ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2026 р.м. ХарківСправа № 922/4428/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Трофімова І.В.

при секретарі судового засідання Сидоренко О.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень" (04119, вул. Юрія Іллєнка, 83-Д, м. Київ) Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Акціонерне товариство "Укрнафта" (04053, м. Київ, провулок Несторівський, 3-5)
до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно- монтажне управління "Енергоюжспецстрой" (61022, м. Харків, пр-т Правди, 10, к. 27-Е) 2) ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) 3) ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) 4) Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа Композіт" (62203, Харківська обл., Золочівський р-н, смт Золочів, провулок Разіна, б. 8-Б) 5) Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Укренергоспецмонтаж" (61058, м. Харків, пр. Правди, 10, кім. 604)
про стягнення 3'755'036,19 грн
за участю представників:

позивача - Єфремової І.В.;

інші учасники справи в судове засідання не з`явились

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Банк інвестицій та заощаджень" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-монтажне управління "Енергоюжспецстрой", 2) ОСОБА_1 , 3) ОСОБА_2 , 4) Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа Композіт", 5) Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Укренергоспецмонтаж", в якій просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за Договором про надання банківської гарантії №2303 від 28.08.2024 у розмірі 3'755'036,19 грн, у тому числі:

- заборгованість по відшкодуванню витрат по Гарантії (основний борг) в сумі 2'559'858,96 грн;

- пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань в сумі 641'200,55 грн;

- інфляційні втрати в сумі 172'363,79 грн;

- 3% річних у сумі 62'051,67 грн;

- штраф у розмірі 1% від суми гарантії в сумі 199'561,23 грн (прострочені 3 платежі);

- штраф у фіксованому розмірі в сумі 120'000 грн.

Також позивач просить суд покласти на відповідачів судові витрати.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 15.12.2025 відкрито підготовче провадження у справі №922/4428/25; призначено судове засідання на 14 січня 2026 року о 14:00; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Акціонерне товариство "Укрнафта".

Рух справи висвітлено у відповідних ухвалах суду.

31.12.2025 відповідач 4 (ТОВ "Альфа Композіт") подав відзив, в якому вказав, що для участі у справі буде покладатися на інформацію відповідача 1 як першоджерело, яке є ініціатором Договору про надання № 2303 від 28.08.2024. Також відповідач 4 заперечив проти включення до судових витрат оплату послуг адвоката на стороні позивача.

05.01.2026 відповідач 1 (ТОВ БМУ "Енергоюжспецстрой") подав відзив, в якому визнав позовні вимоги в частині стягнення основної заборгованості, 3% річних та інфляційних втрат. Водночас відповідач 1 заперечив проти стягнення штрафу в розмірі 1% від суми гарантії в сумі 199'561,23 грн, оскільки вважає, що позивач не може три рази нараховувати штраф у відповідності до абз. 1 п. 4.3. Договору за порушення відповідачем 1 обов`язку, передбаченого п. 3.4.2. Договору, а саме несвоєчасного погашення сум за вимогою позивача. Також відповідач 1 вказав про часткову сплату пені в розмірі 55'366,85 грн та просив зменшити штрафні санкції на 85%.

12.01.2026 позивач надав відповідь відзив відповідача 1, в якій вказав, що умовами договору прямо передбачено застосування штрафу саме за кожний окремий випадок невиконання або неналежного виконання зобов`язань, визначених пунктами 3.4.23.4.7 договору та заперечив проти клопотання про зменшення штрафних санкцій.

14.01.2026 відповідач 4 надав заперечення на відповідь на відзив, в яких повторно заперечив проти включення до судових витрат оплату послуг адвоката на стороні позивача.

14.01.2026 відповідач 1 надав заперечення на відповідь на відзив, в яких зокрема навів додаткове обґрунтування для зменшення штрафних санкцій, а саме те, що порівняльний аналіз основних фінансових показників ТОВ БМУ "Енергоюжспецстрой" свідчить про перевищення обсягу кредиторської заборгованості над дебіторською, що впливає на поточну платоспроможність та фінансову стабільність підприємства.

26.01.2026 позивач надав письмові пояснення, які досліджено судом та приєднано до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 28.01.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 18.02.2026 о 14:30 год.

Представник позивача в судовому засіданні 18.02.2026 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з урахуванням часткової сплати пені відповідачем 1.

Представники відповідачів та третьої особи в судове засідання 18.02.2026 не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд установив такі обставини.

28 серпня 2024 року між Акціонерним товариством "Банк інвестицій та заощаджень" (далі Позивач, Гарант) та Товариством з обмеженою відповідальністю будівельно-монтажне управління "Енергоюжспецстрой" (надалі Відповідач 1, Принципал) укладено Договір про надання банківської гарантії № 2303 (далі - Договір).

Договором передбачено, а саме: п. 1.2., п. 1.3, що Гарантія видається Гарантом у вигляді Банківської гарантії забезпечення повернення авансового платежу №03-1/01/2303/3112 на суму 6'652'041,38 грн (шість мільйонів шістсот п`ятдесят дві тисячі сорок одна гривня 38 копійок), яка є невід`ємною частиною цього Договору, права та обов`язки за якою не можуть бути передані іншій особі. Строк дії Гарантії до 31 липня 2025 року включно.

28 серпня 2024 року на підставі Договору Гарант видав Гарантію повернення авансового платежу №03-1/01/2303/3112 від 28.08.2024 (далі - Гарантія) на користь Бенефіціара Публічного акціонерне товариства "Укрнафта" (далі Третя особа, Бенефіціар).

Позивач надав Гарантію з метою забезпечення виконання зобов`язань Принципала по укладеному між Принципалом та Бенефіціаром Договору підряду №13/3295-Р від 19.08.2024 на закупівлю "Реконструкція водопроводу від КНС-2ПД ВРБ-12 (св.241)-св.312 (інв.№48496) Долинської ОТГ Івано-Франківської області (код 45220000-5 за ДК 021:2015, Інженерні та будівельні роботи)" оголошення про проведення відкритих торгів № UA-2024-05-31-008226-a, в частині авансу у випадках, передбачених Договором у розмірі, що покриває суму авансового платежу та складає 6'652'041,38 грн (шість мільйонів шістсот п`ятдесят дві тисячі сорок одна гривня 38 копійок).

Гарант взяв на себе безумовне і безвідкличне зобов`язання сплатити протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати отримання першої письмової вимоги Бенефіціара суму, визначену у вимозі, в межах суми гарантії, що не перевищує суму у розмірі 6'652'041,38 (шість мільйонів шістсот п`ятдесят дві тисячі сорок одна) гривня 38 копійок, за умови, що в тексті вимоги буде посилання на порушення принципалом базових відносин, забезпечених гарантією, без вимоги подання Бенефіціаром інших додаткових документів. Усі платежі за гарантією будуть здійснені Гарантом на користь Бенефіціара незалежно від будь-яких заперечень Принципала або будь-якої третьої особи.

В Гарантії передбачено, що Вимога по гарантії направляється Гаранту через банк Бенефіціара АБ "Укргазбанк", юридична адреса: Україна, 03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1; поштова адреса: Україна, 01015, м. Київ, вул. Старонаводницька, буд. 19,21,23, SWIFT-код: UGASUAUK, який засвідчить, що наявні підписи на вимозі є дійсними, мають юридичну силу та законне відношення до Бенефіціара. З цією метою банк Бенефіціара повинен направити Гаранту авторизоване SWIFT повідомлення. Гарантія набирає чинності з дня отримання Принципалом авансового платежу та діє до 31 липня 2025 року включно.

Пунктом 2.3. Договору передбачено, що належне виконання Принципалом зобов`язань по цьому Договору забезпечується: всім належним Принципалу майном та коштами, на які може бути звернено стягнення в порядку, встановленому чинним законодавством України; неустойкою, передбаченою цим Договором; порукою фізичної особи ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ); порукою фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ); порукою ТОВ фірма "Укренергоспецмонтаж" (); порукою ТОВ "Альфа Композіт" (); заставою грошових коштів (грошового покриття) в АТ "Банк інвестицій та заощаджень", яке повинно бути розміщено Принципалом на рахунку НОМЕР_3 у строк до 01.04.2025 у розмірі 100% залишку боргу (заборгованості, яка виникла внаслідок гарантійного випадку за сплаченими Гарантом коштами).

Підпунктом 3.1.1. пункту 3.1. Договору передбачено, що Гарант має право: вимагати від Принципала відшкодування всіх витрат (включаючи, але не обмежуючись наступними): а) сум, фактично сплачених Гарантом Бенефіціару в порядку та у випадках, передбачених Гарантією; б) збитків, включаючи реальні збитки, упущену вигоду та збитки від інфляційних процесів; в) судових витрат, понесених Гарантом за Гарантією.

11 березня 2025 року Позивач виконав умови Банківської гарантії та сплатив на користь Бенефіціара - АТ "Укрнафта" гарантійну суму в розмірі 6'652'041,38 грн, що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів від 11.03.2025 №295700.

Пунктами 3.4.2. Договору передбачено, що з підписанням цього Договору Принципал зобов`язується: протягом 2 (двох) банківських днів з моменту сплати Гарантом грошових коштів по Гарантії на вимогу Бенефіціара (або на виконання рішення суду) та отримання від Гаранта відповідної вимоги відшкодувати Гаранту в повному обсязі всі витрати (включаючи, але не обмежуючись наступними): а) суми, фактично сплачені Гарантом Бенефіціару в порядку та у випадках, передбачених Гарантією; б) збитки, включаючи реальні збитки, упущену вигоду та збитки від інфляційних процесів; в) судові витрати, понесені Гарантом за Гарантією.

В порушення підпункту 3.4.2. Договору, Відповідач 1 протягом 2-х днів з моменту сплати Гарантом та направлення відповідної вимоги грошових коштів за Банківською гарантією не відшкодував Позивачу фактично сплачену гарантійну суму.

28 березня 2025 року між Позивачем та Відповідачем 1 укладено Додаткову угоду №1 до Договору про надання банківської Гарантії №2303 від 28.08.2024 року, яка є невід`ємною частиною Договору.

Пунктом 2 Додаткової угоди №1 від 28.03.2025 р. Сторони передбачили, що у зв`язку із сплатою Гарантом грошових коштів по Гарантії №03-1/01/2303/3112 від 28.08.2024 на вимогу Бенефіціара у розмірі 6'652'041,38 (шість мільйонів шістсот п`ятдесят дві тисячі сорок одна) гривня 38 копійок та не відшкодуванням Принципалом в строк, передбачений п.п.3.4.2 Договору, витрат по Гарантії в повному обсязі, Сторони погодили наступний графік сплати Принципалом на рахунок № (IBAN): IBANUA0035732 залишку заборгованості по відшкодуванню витрат по Гарантії, який становить 4'656'428,96 грн (чотири мільйони шістсот п`ятдесят шість тисяч чотириста двадцять вісім) гривень 96 копійок:

- до 31.03.2025 включно 390'000,00 грн;

- до 30.04.2025 включно 853'285,00 грн;

- до 31.05.2025 включно 853'285,00 грн;

- до 30.06.2025 включно 853'285,00 грн;

- до 31.07.2025 включно 853'285,00 грн;

- до 31.08.2025 включно 853'288,96 грн.

Пунктом 5 Додаткової угоди №1 від 28.03.2025 передбачено, що сторони дійшли згоди, що за порушення строків відшкодування витрат по Гарантії, передбачених пп. 3.4.2. Договору, Гарант нараховує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення з дати виникнення заборгованості до дати укладання цієї Додаткової угоди до Договору та Принципал зобов`язаний сплатити таку пеню до 10.04.2025 включно.

У разі виникнення простроченої заборгованості Принципала за Договором за встановленим графіком та/або комісією, строком більше ніж 30 календарних днів, заборгованість Принципала буде стягуватись в примусовому порядку (в т.ч. в судовому).

В забезпечення виконання зобов`язань за Договором про надання банківської гарантії № 2303 від 28.08.2024 було укладено:

- між Позивачем та ОСОБА_1 (далі Відповідач 2) Договір поруки № 2303/1-П від 28.08.2024 та 28 березня 2025 року Додаткову угоду №1 до Договору поруки № 2303/1-П від 28.08.2024;

- між Позивачем та ОСОБА_2 (далі Відповідач 3) Договір поруки № 2303/2-П від 28.08.2024 та 28 березня 2025 року Додаткову угоду №1 до Договору поруки № 2303/2-П від 28.08.2024;

- між Позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Альфа Композіт" (далі Відповідач 4) Договір поруки № 2303/3-П від 28.03.2025;

- між Позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю фірма "Укренергоспецмонтаж" (далі Відповідач 5) Договір поруки № 2303/4-П від 28.03.2025.

Умови Договір поруки № 2303/1-П від 28.08.2024, № 2303/2-П від 28.08.2024, № 2303/3-П від 28.03.2025, № 2303/4- П від 28.03.2025 (надалі разом Договори поруки) є ідентичними.

Пунктом 2.1. Договорів поруки передбачено, що Порукою забезпечується відшкодування Гаранту в повному обсязі всіх витрат, понесених Гарантом у зв`язку з виконанням Банківської гарантії №03-1/01/2303/3112 від 28 серпня 2024 року; відшкодування Гаранту фактично сплачених Гарантом Бенефіціару сум; сплата можливої неустойки (пені, штрафів) та інших платежів/сум; відшкодування всіх можливих збитків та витрат, понесених Гарантом за, у зв`язку та/або передбачених Договором про надання банківської гарантії, витрат Гаранта, пов`язаних з захистом Гарантом своїх прав та/або пред`явленням вимог і отриманням виконання за Договором про надання банківської гарантії, та збитків Гаранта, завданих внаслідок порушення (невиконання або неналежного виконання) Принципалом умов Договору про надання банківської гарантії; виконання Принципалом інших умов Договору про надання банківської гарантії та відшкодування інших витрат Гаранта, що випливають з Договору про надання банківської гарантії.

Пунктом 2.1.2. Договір поруки в редакції додаткових угод № 1 передбачено відшкодування Гаранту фактично сплачених Гарантом Бенефіціару сум в порядку та у випадках, передбачених Гарантією, в межах загальної суми відповідальності Гаранта за Гарантією. Сума заборгованості Принципала, яка виникла внаслідок гарантійного випадку за сплаченими Гарантом коштами, станом на 28.03.2025 складає 4'656'428,96 грн (чотири мільйони шістсот п`ятдесят шість тисяч чотириста двадцять вісім) гривень 96 копійок, і повинна бути погашена згідно наступного графіку виплат:

- до 31.03.2025 включно 390'000,00 грн;

- до 30.04.2025 включно 853'285,00 грн;

- до 31.05.2025 включно 853'285,00 грн;

- до 30.06.2025 включно 853'285,00 грн;

- до 31.07.2025 включно 853'285,00 грн;

- до 31.08.2025 включно 853'288,96 грн.

Відповідно до п. 2.3. Договорів поруки Поручитель цим надає свою попередню безвідкличну та безумовну згоду на будь-які уточнення, зміни, в тому числі збільшення, забезпечених порукою зобов`язань, які можуть існувати в майбутньому в результаті внесення змін до Договору про надання банківської гарантії або будь-яким іншим чином, і які можуть впливати на обсяг будь-яких зобов`язань Поручителя за цим Договором. В цілях статті 559 ЦК України, Поручитель спеціально погоджується та підтверджує, що будь-які такі уточнення, зміни (в тому числі збільшення) забезпечених порукою зобов`язань, про які йдеться вище, жодним чином не впливає на дійсність цього Договору та поруки, наданої за цим Договором, та цей Договір та надана за ним порука поширюватимуться та покриватимуть забезпечені порукою зобов`язання в повному обсязі та будь-які та всі їх уточнення, зміни (в тому числі збільшення); та Поручитель погоджується та приймає на себе відповідальність за порушення Принципалом забезпечених порукою зобов`язання у випадку будь-яких таких уточнень, змін (в тому числі збільшень) обсягу та змісту забезпечених порукою зобов`язань.

Згідно з п. 2.5. Договорів поруки Поручитель відповідає перед Гарантом у повному обсязі. Принципал і Поручитель відповідають перед Гарантом як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право Гаранта вимагати виконання забезпечених порукою зобов`язань повністю (чи у будь-якій його частині) як від Принципала та Поручителя разом, так і від кожного окремо.

Позивач зазначає, що станом на 20.11.2025 Відповідачем 1 всього відшкодовано гарантійну суму в розмірі 4'092'182,42 грн. Залишок невідшкодованої гарантійної суми становить 2'559'858,96 грн (6'652'041,38 грн 4'092'182,42 грн).

Крім того, в пункті 3.4.9. Договору сторони передбачили, що підписанням цього Договору Принципал зобов`язується у строк до 01.04.2025 оформити заставу грошових коштів (розмістити грошове покриття) в АТ "Банк інвестицій та заощаджень", на рахунку НОМЕР_3 у розмірі 100% залишку боргу (заборгованості, яка виникла внаслідок гарантійного випадку за сплаченими Гарантом коштами).

У випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язання, передбаченого п.2.3. та пп.3.4.9. Договору щодо оформлення застави грошових коштів (грошового покриття), Принципал зобов`язаний сплатити Гаранту штраф у розмірі 300'000 (триста тисяч) гривень в наступному порядку: одноразово у повному розмірі протягом 1 (одного) місяця з дати невиконання або неналежного виконання зазначеного зобов`язання або частинами (у розмірі не менше 30% від загальної суми штрафу) протягом 3 (трьох) місяців з дати невиконання або неналежного виконання зазначеного зобов`язання.

Відповідач 1 не виконав належним чином зобов`язання щодо оформлення застави грошових коштів (грошового покриття), внаслідок чого йому було нараховано штраф у сумі 300'000 грн.

Позивач вказує, що за порушення підпункту 3.4.9 Договору (а саме, за не оформлення в заставу грошових коштів (не розміщення грошового покриття) у розмірі 100% залишку заборгованості), Відповідачем 1 сплачено 180'000 грн штрафу. Отже, залишок несплаченого Відповідачем 1 штрафу становить 120'000 грн (п. 3.4.9. Договору (300'000 грн 180'000 грн).

Крім того, згідно з п. 4.2. Договору, керуючись ч. 6 ст. 232 ГК України, Сторони домовились, що в разі порушення Принципалом строків відшкодування Гаранту витрат по Гарантії, передбачених п. 3.4.2 даного Договору, Принципал сплачує Гаранту пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення, до повного виконання зобов`язання.

У зв`язку з порушенням Відповідачем 1 строків відшкодування Гаранту витрат по Гарантії, Позивачем нараховано пеню в сумі 641'200,55 грн, а також інфляційні втрати в сумі 172'363,79 грн та 3% річних у сумі 62'051,67 грн.

Крім того, відповідно до п. 4.3. Договору за кожний випадок невиконання або неналежного виконання будь-якого із зобов`язань, зазначених у пунктах 3.4.2 - 3.4.7 цього Договору, Принципал зобов`язаний сплатити Гаранту штраф у розмірі 1% від суми Гарантії, зазначеної в пункті 1.2 цього Договору.

Позивач зазначає, що Відповідач 1 построчив три окремі платежі (не сплатив до 30.06.2025 включно 853'285 грн; до 31.07.2025 включно 853'285 грн; до 31.08.2025 включно 853'288,96 грн), внаслідок чого Позивачем нараховано штраф, передбачений п. 4.3. Договору, в сумі 199'561,23 грн (66'520,41*3).

Не отримавши відшкодування гарантійної суми відповідно до погодженого графіку, Позивач направив на адресу Відповідачів листи-вимоги, які були залишені останніми без відповіді та задоволення.

Враховуючи викладене, з метою захисту своїх прав та інтересів Позивач звернувся до господарського суду з позовом про солідарне стягнення з Відповідачів заборгованості в сумі 3'755'036,19 грн, в тому числі:

- заборгованість по відшкодуванню витрат по Гарантії (основний борг) в сумі 2'559'858,96 грн;

- пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань в сумі 641'200,55 грн;

- інфляційні втрати в сумі 172'363,79 грн;

- 3% річних у сумі 62'051,67 грн;

- штраф у розмірі 1% від суми гарантії в сумі 199'561,23 грн (прострочені 3 платежі);

- штраф у фіксованому розмірі в сумі 120'000 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Стаття 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст. 174 Господарського кодексу України (який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин) (далі ГК України) господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом ч. 1 ст. 546 ЦК України гарантія є видом забезпечення виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 200 ГК України гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні.

Відповідно до ст. 560 ЦК України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно з ст. 569 ЦК України Гарант має право на зворотну вимогу (регрес) до боржника в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові, якщо інше не встановлено договором між гарантом і боржником.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як убачається з матеріалів справи, 11 березня 2025 року Позивач виконав умови Банківської гарантії та сплатив на користь Бенефіціара - АТ "Укрнафта" гарантійну суму в розмірі 6'652'041,38 грн, що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів від 11.03.2025 №295700.

Проте Відповідачем 1 відшкодовано гарантійну суму частково, а саме в розмірі 4'092'182,42 грн. Залишок невідшкодованої гарантійної суми становить 2'559'858,96 грн (6'652'041,38 грн 4'092'182,42 грн).

Крім того, між Позивачем та Відповідачами 2, 3, 4, 5 були укладені Договори поруки, які передбачають відшкодування Гаранту фактично сплачених Гарантом Бенефіціару сум в порядку та у випадках, передбачених Гарантією, в межах загальної суми відповідальності Гаранта за Гарантією.

Згідно з частинами 1, 2 статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Частинами 1, 2 статті 554 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Приписами статтею 543 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі.

З огляду на встановлені судом обставини, беручи до уваги визнання Відповідачами позову в частині стягнення основної заборгованості, 3% річних та інфляційних втрат, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині солідарного стягнення з Відповідачів заборгованості по відшкодуванню витрат по Гарантії (основний борг) в сумі 2'559'858,96 грн, інфляційних втрат у сумі 172'363,79 грн та 3% річних у сумі 62'051,67 грн.

Щодо вимоги про стягнення штрафу в фіксованому розмірі в сумі 120'000 грн суд зазначає таке.

За змістом статей 610, 611, 612 ЦК України невиконання зобов`язання є порушенням зобов`язання, що зумовлює застосування до боржника наслідків, установлених договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (частина 1 статті 548 ЦК України).

За приписами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України).

У пункті 3.4.9. Договору в редакції додаткової угоди № 1 сторони передбачили, що підписанням цього Договору Принципал зобов`язується у строк до 01.04.2025 оформити заставу грошових коштів (розмістити грошове покриття) в АТ "Банк інвестицій та заощаджень", на рахунку НОМЕР_3 у розмірі 100% залишку боргу (заборгованості, яка виникла внаслідок гарантійного випадку за сплаченими Гарантом коштами).

У випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язання, передбаченого п.2.3. та пп.3.4.9. Договору щодо оформлення застави грошових коштів (грошового покриття), Принципал зобов`язаний сплатити Гаранту штраф у розмірі 300'000 (триста тисяч) гривень в наступному порядку: одноразово у повному розмірі протягом 1 (одного) місяця з дати невиконання або неналежного виконання зазначеного зобов`язання або частинами (у розмірі не менше 30% від загальної суми штрафу) протягом 3 (трьох) місяців з дати невиконання або неналежного виконання зазначеного зобов`язання (абз. 2 п. 4.3. Договору в редакції додаткової угоди № 1).

Відповідач 1 не виконав належним чином зобов`язання щодо оформлення застави грошових коштів (грошового покриття), внаслідок чого у Позивача виникло право на стягнення штрафу на підставі абз. 2 п. 4.3. Договору в редакції додаткової угоди № 1.

Відповідно до п. 2.1.3. Договорів поруки порукою забезпечується також сплата можливої неустойки (пені, штрафів) та інших платежів/сум, які підлягають сплаті Кредитору за умовами Кредитного договору, у розмірі, строки, на умовах та в порядку, що визначені Кредитним договором.

Оскільки Відповідачем 1 сплачено 180'000 грн штрафу, вимога про солідарне стягнення з Відповідачів штрафу в сумі 120'000 грн (300'000 грн 180'000 грн) є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення штрафу в розмірі 1% від суми гарантії в сумі 199'561,23 грн (прострочені 3 платежі) суд зазначає таке.

Позивач зазначає, що Відповідачем 1 тричі порушено зобов`язання, яке передбачено п. 3.4.2. Договору. Проте суд не може погодитись з таким висновком.

Так, відповідно до п. 4.3. Договору в редакції додаткової угоди № 1 за кожний випадок невиконання або неналежного виконання будь-якого із зобов`язань, зазначених у пунктах 3.4.2. 3.4.7. цього Договору, Принципал зобов`язаний сплатити Гаранту штраф у розмірі 1% від суми Гарантії, зазначеної в пункті 1.2. цього Договору.

Отже, Відповідач 1 має сплатити штраф за кожний випадок невиконання або неналежного виконання будь-якого із зобов`язань, зазначених у пунктах 3.4.2. 3.4.7. цього Договору.

Так, пунктом 3.4.2. Договору передбачено, що з дня підписання цього Договору Принципал (Відповідач 1) зобов`язується протягом 2 (двох) банківських днів з моменту сплати Гарантом грошових коштів по Гарантії на вимогу Бенефіціара (або на виконання рішення суду) та отримання від Гаранта відповідної вимоги відшкодувати Гаранту в повному обсязі всі витрати (включаючи, але не обмежуючись наступними): а) суми, фактично сплачені Гарантом Бенефіціару в порядку та у випадках, передбачених Гарантією; б) збитки, включаючи реальні збитки, упущену вигоду та збитки від інфляційних процесів; в) судові витрати, понесені Гарантом за Гарантією.

Як убачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, Відповідач 1 у строк, передбачений пунктом 3.4.2. Договору, не відшкодував Позивачу витрати по Гарантії, внаслідок чого у Позивача виникло право на стягнення штрафу в розмірі 1% від суми гарантії в розмірі 66'520,41 грн.

Наслідком порушення Відповідачем 1 умов Договору в частині відшкодування витрат по Гарантії стало укладення між Сторонами Додаткової угоди №1 від 28.03.2025 до Договору, в п. 2 якої Сторони передбачили, що у зв`язку із сплатою Гарантом грошових коштів по Гарантії №03-1/01/2303/3112 від 28.08.2024 на вимогу Бенефіціара у розмірі 6'652'041,38 (шість мільйонів шістсот п`ятдесят дві тисячі сорок одна) гривня 38 копійок та не відшкодуванням Принципалом в строк, передбачений п.п.3.4.2 Договору, витрат по Гарантії в повному обсязі, Сторони погодили наступний графік сплати Принципалом на рахунок № (IBAN): IBANUA0035732 залишку заборгованості по відшкодуванню витрат по Гарантії, який становить 4'656'428,96 грн (чотири мільйони шістсот п`ятдесят шість тисяч чотириста двадцять вісім) гривень 96 копійок:

- до 31.03.2025 включно 390'000,00 грн;

- до 30.04.2025 включно 853'285,00 грн;

- до 31.05.2025 включно 853'285,00 грн;

- до 30.06.2025 включно 853'285,00 грн;

- до 31.07.2025 включно 853'285,00 грн;

- до 31.08.2025 включно 853'288,96 грн.

Тобто шляхом укладення Додаткової угоди № 1 до Договору Сторони змінили строки та порядок відшкодування Відповідачем 1 витрат по Гарантії.

При цьому зміни до пункту 3.4.2. Договору Сторони Додатковою угодою № 1 не вносили.

Таким чином, зобов`язання, яке передбачено в п. 3.4.2. Договору, та зобов`язання, що встановлені п. 2 Додаткової угоди №1 від 28.03.2025 до Договору, це різні зобов`язання (відрізняються строк та порядок виконання), а тому Позивач не має право повторно нараховувати штраф, встановлений п. 4.3. Договору, у зв`язку з порушенням Відповідачем 1 строків, передбачених п. 2 Додаткової угоди №1.

Враховуючи викладене, вимога про солідарне стягнення з Відповідачів штрафу в розмірі 1% від суми гарантії підлягає частковому задоволенню в сумі 66'520,41 грн.

Щодо вимоги про стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов`язань в сумі 641'200,55 грн.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно з п. 4.2. Договору, керуючись ч. 6 ст. 232 ГК України, Сторони домовились, що в разі порушення Принципалом строків відшкодування Гаранту витрат по Гарантії, передбачених п. 3.4.2 даного Договору, Принципал сплачує Гаранту пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення, до повного виконання зобов`язання.

Перевіривши розрахунок пені в сумі 641'200,55 грн за період з 14.03.2025 по 19.11.2025, суд вважає його арифметично вірним та обґрунтованим.

Водночас суд установив, що Відповідачем 1 частково сплачено пеню в сумі 55'366,85 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 259 від 10.04.2025.

Оскільки пеню було сплачено 10.04.2025, тобто ще до звернення з цим позовом до суду, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 55'366,85 грн.

Отже, що вимога про стягнення пені підлягає задоволенню в сумі 585'833,70 грн.

Разом з тим, у відзиві на позовну заяву Відповідач 1 просить суд зменшити розмір штрафних санкцій на 85%.

В обґрунтування своєї позиції Відповідач 1 зазначає, що штрафні санкції є надмірно великими порівняно із збитками Позивача, і враховуючи скрутний фінансовий стан Відповідача 1 в умовах воєнного стану, варто зменшити штрафні санкції на 85% від заявленої Позивачем суми.

Розглядаючи вказане клопотання, суд виходить з наступного.

У відповідності до ст. 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру неустойки наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення неустойки.

При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності. Подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 16.03.2021 у справі №922/266/20.

Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Водночас, висновок суду щодо необхідності зменшення розміру неустойки, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України).

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема, з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто, цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто, має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Аналогічна правова позиція щодо можливості зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд, викладена у постановах Верховного Суду від 30.05.2019 у справі №916/2268/18, від 04.05.2018 у справі №917/1068/17, від 22.01.2019 у справі №908/868/18, від 13.05.2019 у справі №904/4071/18, від 18.02.2020 у справі №920/694/19, від 18.03.2020 у справі №902/417/18.

При цьому, чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі статтею 86 ГПК України, тобто, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Також, реалізуючі свої дискреційні повноваження, передбачені ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обставин справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 24.09.2020 у справі №915/2095/19, від 26.05.2020 у справі №918/289/19, від 19.02.2020 у справі №910/1199/19, від 04.02.2020 у справі №918/116/19, від 21.09.2021 у справі №910/10618/20.

У постанові Верховного Суду від 15.06.2022 у справі №922/2141/21 міститься висновок про те, що приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань; при цьому вона має обов`язковий для учасників правовідносин характер.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 26.05.2020 у справі №918/289/19, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому надмірне зменшення розміру пені фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін (пункт 8.28).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 04.02.2020 у справі №918/116/19, зменшення розміру пені на 99 % фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

Отже, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань застосування таких санкцій до боржника є стимулювання належного виконання ним договірних зобов`язань, при цьому надмірне зменшення розміру пені та/або штрафу фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

З огляду на всі фактичні обставини справи, встановлені судом, приймаючи до уваги ступінь виконання зобов`язання Відповідачами, відсутність доказів понесення Позивачем збитків у результаті порушення Відповідачем 1 зобов`язання та виходячи із загальних засад цивільного законодавства, а саме, справедливості, добросовісності, розумності, суд дійшов висновків про наявність підстав для реалізації права щодо зменшення розміру нарахованої пені на 50 % відсотків і таке зменшення є оптимальним балансом інтересів сторін у спорі. Підстав для зменшення розмірів штрафів суд не вбачає.

Враховуючи викладене, з Відповідачів слід солідарно стягнути пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань в сумі 292'916,85 грн.

У прохальній частині позовної заяви Позивач також просить вказати органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення, здійснювати нараховування пені за формулою: Пеня = С ? (Подвійна облікова ставка НБУ / 365 або 366) ? Д/100; (С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення) на суму боргу 2'559'858,96 грн за період з 20.11.2025 до моменту виконання рішення суду у справі.

Відповідно до ч. 10 ст. 238 ГПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього кодексу.

Згідно з ч. 11, 12 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі. До закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку.

Зважаючи на викладене, суд вважає за можливе зазначити у резолютивній частині рішення про нарахування пені, починаючи з 20.11.2025 і до моменту виконання рішення суду у справі № 922/4428/25.

Щодо судового збору.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Слід зазначити, що у випадку зменшення розміру штрафних санкцій, витрати позивача пов`язані зі сплатою судового збору відшкодовуються з відповідача у повному обсязі.

Враховуючи часткову відмову в позові (щодо вимог про стягнення пені в сумі 55'366,85 грн та штрафу в сумі 133'040,82 грн), з Відповідачів підлягає стягненню судовий збір у сумі 53'499,43 грн.

Щодо клопотання Відповідача 1 про повернення судового збору, у зв`язку з частковим визнанням позову до початку розгляду справи по суті суд зазначає таке.

Системний аналіз положень ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 129, п. 5 ч. 1 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України та ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" дає підстави для висновку, що у разі, зокрема визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу із державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову.

Водночас положення частини першої ст. 130 Господарського процесуального кодексу України та ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" не містять імперативних приписів щодо можливості застосування таких норм лише у випадках саме повного визнання позовних вимог.

Позов - це звернення заінтересованої або іншої уповноваженої на те особи до суду з проханням про розгляд спору пов`язаного з господарською діяльністю та розгляду інших спорів, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

В одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги), згідно з ч. 1 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевикладені міркування суд дійшов висновку про можливість застосування положень ч.1 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України та ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" до спірних правовідносин у частині визнання Відповідачем 1 частково позовних вимог до початку розгляду справи по суті.

Такі приписи необхідно застосовувати до тієї частини майнових та/або немайнових вимог, які визнаються відповідачем до початку розгляду справи по суті. До позовних вимог, які не визнаються і оспорюються, суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат має керуватись загальними правилами розподілу судових витрат, визначених ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.11.2022 року у справі № 910/14479/21.

Враховуючи, що Відповідач-1 частково визнав позов на суму 2'794'274,42 грн (в частині стягнення основної заборгованості, 3% річних та інфляційних втрат) до початку розгляду справи по суті, з Державного бюджету України на користь Позивача підлягає поверненню 20'957,06 грн судового збору (2'794'274,42 грн * 1,5% / 2), сплаченого Позивачем під час подання позову. Решта судового збору в сумі 32'542,37 грн підлягає стягненню з Відповідачів.

На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 13, 73, 74, 76-79, 91, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-монтажне управління "Енергоюжспецстрой" (, місцезнаходження: 61022, м. Харків, пр-т. Правди, 10, к. 27-Е), ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ), Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа Композіт" (, місцезнаходження: 62203, Харківська обл., Золочівський р-н, смт Золочів, провулок Разіна, б. 8-Б), Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Укренергоспецмонтаж" (, Місцезнаходження: 61058, Харківська обл., місто Харків, проспект Правди, будинок 10, кімната 604) на користь Акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень" (, місцезнаходження: 04119, вул. Юрія Іллєнка, 83-Д, м. Київ) заборгованість по відшкодуванню витрат по Гарантії (основний борг) в сумі 2'559'858,96 грн, пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань в сумі 292'916,85 грн, інфляційні втрати в сумі 172'363,79 грн, 3% річних у сумі 62'051,67 грн, штраф у розмірі 1% від суми гарантії в сумі 66'520,41 грн, штраф у фіксованому розмірі в сумі 120'000 грн.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення Господарського суду Харківської області у справі №922/4428/25, в порядку частини 10 статті 238 Господарського процесуального кодексу України нараховувати пеню на фактичну (не сплачену) суму основної заборгованості, починаючи з 20 листопада 2025 року до моменту повної сплати суми основного боргу.

Розрахунок пені здійснювати за такою формулою: Сума пені = (СБ х ПОС х КД):365:100, де СБ - сума боргу; ПОС - розмір подвійної облікової ставка НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня; КД - кількість днів невиконання рішення, а також стягнути солідарно вказану суму нарахованої пені з Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-монтажне управління "Енергоюжспецстрой" (, місцезнаходження: 61022, м. Харків, пр-т Правди, 10, к. 27-Е), ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ), Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа Композіт" (, місцезнаходження: 62203, Харківська обл., Золочівський р-н, смт Золочів, провулок Разіна, б. 8-Б), Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Укренергоспецмонтаж" (, Місцезнаходження: 61058, Харківська обл., місто Харків, проспект Правди, будинок 10, кімната 604) на користь Акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень" (, місцезнаходження: 04119, вул. Юрія Іллєнка, 83-Д, м. Київ).

Роз`яснити органу (особі), що здійснює примусове виконання рішення суду, що в разі часткової сплати відповідачами основного боргу, пеня нараховується на залишок заборгованості, що залишився.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-монтажне управління "Енергоюжспецстрой" (, місцезнаходження: 61022, м. Харків, пр-т Правди, 10, к. 27-Е) на користь Акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень" (, місцезнаходження: 04119, вул. Юрія Іллєнка, 83-Д, м. Київ) судовий збір сумі 6508,48 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень" (, місцезнаходження: 04119, вул. Юрія Іллєнка, 83-Д, м. Київ) судовий збір сумі 6508,47 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь Акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень" (, місцезнаходження: 04119, вул. Юрія Іллєнка, 83-Д, м. Київ) судовий збір сумі 6508,48 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа Композіт" (, місцезнаходження: 62203, Харківська обл., Золочівський р-н, смт Золочів, провулок Разіна, б. 8-Б) на користь Акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень" (, місцезнаходження: 04119, вул. Юрія Іллєнка, 83-Д, м. Київ) судовий збір сумі 6508,47 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Укренергоспецмонтаж" (, Місцезнаходження: 61058, Харківська обл., місто Харків, проспект Правди, будинок 10, кімната 604) на користь Акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень" (, місцезнаходження: 04119, вул. Юрія Іллєнка, 83-Д, м. Київ) судовий збір сумі 6508,47 грн.

Видати накази після набрання рішенням суду законної сили.

Управлінню державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Харкова повернути Акціонерному товариству "Банк інвестицій та заощаджень" (, місцезнаходження: 04119, вул. Юрія Іллєнка, 83-Д, м. Київ) з Державного бюджету 20'957,06 грн судового збору, сплаченого до Господарського суду Харківської області відповідно до платіжної інструкції №330519 від 09 грудня 2025 року, на підставі ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строки, встановлені ст. 254, 256, 257 ГПК України.

Учасники справи:

Позивач: Акціонерне товариство "Банк інвестицій та заощаджень" (, місцезнаходження: 04119, вул. Юрія Іллєнка, 83-Д, м. Київ).

Відповідачі:

1) Товариство з обмеженою відповідальністю будівельно-монтажне управління "Енергоюжспецстрой" (61022, м. Харків, пр-т Правди, 10, к. 27-Е);

2) ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 );

3) ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 );

4) Товариство з обмеженою відповідальністю "Альфа Композіт" (62203, Харківська обл., Золочівський р-н, смт Золочів, провулок Разіна, б. 8-Б);

5) Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Укренергоспецмонтаж" (61058, м. Харків, пр. Правди, 10, кім. 604).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Акціонерне товариство "Укрнафта" (04053, м. Київ, провулок Несторівський, 3-5).

Повний текст рішення складено 23.02.2026.

СуддяІ.В. Трофімов