РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.02.2026Справа № 910/5952/25 (136/1468/25)
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс" (14017, м. Чернігів, вул. Жабинського,13, ідентифікаційний номер 39700642)

до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

про стягнення 71 327,88грн.

в межах справи №910/5952/25

За заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

про неплатоспроможність

Суддя Мандичев Д.В.

Представники учасників: не викликались.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва знаходить справа №910/5952/25 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .

До Липовецького районного суду Вінницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс" до ОСОБА_1 про стягнення 71 327,88грн.

Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 05.08.2025 року справу направлено за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 19.09.2025 справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс" до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості разом з додатками надіслати до Господарського суду м. Києва (вулиця Богдана Хмельницького, 44В, Київ, 01054) для розгляду спору по суті в межах справи № 910/5952/25 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

18.11.2025 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву.

25.11.2025 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Приписами статті 248 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

13.12.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено Договір кредитної лінії № 164501706, відповідно до умов пункту 2.1. якого Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у формі Кредитної лінії, на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом та Комісію за надання кредиту відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання коштів та банківських металів у кредит Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі - Правила).

Згідно умов Договору грошові кошти надаються Позичальнику шляхом переказу на рахунок, використовуючи реквізити платіжної картки, вказаної Позичальником в особистому кабінеті, що відбувається не пізніше, ніж протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення Договору чи ініціювання отримання Позичальником чергового траншу за Договором.

На момент укладення цього Договору строк Дисконтного періоду користування складає днів. Загальний строк Дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п. 3.2. Договору (п. 3.1 Договору).

Згідно п. 3.2 Договору сторони погодили, що встановлений в п. 3.1. Договору строк Дисконтного періоду може бути продовжено Позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного періоду та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів та інших нарахувань строк оплати яких настав (зокрема неустойки), за умови, якщо Позичальником в Особистому кабінеті активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена.

Відповідно до п. 5.3. Договору Позичальник несе відповідальність за правильність наданих Кредитодавцю реквізитів для зарахування суми кредиту, підтверджує, що за наданими реквізитами сума кредиту буде зарахована на його власний рахунок.

У розділі 7 Договору встановлено, що Позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту (у разі її наявності).

Пунктом 7.3 Договору визначено, що Кінцева дата повернення (виплати) Кредиту 12.01.2030.

Комісію за надання кредиту Позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше останнього дня Дисконтного періоду кредитування, визначеного на момент укладення Договору, а саме 12.01.2025 року. У випадку отримання протягом Дисконтного періоду кредитування додаткових Траншів, Комісія, що нараховується за видачу таких Траншів, повинна бути сплачена Позичальником в першу після отримання Траншу обов`язкову дату платежу по Договору, але не пізніше останнього дня Дисконтного періоду кредитування (визначеного на момент укладення відповідної Додаткової угоди з урахуванням можливих Пролонгацій). (пункт 7.5 Договору).

Відповідно до пункту 8.1 Договору Позичальник за користування кредитними коштами зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту в розмірі та порядку, що встановлені цим договором.

Згідно з пунктом 8.2. Договору проценти за користування Кредитом є платою за користування Позичальником наданою йому сумою грошових коштів, належних Кредитодавцю. Процентна ставка за користування Кредитом є Базовою процентною ставкою. Процентна ставка за Договором є фіксованою і не підлягає зміні Кредитодавцем в односторонньому порядку в сторону погіршення для Позичальника. Разом з тим, Кредитодавець має право в односторонньому порядку зменшити загальну вартість Кредиту для Позичальника, що не є зміною істотних умов цього Договору. У разі якщо Позичальник не здійснить повного дострокового погашення всієї суми Кредиту протягом Дисконтного періоду кредитування, то зобов`язання Позичальника по оплаті процентів за користування Кредитом визначаються шляхом множення Базової процентної ставки на фактичну кількість днів користування Кредитом (від дати видачі першого Траншу до закінчення строку дії Договору чи його дострокового розірвання). Фактичне значення загальних витрат за Договором та загальна вартість Кредиту за Договором залежить від обраної моделі поведінки Позичальника і прораховується в порядку описаному нижче.

У пункті 8.3. Договору вказано, що базова процентна ставка складає 0,98 відсотків в день від суми залишку Кредиту, яка знаходиться у Позичальника за кожний день користування ним. що становить 357,70 (триста п`ятдесят сім цілих сім десятих) відсотків річних.

Розмір Комісії, що нараховується за надання першого Траншу за цим Договором становить 1170 грн 00 коп. (п. 8.5. Договору).

За змістом п. 8.8 Договору проценти в розмірі визначеному за правилами цього Договору, нараховуються на фактичну суму залишку Кредиту за кожен день користування Кредитом починаючи з першого дня надання Траншу за Договором та до дня закінчення строку дії цього Договору. Проценти нараховуються щоденно у відсотках від суми Кредиту за кожний день користування ним, за ставкою визначеною в порядку зазначеному вище, із розрахунку наявності 365 днів у році не залежно від того високосний рік чи ні.

У п. 8.9. Договору сторони погодили, що у разі користування Кредитом після 6 (шести) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду жодних знижок на проценту ставку не надається. Перерахунок зобов`язань Позичальника по оплаті процентів під Базову процентну ставку (1,00 процентів), при користуванні Кредитом після спливу 6 (шести) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду, може здійснюватися на вибір Кредитодавця, за весь строк Дисконтного періоду або лише за останні 30 (тридцять) календарних днів дії Дисконтного періоду. Застосування знижок передбачених цим Договором є правом, а не обов`язком Кредитодавця, за винятком повного дострокового погашення Кредиту Позичальником протягом 6 (шести) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду кредитування.

На виконання умов Договору згідно з підтвердженням ТОВ «ПрофітГід» відповідачу перераховані грошові кошти в розмірі 23 400,00 грн. на банківську карту № НОМЕР_2 .

У подальшому, 18.02.2025 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (Новий кредитор) укладено Договір факторингу № МВ-ТП/22.

Згідно з п. 4.1. Договору факторингу наявне право вимоги переходить від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» із моменту підписання Реєстру прав вимоги.

Із Реєстру боржників за кредитними договорами вбачається, що ТОВ «Таліон Плюс» набуло права грошової вимоги, зокрема, до відповідача за кредитним договором № 164501706 від 13.12.2024.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відзначає наступне.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно п. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звертається (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, окрім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Так, данні електронного підпису відповідача, а саме: ПІБ, ІНН, Одноразовий ідентифікатор, час його направлення ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та введення відповідачем, номер телефону на який відповідач отримав алфавітно цифрову послідовність, містяться в Договорі в розділі 15 «Реквізити сторін» та на окремій сторінці до Договору щодо даних про електронні підписи сторін (сторінка 28 Договору).

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

При цьому, відповідачем при укладанні Договору визначено номер електронного платіжного засобу - банківської картки, на яку мав бути наданий кредит.

Суд також ураховує, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та позивач є небанківськими фінансовими установами, діяльність яких регулюється Законом України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», тобто останні не є емітентом банківських послуг в розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Відтак, позивачем за неможливості надання відповідної виписки з банківського рахунку надано на підтвердження видачі кредитних коштів підтвердження ТОВ «ПрофітГід» щодо перерахування грошових коштів у розмірі 23 400,00 грн. на банківську карту відповідача.

Отже, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність факту видачі боржнику кредитних коштів на суму 23 400,00 грн., у той час як останнім до матеріалів справи не надано доказів не отримання грошових коштів, зокрема, виписки з власного банківського рахунку, довідки про відсутність відповідної банківської картки на момент укладення договору та перерахування коштів тощо.

Згідно зі ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний судом недійсним.

Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Дана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010.

Як наголошував відповідач, згідно з п. 7.1. договору орієнтовна дата повернення кредиту 30 днів, а тому строк кредитування закінчився 12.01.2025, після якого нарахування відсотків мало здійснюватися відповідно до норм ст.625 ЦК України.

Однак, із умов Договору слідує, що дисконтний період (30 днів) - це період користування Кредитом, протягом якого Позичальник має право отримувати нові Транші, у тому числі у разі часткового погашення Кредиту протягом строку дії Договору.

У той же час, пунктом 7.3 Договору визначено, що Кінцева дата повернення (виплати) Кредиту є 12.01.2030, відтак нарахування процентів до 10.07.2025, тобто до відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 , правомірно здійснювалося до вказаного періоду в передбаченому Договором розмірі.

Разом із цим, доказів вчинення відповідачем дій щодо продовження строку Дисконтного періоду нарахування за процентною ставкою 0,25 відсотків від суми Кредиту за кожний день користування ним, що становить 91,25 % річних, матеріали справи не містять, у зв`язку з чим нарахування базової процентної ставки - 0,98 відсотків, що становить 357,70 % річних, є обгрунтованим.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Відповідно до п. 9.1.1.5 Кредитного Договору, Кредитодавець має право в будь-який час, в тому числі після закінчення Дисконтного періоду, без згоди позичальника відступити права грошової вимоги за Договором будь-якій фінансовій установі, яка відповідно до закону має право надавати кошти та банківські метали у кредит, та/або послуги з факторингу, шляхом укладання будь-якого не забороненого законом правочину, зокрема договору факторингу.

Отже, на підставі Договору факторингу від 18.02.2025 № МВ-ТП/22 права вимоги до боржника за Договором кредитної лінії від 13.12.2024 № 164501706 перейшли до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс».

При цьому, із витягу Реєстру боржників за кредитними договорами за Договором факторингу від 18.02.2025 № МВ-ТП/22 вбачається, що ТОВ «Таліон Плюс» набуло права грошової вимоги, зокрема, до відповідача за кредитним договором № 164501706 від 13.12.2024.

Так, за умовами п. 4.1. Договору факторингу наявне право вимоги переходить від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» із моменту підписання Реєстру прав вимоги.

Згідно з п. 9.1.2.5. Договору Кредитор зобов`язаний повідомити Позичальника про відступлення права вимоги за Договором протягом 10 (десяти) робочих днів із дати такого відступлення у спосіб, визначений частиною першою статті 25 Закону України «Про споживче кредитування», що забезпечить доведення до відома Позичальника такого факту, в тому числі шляхом відправлення відповідного повідомлення на електронну пошту Позичальника.

У п. 9.1.1.12. Договору погоджено можливість направляти інформаційні повідомлення, щодо виконання цього Договору Позичальнику в електронному вигляді через Особистий кабінет та/або на електронну пошту та/або у вигляді sms-повідомлень на номер телефону, вказаний у Заявці та/ або в месенджері.

У матеріалах справи наявні адресовані відповідачу лист ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» № 164501706/18022025/Э від 18.02.2025 про повідомлення про відступлення права вимоги новому кредитору - ТОВ «Таліон Плюс»; лист ТОВ «Таліон Плюс» про отримання прав вимог до відповідача; досудова вимога ТОВ «Таліон Плюс» про необхідність погашення боргу за Договором.

За положеннями статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Однак, матеріали справи не містять доказів погашення відповідачем заборгованості на користь первісного кредитора за кредитним договором № 164501706 від 13.12.2024.

Відповідно до статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Щодо заявлених до розподілу 5 000,00 грн. витрат на правову допомогу, суд зауважує наступне.

Згідно з частиною 1 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частина 3 статті 123 ГПК України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Положення статті 126 ГПК України передбачають, що для цілей розподілу судових витрат суд враховує: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Із матеріалів справи слідує, що між Адвокатським об`єднанням «Ліга юридичних технологій та інновацій» та позивачем, як клієнтом, укладено договір про надання правової допомоги від 02.12.2024 № 5.

Згідно з пунктом 4.1 договору правова допомога, що надається Адвокатським об`єднанням, клієнтом оплачується в розмірі та обсязі, погодженому в додатках до договору.

01.07.2025 сторонами укладено додаткову угоду № 1072 до договору, в пунктах 1, 2 якої сторони погодили, що вартість послуг Адвокатського об`єднання по супроводженню справи до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 164501706 від 13.12.2024 становить 5 000,00 грн., що включає в себе: аналіз кредитної справи та формування юридичного висновку - 1000,00 грн.; підготовка та направлення повідомлення відповідачу про оплату заборгованості - 500,00 грн.; збір доказів, перевірка, друк та належне засвідчення копій письмових та електронних доказів, підготовка позовної заяви та направлення копії доданих до неї документів до суду - 3 500,00 грн.

Також, 01.07.2025 складено та підписано акт приймання-передачі наданих послуг до договору на суму 5 000,00 грн.

Відповідно до платіжної інструкції кредитового переказу коштів від 01.07.2025 № 1073 позивачем сплачено на користь Адвокатського об`єднання «Ліга юридичних технологій та інновацій» грошові кошти в сумі 5 000,00 грн.

Згідно з положеннями статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №903/390/18, від 21.01.2020 у справі № 916/2982/16, від 07.07.2020 у справі № 914/1002/19.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 ГПК України).

Частиною 6 статті 126 ГПК України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У відзиві на позовну заяву відповідач наголосив на неспівмірності ціни позову та складності справи, а також звернув увагу, що позовна заява підписана та подана директором позивача.

Одночасно, суд зауважує, що підписання позову директором позивача, а не адвокатом, не є підставою для відмови у відшкодуванні витрат на правову допомогу, оскільки в даному випадку позивачем доведено реальність надання такої допомоги за договором від 02.12.2024 № 5.

У даному випадку суд звертається також до правової позиції, викладеної у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

Разом із цим, оцінюючи заявлений до відшкодування розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката, суд виходить з того, щоб відповідні витрати не мали надмірний характер, а також відповідали критеріям співмірності, розумності та обґрунтованості такого розміру з урахуванням обставин справи.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №903/390/18, від 21.01.2020 у справі № 916/2982/16, від 07.07.2020 у справі № 914/1002/19.

Таким чином, виходячи з критеріїв реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, приймаючи до уваги конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін, суд дійшов висновку зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката до 2 000,00 грн.

Згідно з пунктом 1 частини 4 статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс" (14017, м. Чернігів, вул. Жабинського,13, ідентифікаційний номер 39700642) 23400 (двадцять три тисячі чотириста) грн. 00 коп. заборгованості за тілом кредиту, 47927 (сорок сім тисяч дев`ятсот двадцять сім) грн. 88 коп. заборгованості за процентами, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп., витрати на оплату правничої допомоги в розмірі 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 24.02.2026

Суддя Д.В. Мандичев