).

У пунктах 119, 120 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 №922/1964/21 зроблено висновок про те, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7 та 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи".

Висновки, аналогічні відображеним вище, також викладені в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі №910/1964/21 вказала, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

Отже, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень статей 126, 129 ГПК України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Проаналізувавши зміст наданих послуг (виконаних робіт) згідно Детального опису наданих послуг, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленої до стягнення суми у розмірі 16 000,00 грн, оскільки відповідь на відзив не складалася (4 000,00 грн), і представництво інтересів Позивача у Господарському суді (4 000,00 грн) також не здійснювалося, оскільки справа розглядалася у порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін, без проведення судового засідання).

З огляду на викладене, враховуючи складність справи, розумну необхідність витрат для даної справи у суді, зважаючи на обсяг наданих адвокатських послуг, а також відсутність клопотань Відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, на переконання суду, співмірною є компенсація витрат Позивача на професійну правничу допомогу в сумі 8000,00 грн.

У зв`язку з тим, що судом задоволено позов Товариства частково, судові витрати, пов`язані із наданням професійної правничої допомоги, на підставі статті 129 ГПК України, покладається на Компанію у розмірі 7 479,10 грн (91 135,20 грн х 8000,00 грн / 97 482,56 грн).

Керуючись статтями 129, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "А1903 Будівельна Компанія" (79009, Львівська область, місто Львів, вулиця Замарстинівська, будинок 55Е, квартира 32, ідентифікаційний код: 41083991) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Булава Транс" (08170, Київська область, Києво-Святошинський район, село Юрівка, вулиця Набережна, будинок 12, ідентифікаційний код: 35671867) 62 458 (шістдесят дві тисячі чотириста п`ятдесят вісім) грн 00 коп. основного боргу, 387 (триста вісімдесят сім) грн 62 коп. 3% річних, 668 (шістсот шістдесят вісім) грн 88 коп. інфляційних втрат, 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 50 коп. пені, 6 403 (шість тисяч чотириста три) грн 20 коп. штрафу, нарахованого згідно підпункту 9.2.3. пункту 9.2. Договору, 20 225 (двадцять тисяч двісті двадцять п`ять) грн 00 коп. штрафу, нарахованого згідно підпункту 9.2.7. пункту 9.2. Договору, 2 830 (дві тисячі вісімсот тридцять) грн 84 коп. судового збору та 7 479 (сім тисяч чотириста сімдесят дев`ять) грн 10 коп. судових витрат на професійну правничу допомогу.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частин 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяСергій МУДРИЙ