УХВАЛА

10 лютого 2026 року

м. Київ

cправа № 916/2486/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Багай Н. О. - головуючої, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

секретар судового засідання - Руда Г. В.,

за участю представників:

прокуратури - Цимбалістого Т. О.,

позивача-1 - не з`явилися,

позивача-2 - не з`явилися,

позивача-3 - не з`явилися,

відповідача - Чернявської Г. А. (адвоката, в режимі відеоконференції),

розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПЕРАТОР ЕНЕРГІЇ"

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 31.10.2024 (колегія суддів: Діброва Г. І. - головуюча, Принцевська Н. М., Ярош А. І.) у справі

за позовом виконуючого обв`язки керівника Біляївської окружної прокуратури в інтересах держави в особі: 1) Південного офісу Держаудитслужби, 2) Державного агентства меліорації та рибного господарства України (нова назва - Державне агентство України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм), 3) Дністровського міжрайонного управління водного господарства

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПЕРАТОР ЕНЕРГІЇ"

про визнання недійсними додаткових угод та повернення безпідставно сплачених коштів у розмірі 201 279,85 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. У червні 2023 року виконуючий обов`язки керівника Біляївської окружної прокуратури (далі - Прокурор) звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом в інтересах держави в особі Південного офісу Держаудитслужби, Державного агентства меліорації та рибного господарства України (нова назва - Державне агентство України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм), Дністровського міжрайонного управління водного господарства до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПЕРАТОР ЕНЕРГІЇ" (далі - ТОВ "ОПЕРАТОР ЕНЕРГІЇ"), в якому просив визнати недійсними додаткові угоди від 07.12.2021 № 3, від 09.12.2021 № 4, від 13.12.2021 № 5 до договору про постачання електричної енергії від 02.11.2021 № 91, укладеного між Дністровським міжрайонним управлінням водного господарства та ТОВ "ОПЕРАТОР ЕНЕРГІЇ", а також стягнути з ТОВ "ОПЕРАТОР ЕНЕРГІЇ" на користь Дністровського міжрайонного управління водного господарства безпідставно сплачені кошти в розмірі 201 279,85 грн.

1.2. Позовні вимоги Прокурора обґрунтовані тим, що 02.11.2021 між Дністровським міжрайонним управлінням водного господарства та ТОВ "ОПЕРАТОР ЕНЕРГІЇ" було укладено договір про закупівлю електричної енергії № 91. Відповідно до умов цього договору та додатків до нього предметом договору є електрична енергія (ДК 021:2015, код: 09310000-5 "електрична енергія") за ціною 3,765740 грн (з ПДВ) за 1 кВт*год; обсяг електричної енергії - 1 026 315 кВт*год, загальною вартістю 3 864 835,79 грн. Надалі, як стверджував Прокурор, між Дністровським міжрайонним управлінням водного господарства та ТОВ "ОПЕРАТОР ЕНЕРГІЇ" укладено додаткові угоди від 07.12.2021 № 3, від 09.12.2021 № 4, від 13.12.2021 № 5 до договору про постачання електричної енергії від 02.11.2021 № 91.

Проте, на думку Прокурора, внаслідок укладення оспорюваних додаткових угод із дня укладення основного договору було підвищено ціну на електричну енергію з 3,765740 грн за 1 кВт*год до 5,0 грн за 1кВт*год, тобто на 32,78 %. При цьому, як зазначав Прокурор, Дністровське міжрайонне управління водного господарства та ТОВ "ОПЕРАТОР ЕНЕРГІЇ" в якості підстав для укладення додаткової угоди від 07.12.2021 № 3 взяли до уваги період із 01.09.2021 до 30.10.2021, тобто період до моменту укладення договору про постачання електричної енергії від 02.11.2021 № 91.

Наведене, за доводами Прокурора, є порушенням положень статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", статті 653 Цивільного кодексу України. Тому Прокурор зазначав про наявність підстав, передбачених статтями 203, 215 Цивільного кодексу України, для визнання недійсними додаткових угод від 07.12.2021 № 3, від 09.12.2021 № 4, від 13.12.2021 № 5 до договору про постачання електричної енергії від 02.11.2021 № 91. Крім того, за твердженням Прокурора, в цьому випадку загальна сума переплати складає 201 279,85 грн (1 887 459,38 грн - 1 686 215,53 грн), які слід стягнути з ТОВ "ОПЕРАТОР ЕНЕРГІЇ" на користь Дністровського міжрайонного управління водного господарства як безпідставно сплачені кошти.

2. Короткий зміст судових рішень

2.1. Рішенням Господарського суду Одеської області від 25.06.2024 у справі № 916/2486/23 відмовлено в задоволенні позову Прокурора в інтересах держави в особі Південного офісу Держаудитслужби, Державного агентства меліорації та рибного господарства України (нова назва - Державне агентство України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм), Дністровського міжрайонного управління водного господарства.

2.2. Господарський суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову Прокурора в інтересах держави в особі Південного офісу Держаудитслужби, Державного агентства меліорації та рибного господарства України (нова назва - Державне агентство України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм), Дністровського міжрайонного управління водного господарства, виходив із того, що вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним, спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який вони мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала в певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість заінтересованої особи законно реалізувати свої права.

Водночас, як зазначив місцевий господарський суд, у справі за позовом заінтересованої особи про визнання недійсним договору як відповідачі мають залучатися всі сторони правочину, а тому належними відповідачами є сторони оспорюваного договору, а не одна із них. Проте, як установив суд, Прокурор, звертаючись із цим позовом, визначив відповідачем лише одну зі сторін оспорюваних додаткових угод від 07.12.2021 № 3, від 09.12.2021 № 4, від 13.12.2021 № 5 до договору про постачання електричної енергії від 02.11.2021 № 91 - ТОВ "ОПЕРАТОР ЕНЕРГІЇ".

Оскільки, за висновком місцевого господарського суду, Прокурор визначив неналежний склад відповідачів у цій справі, то суд вирішив відмовити в задоволенні позовних вимог про визнання недійсними додаткових угод від 07.12.2021 № 3, від 09.12.2021 № 4, від 13.12.2021 № 5 до договору про постачання електричної енергії від 02.11.2021 № 91, укладеного між Дністровським міжрайонним управлінням водного господарства та ТОВ "ОПЕРАТОР ЕНЕРГІЇ". Крім того, суд виснував, що вимога Прокурора про стягнення з ТОВ "ОПЕРАТОР ЕНЕРГІЇ" на користь Дністровського міжрайонного управління водного господарства безпідставно сплачених коштів у розмірі 201 279,85 грн є похідною позовною вимогою від позовних вимог про визнання недійсними додаткових угод від 07.12.2021 № 3, від 09.12.2021 № 4, від 13.12.2021 № 5 до договору про постачання електричної енергії від 02.11.2021 № 91, а тому також не може бути задоволена.

2.3. Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 31.10.2024 скасовано рішення Господарського суду Одеської області від 25.06.2024 у справі № 916/2486/23 та ухвалено нове рішення, яким задоволено позов Прокурора в інтересах держави в особі Південного офісу Держаудитслужби, Державного агентства меліорації та рибного господарства України (нова назва - Державне агентство України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм), Дністровського міжрайонного управління водного господарства.

Вирішено визнати недійсними додаткові угоди від 07.12.2021 № 3, від 09.12.2021 № 4, від 13.12.2021 № 5 до договору про постачання електричної енергії від 02.11.2021 № 91, укладеного між Дністровським міжрайонним управлінням водного господарства та ТОВ "ОПЕРАТОР ЕНЕРГІЇ".

Вирішено стягнути з ТОВ "ОПЕРАТОР ЕНЕРГІЇ" на користь Дністровського міжрайонного управління водного господарства грошові кошти в розмірі 201 279,85 грн.

2.4. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення господарського суду першої інстанції в апеляційному порядку, зазначив, що в цьому випадку Прокурор дотримався визначеної законодавством процедури представництва інтересів держави в суді та підтвердив наявність підстав для представництва Південного офісу Держаудитслужби, Державного агентства меліорації та рибного господарства України (нова назва - Державне агентство України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм), Дністровського міжрайонного управління водного господарства.

2.5. Апеляційний господарський суд, скасовуючи рішення господарського суду першої інстанції та задовольняючи позов Прокурора в інтересах держави в особі Південного офісу Держаудитслужби, Державного агентства меліорації та рибного господарства України (нова назва - Державне агентство України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм), Дністровського міжрайонного управління водного господарства, визнав помилковими висновки місцевого господарського суду про неналежний склад відповідачів у цій справі.

За висновком суду, прокурор визначає склад відповідачів самостійно в кожному конкретному випадку залежно від характеру спірних правовідносин, змісту порушених прав та інтересів держави, суб`єктів, які мають здійснювати захист цих прав та інтересів у відповідній сфері, обраного прокурором способу захисту, який повинен бути ефективним та спрямованим на повне поновлення порушеного або оспорюваного права (тобто не має потребувати додаткового звернення з іншими вимогами до учасників спірних правовідносин) тощо. Водночас апеляційний господарський суд зазначив, що в цій справі Прокурор самостійно визначив її суб`єктний склад з огляду на необхідність захисту порушених прав держави з повернення надлишково сплачених однією зі сторін правочину (яка є розпорядником бюджетних коштів) та безпідставно отриманих саме відповідачем бюджетних коштів. Тому апеляційний господарський суд визнав помилковим висновок суду першої інстанції про неналежний склад відповідачів у цій справі.

Крім того, як зазначив апеляційний господарський суд, системний аналіз приписів Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України "Про публічні закупівлі" свідчить про те, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається. Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялися, то зміна ціни товару в бік збільшення у випадку зростання ціни такого товару на ринку можлива лише, якщо це призвело до істотної зміни обставин у порядку, передбаченому статтею 652 Цивільного кодексу України, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали би договір або уклали б його на інших умовах. Разом із тим у будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 Цивільного кодексу України та пункті 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.

Водночас, як установив апеляційний господарський суд, додатковою угодою від 07.12.2021 № 3 до договору про постачання електричної енергії від 02.11.2021 № 91 підвищено ціну на електричну енергію до 4,14 грн за 1 кВт*год; обсяг електричної енергії за цим договором установлено в розмірі 583 084,050724 кВт*год. Водночас за інформацією, наданою Дністровським міжрайонним управлінням водного господарства щодо обґрунтування необхідності підвищення ціни за одиницю товару, ТОВ "ОПЕРАТОР ЕНЕРГІЇ" надало цінову довідку Харківської торгово-промислової палати від 29.10.2021 № 2713/21, відповідно до якої відбулося коливання ціни за електроенергію в бік зростання за вересень 2021 року в порівнянні з 30 днями жовтня (01.10.2021 - 30.10.2021) й ціна зросла на 25,25 %. Проте, як констатував суд, ця довідка Харківської торгово-промислової палати свідчить про дослідження ринку цін на електричну енергію, яке проводилося до укладення договору про постачання електричної енергії від 02.11.2021 № 91. Тому суд виснував, що довідка Харківської торгово-промислової палати від 29.10.2021 № 2713/21 не може підтверджувати коливання ціни на електричну енергію після укладення договору про постачання електричної енергії від 02.11.2021 № 91. Разом із тим у зв`язку з укладенням додаткової угоди від 07.12.2021 № 3 до договору про постачання електричної енергії від 02.11.2021 № 91 ціну за одиницю товару збільшено з 3,765740 грн за 1 кВт*год до 4,14 грн за 1 кВт*год, тобто збільшено на 0,37426 грн з ПДВ, що загалом складає більше ніж на 9,94 % від визначеної договором ціни за одиницю товару.

При цьому суд установив, що у зв`язку з укладенням додаткової угоди від 09.12.2021 № 4 до договору про постачання електричної енергії від 02.11.2021 № 91 ціну за одиницю товару збільшено з 3,765740 грн за 1 кВт*год до 4,55 грн за 1 кВт*год, тобто збільшено на 0,78426 грн з ПДВ, що загалом складає більше ніж на 20,83 % від визначеної договором ціни за одиницю товару. Крім того, додатковою угодою від 13.12.2021 № 5 до договору про постачання електричної енергії від 02.11.2021 № 91 підвищено ціну на електричну енергію до 5,00 грн за 1 кВт*год; обсяг електричної енергії за договором установлено в розмірі 531 921,01 кВт*год. Водночас за інформацією, наданою Дністровським міжрайонним управлінням водного господарства щодо обґрунтування необхідності підвищення ціни за одиницю товару, ТОВ "ОПЕРАТОР ЕНЕРГІЇ" надало цінову довідку Харківської торгово-промислової палати від 30.11.2021 № 3020/21, відповідно до якої відбулося коливання ціни за електричну енергію в бік зростання за жовтень 2021 року (01.10.2021 - 31.10.2021) у порівнянні з листопадом 2021 року (01.11.2021 - 30.11.2021) й ціна зросла зросла на 18,48 %. Проте, як констатував суд, ця довідка Харківської торгово-промислової палати свідчить про дослідження ринку цін на електричну енергію, яке проводилося за жовтень 2021 року та листопад 2021 року, тобто за 13 днів до укладення додаткової угоди від 13.12.2021 № 5. Разом із тим, як установив суд, у цій довідці відсутня інформація, яка би підтверджувала коливання ціни на ринку з 02.11.2021 (дата укладення договору про постачання електричної енергії від 02.11.2021 № 91); з 07.12.2021 (дата укладення додаткової угоди від 07.12.2021 № 3), або з 09.12.2021 (дата укладення додаткової угоди від 09.12.2021 № 4) до 13.12.2021 (дата укладення додаткової угоди від 13.12.2021 № 5).

З урахуванням викладеного апеляційний господарський суд констатував, що сторони договору про постачання електричної енергії від 02.11.2021 № 91 під час укладення оспорюваних додаткових угод до нього не дотрималися законодавчо визначених обмежень щодо збільшення ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 % від ціни, визначеної сторонами за результатами процедури закупівлі та при укладенні договору про закупівлю. Суд констатував, що за результатами укладення оспорюваних додаткових угод ціна за одиницю товару загалом збільшилася на 32,78 %. Тому апеляційний господарський суд виснував, що в цьому випадку оспорювані додаткові угоди укладені з перевищенням максимального ліміту щодо зміни ціни в розмірі 10 %, встановленого приписами пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі". Апеляційний господарський суд також зазначив, що перемога в тендері (закупівля за державні кошти), укладення договору з однією ціною та її подальше підвищення на 32,78 % шляхом, так званого, "каскадного" укладення додаткових угод є нечесною і недобросовісною діловою практикою з боку продавця, тому укладення оспорюваних додаткових угод призвело до нівелювання результатів торгів.

Крім того, як установив суд, Дністровське міжрайонне управління водного господарства за отримані 447 778 кВт*год електричної енергії, поставленої ТОВ "ОПЕРАТОР ЕНЕРГІЇ", повинно було сплатити 1 686 215,53 грн, проте сплатило 1 887 495,38 грн. Таким чином, за висновком апеляційного господарського суду, загальна сума надмірно сплачених бюджетних коштів складає 201 279,85 грн. Водночас, як зазначив суд, грошові кошти в розмірі 201 279,85 грн є такими, що були безпідставно одержані ТОВ "ОПЕРАТОР ЕНЕРГІЇ". Оскільки підстава набуття цих грошових коштів відпала, то, за висновком апеляційного господарського суду, ТОВ "ОПЕРАТОР ЕНЕРГІЇ" відповідно до приписів статей 216, 1212 Цивільного кодексу України зобов`язане повернути їх Дністровському міжрайонному управлінню водного господарства.

3. Короткий зміст касаційної скарги та заперечень на неї

3.1. Не погоджуючись із постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 31.10.2024 у справі № 916/2486/23, до Верховного Суду звернулося ТОВ "ОПЕРАТОР ЕНЕРГІЇ" з касаційною скаргою, в якій просить скасувати зазначену постанову, а справу № 916/2486/23 передати на новий розгляд до Південно-західного апеляційного господарського суду.

3.2. Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження, ТОВ "ОПЕРАТОР ЕНЕРГІЇ" зазначає, що оскаржувана постанова ухвалена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. ТОВ "ОПЕРАТОР ЕНЕРГІЇ", звертаючись із касаційною скаргою, посилається на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

3.3. На думку скаржника, апеляційний господарський суд, ухвалюючи оскаржувану постанову, порушив приписи статті 53 Господарського процесуального кодексу України, неправильно застосував положення статті 23 Закону України "Про прокуратуру", статей 41, 44 Закону України "Про публічні закупівлі", статті 22 Бюджетного кодексу України, статей 651, 653, 1212 Цивільного кодексу України та не врахував висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 26.01.2022 у справі № 917/2041/20, від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16, від 29.05.2019 у справі № 367/2022/15-ц, від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17, від 25.06.2019 у справі № 910/17792/17, від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц, від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22, від 06.07.2021 у справі № 911/2169/20, від 15.04.2020 у справі № 363/4656/16-ц, від 18.06.2021 у справі № 927/491/19, від 16.03.2021 у справі № 910/11847/19, від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18, від 23.10.2019 у справі № 922/3013/18.

3.4. ТОВ "ОПЕРАТОР ЕНЕРГІЇ" вважає, що Прокурор у цій справі неправильно обрав спосіб захисту, оскільки реституція передбачає повернення сторін недійсного договору до попереднього стану, а не стягнення безпідставно сплачених грошових коштів.

Крім того, на думку скаржника, в цьому випадку немає правових підстав для стягнення з відповідача грошових коштів на підставі положень статті 1212 Цивільного кодексу України на користь сторони правочину, яка прийняла пропозицію та підписала оспорювані Прокурором додаткові угоди до договору про постачання електричної енергії від 02.11.2021 № 91. Скаржник наголошує на тому, що додаткові угоди від 14.12.2021 № 6, від 20.12.2021 № 7, від 27.01.2022 № 8, від 25.04.2022 № 9 до договору про постачання електричної енергії від 02.11.2021 № 91 не оспорюються Прокурором та відповідно до положень статті 204 Цивільного кодексу України є обов`язковими до виконання сторонами. Водночас зазначені додаткові угоди містять інформацію про погодження сторонами об`ємів та ціни договору про постачання електричної енергії від 02.11.2021 № 91.

ТОВ "ОПЕРАТОР ЕНЕРГІЇ" також зазначає про заборону здійснення Прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній. При цьому ТОВ "ОПЕРАТОР ЕНЕРГІЇ" зауважує, що Прокурор у цій справі подав позов в інтересах держави в особі, зокрема, Дністровського міжрайонного управління водного господарства. Проте, за доводами ТОВ "ОПЕРАТОР ЕНЕРГІЇ", Дністровське міжрайонне управління водного господарства не наділене у спірних правовідносинах функціями уповноваженого державного орану, тобто не є суб`єктом владних повноважень. Тому, на думку скаржника, Прокурор у цьому випадку подав позов в інтересах держави в особі Дністровського міжрайонного управління водного господарства з порушенням приписів статті 53 Господарського процесуального кодексу України та положень статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

3.5. Біляївська окружна прокуратура у відзиві на касаційну скаргу просить касаційну скаргу ТОВ "ОПЕРАТОР ЕНЕРГІЇ" залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін. Біляївська окружна прокуратура зазначає, що в цьому випадку немає жодного належного обґрунтування і документального підтвердження факту підвищення (коливання) цін за період дії договору про постачання електричної енергії від 02.11.2021 № 91, укладеного між Дністровським міжрайонним управлінням водного господарства та ТОВ "ОПЕРАТОР ЕНЕРГІЇ". Тому Біляївська окружна прокуратура вважає, що оспорювані додаткові угоди від 07.12.2021 № 3, від 09.12.2021 № 4, від 13.12.2021 № 5 до договору про постачання електричної енергії від 02.11.2021 № 91, якими збільшено ціну електричної енергії, є незаконними.

4. Обставини справи, встановлені судами

4.1. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що в 2021 році Дністровське міжрайонне управління водного господарства оголосило про проведення відкритих торгів на електронному онлайн-майданчику "Prozorrо" щодо закупівлі електричної енергії за державним класифікатором 021:2015:09310000-5 з очікуваною вартістю 3 900 000,00 грн. У цих відкритих торгах зареєструвалися учасники: ТОВ "ОПЕРАТОР ЕНЕРГІЇ" із ціновою пропозицією 3 864 835,79 грн з ПДВ; Товариство з обмеженою відповідальністю "Газенергоальянс" із ціновою пропозицією 3 202 102,80 грн. 18.10.2021 за результатами проведеної процедури закупівлі UA-2021-09-28-002963-а визнано переможцем ТОВ "ОПЕРАТОР ЕНЕРГІЇ".

4.2. 02.11.2021 між Дністровським міжрайонним управлінням водного господарства (споживач) і ТОВ "ОПЕРАТОР ЕНЕРГІЇ" (постачальник) укладено договір про закупівлю електричної енергії № 91 із додатками до нього, відповідно до пункту 2.1 якого постачальник продає споживачу електричну енергію, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

4.3. Предметом договору є електрична енергія (код згідно з державним класифікатором 021:20-5) (пункт 2.1 договору про постачання електричної енергії від 02.11.2021 № 91).

4.4. Пунктом 2.1 договору про постачання електричної енергії від 02.11.2021 № 91 установлено, що кількість електричної енергії на 2021 рік визначена обсягом 1 026 315 кВт*год та затверджена в додатку № 3 "Обсяги постачання (закупівлі) електричної енергії споживачу".

4.5. За умовами пункту 3.1 договору про постачання електричної енергії від 02.11.2021 № 91 початком постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні, яка є додатком 1 до цього договору.

4.6. Ціна договору складає 3 864 835,79 грн (у тому числі ПДВ 644 139,29 грн). Споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього договору (пункт 5.1 договору про постачання електричної енергії від 02.11.2021 № 91).

4.7. У пункті 5.2 договору про постачання електричної енергії від 02.11.2021 № 91 сторони погодили, що ціна електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції постачальника. Для одного об`єкта споживання (площадки вимірювання) застосовується одна ціна електричної енергії.

4.8. Згідно з пунктом 13.1 договору про постачання електричної енергії від 02.11.2021 № 91 цей договір укладається на строк до 31.12.2021, зазначений у комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набирає чинності з моменту погодження (акцептування) споживачем заяви-приєднання, яка є додатком 1 цього договору.

4.9. Пунктом 13.2 договору про постачання електричної енергії від 02.11.2021 № 91 передбачено, що згідно з вимогами Закону України "Про публічні закупівлі" умови договору не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (в тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами у повному обсязі, крім випадків: 1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема, з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника; 2) збільшення ціни за одиницю товару до 10 % пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку в разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. У разі коливання ціни товару (електричної енергії) на ринку в межах до 10 % від ціни за одиницю товару, постачальник письмово звертається до споживача щодо зміни ціни за одиницю товару. Наявність факту коливання ціни товару на ринку та документального підтвердження факту коливання ціни електричної енергії на ринку підтверджується інформацією з веб-сайту Державного підприємства "Оператор ринку".

4.10. Згідно з пунктом 13.4 договору про постачання електричної енергії від 02.11.2021 № 91 постачальник має повідомити про зміну будь-яких умов договору споживача не пізніше, ніж за 20 днів до їх застосування, з урахуванням інформації про право споживача розірвати договір. Постачальник зобов`язаний повідомити споживача в порядку, встановленому законом, про будь-яке збільшення ціни і про право припинити дію договору без сплати будь-яких штрафних санкцій, іншої фінансової компенсації постачальнику, якщо споживач не приймає нові умови.

4.11. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що договір про постачання електричної енергії від 02.11.2021 № 91 підписано сторонами та скріплено їхніми печатками.

4.12. Господарські суди попередніх інстанцій також установили, що додатковою угодою від 11.11.2021 № 1 до договору про постачання електричної енергії від 02.11.2021 № 91 сторони зменшили загальну вартість договору до 2 424 872,96 грн, а також зменшили загальні обсяги закупівлі до 643 930 кВт*год.

4.13. Додатковою угодою від 12.11.2021 № 2 до договору про постачання електричної енергії від 02.11.2021 № 91 сторони зменшили загальну вартість договору до 2 308 210,33 грн, а також зменшили загальні обсяги закупівлі до 612 950 кВт*год.

4.14. Додатковою угодою від 07.12.2021 № 3 до договору про постачання електричної енергії від 02.11.2021 № 91 згідно з повідомленням про внесення змін до договору сторони підвищили ціну на електричну енергію до 4,14 грн за 1 кВт*год (обсяг електричної енергії за договором установлено в розмірі 583 084,050724 кВт*год).

4.15. Додатковою угодою від 09.12.2021 № 4 до договору про постачання електричної енергії від 02.11.2021 № 91 згідно з повідомленням про внесення змін до договору сторони підвищили ціну на електричну енергію до 4,55 грн за 1 кВт*год (обсяг електричної енергії за договором установлено в розмірі 556 185,703296 кВт*год).

4.16. Додатковою угодою від 13.12.2021 № 5 до договору про постачання електричної енергії від 02.11.2021 № 91 згідно з повідомленням про внесення змін до договору сторони підвищили ціну на електричну енергію до 5,00 грн за 1 кВт*год (обсяг електричної енергії за договором установлено в розмірі 531 921,01 кВт*год).

4.17. Додатковою угодою від 14.12.2021 № 6 до договору про постачання електричної енергії від 02.11.2021 № 91 сторони зменшили загальну вартість договору до 1 406 495,38 грн, а також зменшили загальні обсяги закупівлі до 351 578 кВт*год.

4.18. Додатковою угодою від 20.12.2021 № 7 до договору про постачання електричної енергії від 02.11.2021 № 91 сторони змінили строк дії договору з "02.11.2021 до 31.12.2021" на "02.11.2021 до 31.03.2022".

4.19. Додатковою угодою від 27.01.2022 № 8 до договору про постачання електричної енергії від 02.11.2021 № 91 сторони збільшили загальну вартість договору до 2 147 495,38 грн, а також змінили загальні обсяги закупівлі: на 2021 рік - 351 578 кВт*год, а з 01.01.2022 до 31.03.2022 - 148 200 кВт*год.

4.20. Додатковою угодою від 25.04.2022 № 9 до договору про постачання електричної енергії від 02.11.2021 № 91 сторони зменшили загальну вартість договору до 1 887 495,38 грн, а також змінили загальні обсяги закупівлі: на 2021 рік - 351 578 кВт*год, а з 01.01.2022 до 31.03.2022 - 96 200 кВт*год.

4.21. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що зазначені додаткові угоди до договору про постачання електричної енергії від 02.11.2021 № 91 підписано сторонами та скріплено їх печатками. Крім того, як установили господарські суди попередніх інстанцій, постачальник на виконання договору про постачання електричної енергії від 02.11.2021 № 9 передав у власність споживача електричну енергію на загальну суму 1 747 289,54 грн, що підтверджується актами приймання-передачі електричної енергії від 12.11.2021 № 2207/1 (обсяг електричної енергії: 17 040 кВт*год, вартість: 64 168,54 грн); від 12.11.2021 № 2207 (обсяг електричної енергії: 201 889,916 кВт*год, вартість: 760 265,00 грн); від 14.12.2021 № 2561 (обсяг електричної енергії: 63 648 кВт*год, вартість: 239 681,00 грн); від 15.12.2021 № 2735 (обсяг електричної енергії: 69 000 кВт*год, вартість 342 380,00 грн); від 31.01.2022 № 120 (обсяг електричної енергії: 55 159 кВт*год, вартість: 275 795,00 грн); від 25.03.2022 № 0065 (обсяг електричної енергії: 1300 кВт*год, вартість: 65 000,00 грн); від 10.03.2022 № 363 (обсяг електричної енергії: 24462 кВт*год, вартість: 123 210,00 грн). Господарські суди попередніх інстанцій зазначили, що ці акти приймання-передачі електричної енергії підписані сторонами та скріплені їх печатками.

4.22. Крім того, як зазначили господарські суди, в матеріалах справи наявні копії платіжних доручень, які свідчать про те, що на виконання договору про постачання електричної енергії від 02.11.2021 № 91 здійснювалась на рахунок відповідача відповідна оплата за поставлену електричну енергію.

4.23. Прокурор, вважаючи, що оспорювані додаткові угоди до договору про постачання електричної енергії від 02.11.2021 № 91 укладені з порушенням вимог законодавства (статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", статті 653 Цивільного кодексу України), звернувся до Господарського суду Вінницької області із цим позовом.

5. Розгляд касаційної скарги та позиція Верховного Суду

5.1. Ухвалою Верховного Суду від 13.01.2025 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ "ОПЕРАТОР ЕНЕРГІЇ" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 31.10.2024 у справі № 916/2486/23; вирішено здійснити розгляд справи у відкритому судовому засіданні.

Ухвалою Верховного Суду від 04.03.2025 зупинено касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ "ОПЕРАТОР ЕНЕРГІЇ" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 31.10.2024 у справі № 916/2486/23 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 920/19/24.

Ухвалою Верховного Суду від 12.01.2026 поновлено касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ "ОПЕРАТОР ЕНЕРГІЇ" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 31.10.2024 у справі № 916/2486/23.

5.2. Заслухавши суддю-доповідачку, прокурора, представника відповідача, дослідивши доводи, наведені в касаційній скарзі та запереченнях на неї, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про необхідність передачі цієї справи на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з огляду на таке.

5.3. Предметом позову в цій справі є вимоги Прокурора в інтересах держави в особі Південного офісу Держаудитслужби, Державного агентства меліорації та рибного господарства України (нова назва - Державне агентство України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм), Дністровського міжрайонного управління водного господарства до ТОВ "ОПЕРАТОР ЕНЕРГІЇ" про визнання недійсними додаткових угод від 07.12.2021 № 3, від 09.12.2021 № 4, від 13.12.2021 № 5 до договору про постачання електричної енергії від 02.11.2021 № 91, укладеного між Дністровським міжрайонним управлінням водного господарства та ТОВ "ОПЕРАТОР ЕНЕРГІЇ", та про стягнення з ТОВ "ОПЕРАТОР ЕНЕРГІЇ" на користь Дністровського міжрайонного управління водного господарства безпідставно сплачених коштів у розмірі 201 279,85 грн.

5.4. Позовні вимоги Прокурора обґрунтовані тим, що 02.11.2021 між Дністровським міжрайонним управлінням водного господарства та ТОВ "ОПЕРАТОР ЕНЕРГІЇ" було укладено договір про закупівлю електричної енергії № 91. Відповідно до умов цього договору та додатків до нього предметом договору є електрична енергія (ДК 021:2015, код: 09310000-5 "електрична енергія") за ціною 3,765740 грн (з ПДВ) за 1 кВт*год; обсяг електричної енергії: 1 026 315 кВт*год, загальною вартістю 3 864 835,79 грн. Надалі, як стверджував Прокурор, між Дністровським міжрайонним управлінням водного господарства та ТОВ "ОПЕРАТОР ЕНЕРГІЇ" укладено додаткові угоди від 07.12.2021 № 3, від 09.12.2021 № 4, від 13.12.2021 № 5 до договору про постачання електричної енергії від 02.11.2021 № 91.

Проте, на думку Прокурора, внаслідок укладення оспорюваних додаткових угод з дня укладення основного договору було підвищено ціну на електричну енергію з 3,765740 грн за 1 кВт*год до 5,0 грн за 1кВт*год, тобто на 32,78 %. При цьому, як зазначав Прокурор, Дністровське міжрайонне управління водного господарства та ТОВ "ОПЕРАТОР ЕНЕРГІЇ" в якості підстав для укладення додаткової угоди від 07.12.2021 № 3 взяли до уваги період із 01.09.2021 до 30.10.2021, тобто період до моменту укладення договору про постачання електричної енергії від 02.11.2021 № 91.

Наведене, за доводами Прокурора, є порушенням положень статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", статті 653 Цивільного кодексу України. Тому Прокурор зазначав про наявність підстав, передбачених статтями 203, 215 Цивільного кодексу України, для визнання недійсними додаткових угод від 07.12.2021 № 3, від 09.12.2021 № 4, від 13.12.2021 № 5 до договору про постачання електричної енергії від 02.11.2021 № 91. Крім того, за твердженням Прокурора, в цьому випадку загальна сума переплати складає 201 279,85 грн (1 887 459,38 грн - 1 686 215,53 грн), які слід стягнути з ТОВ "ОПЕРАТОР ЕНЕРГІЇ" на користь Дністровського міжрайонного управління водного господарства як безпідставно сплачені кошти.

5.5. Господарський суд першої інстанції, розглянувши справу № 916/2486/23 по суті позовних вимог, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову Прокурора в інтересах держави в особі Південного офісу Держаудитслужби, Державного агентства меліорації та рибного господарства України (нова назва - Державне агентство України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм), Дністровського міжрайонного управління водного господарства.

5.6. Апеляційний господарський суд, переглянувши рішення господарського суду першої інстанції в апеляційному порядку, не погодився з висновками місцевого господарського суду. Тому апеляційний господарський суд скасував рішення господарського суду першої інстанції та ухвалив нове рішення, яким задовольнив позов Прокурора в інтересах держави в особі Південного офісу Держаудитслужби, Державного агентства меліорації та рибного господарства України (нова назва - Державне агентство України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм), Дністровського міжрайонного управління водного господарства.

5.7. ТОВ "ОПЕРАТОР ЕНЕРГІЇ" не погоджується з висновками апеляційного господарського суду, а тому звернулося з касаційною скаргою на постанову суду апеляційної інстанції в цій справі. ТОВ "ОПЕРАТОР ЕНЕРГІЇ", звертаючись із касаційною скаргою, посилається на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

5.8. Касаційна скарга ТОВ "ОПЕРАТОР ЕНЕРГІЇ" з посиланням на положення пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України мотивована тим, що апеляційний господарський суд, ухвалюючи оскаржувану постанову, порушив приписи статті 53 Господарського процесуального кодексу України, неправильно застосував положення статті 23 Закону України "Про прокуратуру", статей 41, 44 Закону України "Про публічні закупівлі", статті 22 Бюджетного кодексу України, статей 651, 653, 1212 Цивільного кодексу України та не врахував висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 26.01.2022 у справі № 917/2041/20, від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16, від 29.05.2019 у справі № 367/2022/15-ц, від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17, від 25.06.2019 у справі № 910/17792/17, від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц, від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22, від 06.07.2021 у справі № 911/2169/20, від 15.04.2020 у справі № 363/4656/16-ц, від 18.06.2021 у справі № 927/491/19, від 16.03.2021 у справі № 910/11847/19, від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18, від 23.10.2019 у справі № 922/3013/18.

5.9. Зокрема, скаржник із посиланням на приписи статті 53 Господарського процесуального кодексу України, статті 23 Закону України "Про прокуратуру" та висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.07.2021 у справі № 911/2169/20, зазначає про заборону здійснення Прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній. При цьому, як зазначає скаржник, приписи статті 23 Закону України "Про прокуратуру" повинні застосовуватися з урахуванням того, що суб`єкт, в особі якого Прокурор може подати позов в інтересах держави, має бути суб`єктом владних повноважень незалежно від статусу юридичної особи.

Разом із тим ТОВ "ОПЕРАТОР ЕНЕРГІЇ" зазначає, що Прокурор у цій справі подав позов в інтересах держави в особі, зокрема, Дністровського міжрайонного управління водного господарства. Проте, за доводами ТОВ "ОПЕРАТОР ЕНЕРГІЇ", Дністровське міжрайонне управління водного господарства не наділене у спірних правовідносинах функціями уповноваженого державного орану, тобто не є суб`єктом владних повноважень. Скаржник також зазначає, що відповідно до відомостей із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань Дністровське міжрайонне управління водного господарства є самостійною юридичною особою (державною установою) із процесуальною дієздатністю, яка може самостійно здійснювати захист своїх прав та інтересів у суді.

При цьому, як зазначає ТОВ "ОПЕРАТОР ЕНЕРГІЇ", Дністровське міжрайонне управління водного господарства за договором про закупівлю електричної енергії від 02.11.2021 № 91 частково розрахувалося за отриману електричну енергію власними грошовими коштами, а частково - грошовими коштами з державного бюджету України. За таких обставин, на думку скаржника, Прокурор у цьому випадку подав позов в інтересах держави в особі Дністровського міжрайонного управління водного господарства з порушенням приписів статті 53 Господарського процесуального кодексу України та положень статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

5.10. Водночас апеляційний господарський суд, досліджуючи питання щодо наявності підстав для представництва Прокурором інтересів держави в особі Дністровського міжрайонного управління водного господарства, зазначив, що згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 393 "Про затвердження Положення про Державне агентство водних ресурсів України" Державне агентство водних ресурсів України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра захисту довкілля та природних ресурсів, який реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства, управління, використання та відтворення поверхневих водних ресурсів.

При цьому суд установив, що відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України 12.08.2022 № 714-р "Про передачу цілісних майнових комплексів держав підприємств, установ та організацій до сфери управління Державного агентства меліорації та рибного господарства" та акта приймання-передачі від 30.12.2022 цілісний майновий комплекс Дністровського міжрайонного управління водного господарства, який належав до сфери управління Державного агентства водних ресурсів України, переданий до сфери управління Державного агентства меліорації та рибного господарства України.

Тому апеляційний господарський суд констатував, що Дністровське міжрайонне управління водного господарства є центральним органом виконавчої влади, який у розумінні статті 22 Бюджетного кодексу України є розпорядником бюджетних коштів (за рахунок яких здійснювалася закупівля електричної енергії за договором), що уповноважений на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань та здійснення видатків з бюджету та зобов`язаний ефективно і раціонально використовувати бюджетні кошти, чим сприяти недопущенню порушень інтересів держави у бюджетній сфері й у сфері публічних закупівель. За таких обставин апеляційний господарський суд виснував, що в цьому випадку Прокурор дотримався визначеної законодавством процедури представництва інтересів держави в суді та підтвердив наявність підстав для представництва Дністровського міжрайонного управління водного господарства.

5.11. Проте колегія суддів не погоджується з такими висновками апеляційного господарського суду, оскільки вважає, що Дністровське міжрайонне управління водного господарства не є центральним органом виконавчої влади, а тому Прокурор не мав правових підстав подавати позов в особі Дністровського міжрайонного управління водного господарства.

5.12. Водночас колегія суддів установила, що в постанові Верховного Суду від 14.01.2025 у справі № 916/2714/23 викладено висновки щодо застосування приписів статті 53 Господарського процесуального кодексу України та положень статті 23 Закону України "Про прокуратуру" в подібних правовідносинах.

5.13. Так, Верховний Суд у постанові від 14.01.2025 у справі № 916/2714/23 за позовом керівника Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Південного офісу Держаудитслужби, Державного агентства меліорації та рибного господарства України, Ізмаїльського управління водного господарства до Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія" про визнання недійсними додаткових угод до договору про постачання електричної енергії та повернення безпідставно сплачених коштів розглядав доводи відповідача про порушення судами положень статті 53 Господарського процесуального кодексу України та про неправильне застосування судами приписів статті 23 Закону України "Про прокуратуру" стосовно неможливості здійснення Прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній (Ізмаїльського управління водного господарства).

5.14. При цьому Верховний Суд у постанові від 14.01.2025 у справі № 916/2714/23, розглянувши доводи відповідача про порушення судами положень статті 53 Господарського процесуального кодексу України та про неправильне застосування судами приписів статті 23 Закону України "Про прокуратуру", сформулював такі висновки:

" 7.41. З вищезазначених норм та встановленими матеріалами справи обставин випливає, що у даному випадку загроза порушення інтересів держави полягає у порушенні чинного законодавства про публічні закупівлі і саме Ізмаїльське управління є органом, уповноваженим державою здійснювати заходи щодо розпорядження бюджетними коштами саме з метою забезпечення потреб держави або територіальної громади. Однак, будучи обізнаним про такі порушення жодних заходів щодо повернення такої не вжив.

…7.50. Таким чином, у вирішенні доводів касаційної скарги виходячи із обставин справи, встановлених попередніми судовими інстанціями та з урахуванням наведених вище висновків Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів наголошує, що в силу вимог статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор наділений повноваженнями звернутися з позовом на захист інтересів держави в особі саме того органу владних повноважень, на відновлення прав якого безпосередньо спрямований позов у спірних правовідносинах та на задоволення прав та інтересів якого і заявлено позовну вимогу (про стягнення, повернення майна).

7.51. Отже, незалежно від того, що позивач 3 є стороною оспорюваних Додаткових угод № 1-8 Прокурор подав позов в інтересах Ізмаїльського управління, як належного отримувача коштів у розмірі 71910,09 грн в порядку, визначеному законом".

За висновком Верховного Суду, позивач-3 (Ізмаїльське управління водного господарства) був обізнаний про неефективність використання державних коштів, однак дій щодо звернення до суду з позовом із метою захисту інтересів держави не вчиняв, що свідчить про неналежне виконання повноважень щодо захисту майнових прав держави. З урахуванням наведеного Суд виснував, що прокурор належним чином обґрунтував наявність підстав для представництва інтересів держави в особі Ізмаїльського управління водного господарства.

5.15. При цьому такий висновок з приводу представництва прокуратурою інтересів держави в особі органів, які реалізують державну політику у сфері управління, використання, відтворення водних ресурсів, експлуатацію меліоративних систем та захист від шкідливої дії вод на відповідній території, і які здійснюють розпорядження бюджетними коштами є універсальним. При цьому суб`єкти, об`єкт та зміст правовідносин з урахуванням предмета і підстав позову у справі № 916/2714/23 та у справі № 916/2486/23, що розглядається, є подібними. Тому колегія суддів зазначає, що правовідносини у справі № 916/2486/23 з урахуванням критеріїв подібності, визначених у пунктах 39, 96, 97 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19, є подібними із правовідносинами у справі № 916/2714/23.

5.16. Водночас колегія суддів не погоджується з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду від 14.01.2025 у справі № 916/2714/23, щодо застосування положень статті 53 Господарського процесуального кодексу України та статті 23 Закону України "Про прокуратуру" в частині можливості представництва прокурором інтересів держави в особі управління водного господарства у подібних правовідносинах, виходячи з такого.

5.17. Колегія суддів зазначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина 2 статті 19 Конституції України).

Зазначеним конституційним приписом встановлено обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватися принципу законності під час здійснення своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади відповідно до принципу її поділу.

5.18. Прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом (пункт 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України). Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом (частина 2 статті 131-1 Конституції України).

5.19. Згідно зі статтею 1 Закону України "Про прокуратуру" (тут і далі - в редакції, чинній на момент подання Прокурором позову до суду) прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

5.20. Питання щодо представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України "Про прокуратуру", в частині 1 якої зазначено, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

5.21. Згідно з абзацом 1 частини 2 статті 23 зазначеного Закону прокурор здійснює представництво в суді інтересів громадянина (громадянина України, іноземця або особи без громадянства) у випадках, якщо така особа не спроможна самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність, а законні представники або органи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси такої особи, не здійснюють або неналежним чином здійснюють її захист.

5.22. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (абзац 1 частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру").

5.23. Отже, прокурор наділений повноваженнями здійснювати представництво в суді лише двох суб`єктів права - громадянина (громадянина України, іноземця або особи без громадянства) та держави, і не наділений повноваженнями здійснювати представництво в суді інших суб`єктів права.

5.24. Абзац 3 частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачає заборону здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов`язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об`єднань.

5.25. У справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (частина 3 статті 41 Господарського процесуального кодексу України). Відповідно до частини 3 статті 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

5.26. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 Господарського процесуального кодексу України (частина 4 статті 53 Господарського процесуального кодексу України).

5.27. Відповідно до статті 170 Цивільного кодексу України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

5.28. Отже, держава у цивільних (господарських) правовідносинах діє через органи державної влади, а не через державні чи комунальні підприємства / заклади. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 31.10.2023 у справі № 913/157/22, від 22.08.2023 у справі № 924/564/22, від 22.08.2023 у справі № 922/1775/22.

5.29. У постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежно здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

5.30. При цьому поняття "компетентний орган" у цій постанові вживається у значенні органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.

5.31. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає в цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема цивільних, правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах. Подібні висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.07.2022 у справі № 910/5201/19, від 05.10.2022 у справі № 923/199/21, від 05.10.2055 у справі № 922/1830/19.

5.32. Велика Палата Верховного Суду також зазначала, що в судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах. Тобто під час розгляду справи у суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган. Подібні висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.02.2019 у справі № 761/3884/18, від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц.

5.33. Тому, зокрема, наявність чи відсутність у органу, через який діє держава, статусу юридичної особи, значення не має. Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.07.2021 у справі № 911/2169/20.

5.34. Велика Палата Верховного Суду також у постанові від 06.07.2021 у справі № 911/2169/20 виснувала, що заборона на здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, передбачена абзацом 3 частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратору", має застосовуватися з урахуванням приписів абзацу 1 частини 3 цієї статті, який передбачає, що суб`єкт, в особі якого прокурор може звертатися з позовом в інтересах держави, має бути суб`єктом владних повноважень незалежно від наявності статусу юридичної особи.

5.35. Отже, Велика Палата Верховного Суду визначила два критерії, за умови існування яких не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави, а саме: 1) представництво інтересів держави в особі державних компаній; 2) позивач не є органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень.

5.36. Крім того, Велика Палата Верховного Суду в постановах від 10.12.2025 у справі № 344/12305/18, від 21.06.2023 у справі № 905/1907/21 підтвердила свої висновки, викладені в постанові від 06.07.2021 у справі № 911/2169/20, про те, що: "заборона на здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, передбачена абзацом 3 частини 3 статті 23 Закону № 1697-VII, має застосовуватись з урахуванням положень абзацу 1 частини 3 цієї статті, який передбачає, що суб`єкт, в особі якого прокурор може звертатись із позовом в інтересах держави, має бути суб`єктом владних повноважень незалежно від наявності статусу юридичної особи. Разом з цим слід враховувати, що у контексті засадничого положення частини другої статті 19 Конституції України відсутність у Законі № 1697-VII інших окремо визначених заборон на здійснення представництва прокурором, окрім спеціальної заборони на представництво державних компаній, не слід розуміти як таку, що розширює встановлені в абзаці першому частини третьої статті 23 Закону № 1697-VII межі для здійснення представництва прокурором законних інтересів держави".

5.37. При цьому Велика Палата Верховного Суду в постанові від 10.12.2025 у справі № 344/12305/18 виснувала, що на відміну від прокурора та органів, через які діє держава, юридичні особи, які не є такими органами, діють як самостійні суб`єкти права - учасники правовідносин. Конституцією України та Законом України "Про прокуратуру" не передбачена можливість прокурора здійснювати процесуальні та інші дії, спрямовані на захист інтересів юридичних осіб. Зокрема, до повноважень прокурора не належить здійснення представництва в суді державних підприємств. Подібні висновки також викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2019 у справі № 923/876/16.

5.38. При цьому виключними випадками, в яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави.

5.39. Таким чином, прокурор наділений повноваженнями здійснювати представництво в суді лише двох суб`єктів права - громадянина (громадянина України, іноземця або особи без громадянства) та держави, і не наділений повноваженнями здійснювати представництво в суді інших суб`єктів права. Подібні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц і постанові Верховного Суду від 06.05.2025 у справі № 922/639/23. Водночас суб`єкт, в особі якого прокурор може звертатися з позовом в інтересах держави, має бути суб`єктом владних повноважень незалежно від наявності статусу юридичної особи.

5.40. Разом із тим Дністровське міжрайонне управління водного господарства згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є державною організацією (установою, закладом), юридичною особою.

5.41. Наказом Державного агентства меліорації та рибного господарства України від 30.12.2022 № 471 "Про затвердження Положення про Дністровське міжрайонне управління водного господарства" було затверджено Положення про Дністровське міжрайонне управління водного господарства. Надалі наказом Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм від 13.03.2024 № 127 визнано таким, що втратив чинність, наказ Державного агентства меліорації та рибного господарства України від 30.12.2022 № 471 "Про затвердження Положення про Дністровське міжрайонне управління водного господарства" та затверджено, зокрема, Положення про Дністровське міжрайонне управління водного господарства.

Так, відповідно до цього Положення Дністровське міжрайонне управління водного господарства є бюджетною неприбутковою організацією, що утворена та зареєстрована в порядку, визначеному законом, і належить до сфери управління центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства та гідротехнічної меліорації земель, управління, використання та відтворення поверхневих водних ресурсів - Державного агентства водних ресурсів. Дністровське міжрайонне управління водного господарства в межах своїх повноважень забезпечує на території Біляївського, Балтського, Овідіопольського та Іванівського районів Одеської області вирішення питань щодо експлуатації державних меліоративних систем, управління, використання та відтворення поверхневих водних ресурсів, гідротехнічної меліорації земель, вирішує в установленому порядку разом з місцевими органами виконавчої влади та іншими організаціями питання забезпечення населення і галузей економіки Біляївського, Балтського, Овідіопольського та Іванівського районів Одеської області водними ресурсами, здійснює від імені Державного агентства водних ресурсів України виробничі функції з управління інженерною інфраструктурою меліоративних систем та її окремими об`єктами, що перебувають у державній власності.

5.42. При цьому колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 12 частини 1 статті 2 Бюджетного кодексу України бюджетні установи - органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету. Бюджетні установи є неприбутковими.

5.43. Отже, бюджетна неприбуткова організація - це створена державою або органом місцевого самоврядування установа, яка фінансується за рахунок коштів державного або місцевого бюджетів та здійснює діяльність у суспільних інтересах без мети отримання прибутку.

5.44. Водночас за змістом статей 6, 19 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

5.45. При цьому орган державної влади - це структурний елемент державного апарату (група осіб або одна особа), наділений владними повноваженнями для виконання функцій держави, що діє на підставі Конституції та законів. Специфічними ознаками державних органів, які вирізняють їх з-поміж інших державних установ, є те, що вони: здійснюють державне управління; здійснюють завдання та функції держави; наділені владними повноваженнями.

5.46. З урахуванням наведеного колегія суддів зазначає, що Дністровське міжрайонне управління водного господарства не наділене ознаками органу державної влади. Тому колегія суддів вважає, що Дністровське міжрайонне управління водного господарства є бюджетною організацією, створеною органом державної влади. При цьому наявність повноважень щодо забезпечення раціонального використання бюджетних коштів, на думку колегії суддів, не є підставою для віднесення Дністровського міжрайонного управління водного господарства до органів державної влади.

5.47. Водночас відповідно до Положення про Державне агентство меліорації та рибного господарства України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 № 895 (у редакції, чинній на момент подання позову Прокурором до суду), Державне агентство меліорації та рибного господарства України (Держрибагентство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання та відтворення водних біоресурсів, регулювання рибальства, меліорації земель та експлуатації державних водогосподарських об`єктів комплексного призначення, міжгосподарських зрошувальних і осушувальних систем. Держрибагентство (орган рибоохорони) здійснює свої повноваження безпосередньо, а також через утворені в установленому порядку територіальні органи (органи рибоохорони).

5.48. При цьому постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2011 № 1263 "Про утворення територіальних органів Державного агентства рибного господарства" утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державного агентства рибного господарства, реорганізувавши шляхом перетворення юридичні особи, які належать до сфери управління Державного агентства рибного господарства, за переліком згідно з додатком. Крім того, в додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 № 1066-р "Деякі питання територіальних органів Державного агентства меліорації та рибного господарства" наведено перелік територіальних органів Держрибагентства, які перейменовуються. Проте Дністровське міжрайонне управління водного господарства не належить до таких територіальних органів Державного агентства меліорації та рибного господарства України.

5.49. Тому, на думку колегії суддів, Прокурор із порушенням заборони, встановленої частиною 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", подав позов у цій справі в інтересах Дністровського міжрайонного управління водного господарства, яке не є органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень.

5.50. При цьому Дністровське міжрайонне управління водного господарства, яке є юридичною особою, наділене відповідною процесуальною дієздатністю, що дозволяє йому самостійно здійснювати захист своїх прав та інтересів у суді.

5.51. Тому колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновків Верховного Суду щодо застосування приписів статті 53 Господарського процесуального кодексу України та положень статті 23 Закону України "Про прокуратуру", викладених у постанові від 14.01.2025 у справі № 916/2714/23, про те, що прокурор наділений повноваженнями звернутися з позовом на захист інтересів держави в особі управління водного господарства.

5.52. Частиною 2 статті 302 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.

5.53. З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про необхідність передачі справи № 916/2486/23 на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Керуючись статтями 234, 235, 302, 303 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В :

Передати справу № 916/2486/23 за позовом виконуючого обв`язки керівника Біляївської окружної прокуратури в інтересах держави в особі: Південного офісу Держаудитслужби, Державного агентства меліорації та рибного господарства України (нова назва - Державне агентство України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм), Дністровського міжрайонного управління водного господарства до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПЕРАТОР ЕНЕРГІЇ" про визнання недійсними додаткових угод та повернення безпідставно сплачених коштів у розмірі 201 279,85 грн на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуюча Н. О. Багай

Судді Т. Б. Дроботова

Ю. Я. Чумак