СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

02 березня 2026 року м. Харків Справа №917/1969/25

Східний апеляційний господарський суд у складі судді:

суддя Гетьман Р.А.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Тіхоненка В`ячеслава Володимировича (вх.№264П від 10.02.2026) на рішення Господарського суду Полтавської області від 19.01.2026 у справі №917/1969/25 (м. Полтава, суддя Кльопов І.Г., повне рішення складено 19.01.2026)

за позовом Комунального підприємства «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, м.Кременчук, Полтавська область,

до Фізичної особи-підприємця Тіхоненка В`ячеслава Володимировича, м.Кременчук, Полтавська область,

про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Тіхоненка В`ячеслава Володимировича про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію та гарячу воду на загальну суму 86062,60грн., з яких сума основного боргу 65 787,83 грн, плата за абонентське обслуговування, 934,38грн., 3% річних в сумі 4 803,58грн. та 14 536,81 грн - інфляційні втрати

Так, предметом спору є вимога позивача про стягнення з відповідача отриманих послуг з постачання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб опалення та розподілу щодо мінімального споживання теплової енергії в приміщеннях, які обладнані індивідуальним вузлом розподільного обліку теплової енергії з урахуванням фактичного споживання, теплової енергії усіма споживачами будинку та плати за абонентське обслуговування за період з січня 2022 по грудень 2023 та абонентської плати за Індивідуальними договорами за №20070 та 10070 з заявами приєднання.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 19.01.2026 позов задоволено. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Тіхоненка В`ячеслава Володимировича на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської заборгованість за спожиту теплову енергію та гарячу воду на загальну суму 86 062,60грн., з яких сума основного боргу 65 787,83грн., плата за абонентське обслуговування 934,38грн., а також 3% річних в сумі 4 803,58грн. та 14 536,81грн. - інфляційні втрати та 3 028,00 грн. судового збору.

Тіхоненко В`ячеслав Володимирович з вказаним судовим рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм чинного законодавства, просить суд: відкрити апеляційне провадження та розглянути справу за відсутності апелянта в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи; за результатами апеляційного перегляду справи скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 19.01.2026 року у справі №917/1969/25 повністю та закрити провадження у справі з підстав наявності такого, що набрало законної сили, рішення суду між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав; у випадку якщо апеляційний суд дійде висновку про відсутність підстав для закриття провадження у справі скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 19.01.2026 року по справі №917/1969/25 повністю та відмовити у задоволенні позовних вимог Комунального підприємства «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до Фізичної особи-підприємця Тіхоненка В`ячеслава Володимировича про стягнення грошових коштів в повному обсязі.

Також скаржник просить визнати поважними причини неподання до суду першої інстанції доказів та прийняти, як виняток, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, а саме:

- акт обстеження від 27.12.2016 року та на його підставі встановити нові обставини, які мають значення для справи, а саме факт неотримання від Комунального підприємства «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області послуг за договором про надання послуг з централізованого опалення та постачання теплової енергії та гарячої води №102/1 від 14.04.2016 року у зв`язку з повним від`єднанням Комунальним підприємством «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області належного апелянту торговельно-побутового приміщення від внутрішньобудинкової системи централізованого теплопостачання та перекриттям і опломбуванням вхідного вентиля до приміщення;

- фотокопії з оригіналів еталонних паперових титульної і останніх сторінок (з підписом Президента України скріпленим Великою Державною Печаткою України і підписом Голови Верховної Ради України скріпленим гербовою печаткою Верховної Ради України) Законів України від 22.06.2017 року №2119-VIII «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та від 09.11.2017 року №2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги».

Також, апелянт просить поновити строк на подачу клопотання про витребування доказів та в порядку підготовки справи до судового розгляду витребувати з Апарату Верховної Ради України фотокопії з оригіналів еталонних паперових титульної і останніх сторінок (з підписом Президента України скріпленим Великою Державною Печаткою України і підписом Голови Верховної Ради України скріпленим гербовою печаткою Верховної Ради України) Закону України від 22.06.2017 року №2119-VIII «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та Закону України від 09.11.2017 року №2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» для дослідження і оцінки на предмет додержання процедури їх підписання Головою Верховної Ради України і Президентом України.

Разом з цим, апелянт просить врахувати незадовільний матеріальний стан та звільнити його від сплати судового збору.

Системою автоматизованого розподілу справ відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 10.02.2026 для розгляду справи №917/1969/25 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Гетьман Р.А., суддя Склярук О.І., суддя Хачатрян В.С.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.02.2026 витребувано у Господарського суду Полтавської області матеріали справи 917/1969/25. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи.

23.02.2026 матеріали справи №917/1969/25 надійшли до Східного апеляційного господарського суду (вх.№2147).

Розглянувши вказану апеляційну скаргу на предмет дотримання заявником процесуальних норм, суддя-доповідач дійшов висновку про залишення її без руху, враховуючи таке.

Статтею 258 ГПК України встановлено вимоги до форми і змісту апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 258 ГПК України, до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Відповідно до частини 2 статті 123 ГПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до підпункту 6 пункту 2 частини 2 статті 4 вказаного закону, за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду судовий збір справляється у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Згідно з підпунктом 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до положень статті 4 Закону України «Про судовий збір», в редакції на день подання скарги, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», встановлено у 2025 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць з 01.01.2025 у розмірі 3028,00 грн.

У даному випадку за подання до апеляційного господарського суду апеляційної скарги на рішення суду апелянт повинен сплатити судовий збір у розмірі 4 542,00 грн ((86 062,60 грн *1,5%, але не менше 3028,00 грн)*150%).

Натомість, скаржником заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, в якому останній, з посиланням на пункт 1 частини 1 та частину 2 статті 8 Закон України «Про судовий збір» просить врахувати його незадовільний майновий стан та звільнити його від сплати судового збору.

Апелянт зазначає, що у зв`язку з припиненням ним підприємницької діяльності (запис у ЄДР №008000930 від 19.12.2023 року), він не має доходів від такої діяльності. Також скаржник посилається на те, що згідно з відомостями ДПС №1603-26-01721 від 02.02.2026 року та даних Реєстру застрахованих осіб (форма ОК-7) від 21.01.2026 року, у апелянта за попередній календарний 2025 рік відсутні будь-які доходи від трудових, цивільно-правових відносин чи проходження військової служби. Таким чином, його річний дохід за 2025 рік дорівнює нулю. З огляду на те, що розмір судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Полтавської області від 19.01.2026 року у справі №917/1969/25 становить 4 542,00 грн (150% від ставки 3028,00 грн), дана сума перевищує 5 відсотків річного доходу апелянта за попередній календарний рік. Враховуючи документально підтверджений майновий стан, апелянт просить суд звільнити його від сплати судового збору на підставі статті 8 Закону України «Про судовий

Розглянувши вказане клопотання, суд зазначає наступне.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік умов, за яких суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, а також зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.

Так, відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарний рік фізичної особи, яка подає позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу; або

2) особами, які подають позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу, є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю; або

4) заявником (позивачем) у межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) є юридична або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, яка перебуває у судових процедурах розпорядження майном, санації або реструктуризації боргів, за клопотанням арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією) або боржника.

Згідно з частиною 2 статті 8 зазначеного вище Закону суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині 1 цієї статті.

Частиною 3 статті 8 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що при визначенні майнового стану особи для цілей цієї статті суд може враховувати інформацію про розмір доходів за попередній календарний рік, перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, наявність у власності нерухомого, рухомого майна та/або іншого цінного майна, а також інші обставини, які мають значення для оцінки майнового стану особи.

Варто зауважити, що Законом України «Про судовий збір» визначений перелік осіб, які безумовно звільнені від сплати судового збору у всіх інстанціях у силу закону, який наділяє їх певним статусом, або виходячи із чітко визначеного предмета спору. Цей перелік наведений у статті 5 зазначеного Закону та є вичерпним.

Положення ж статті 8 Закону України «Про судовий збір» містять виключний перелік умов, за наявності яких суд може відстрочити або розстрочити сплату судового збору, зменшити його розмір або звільнити від сплати судового збору.

З аналізу статті 8 Закону України «Про судовий збір» чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 січня 2021 року у справі №0940/2276/18.

Отже, єдиною підставою за якою суд має право (однак не зобов`язаний) відстрочити чи розстрочити сплату судового збору, зменшити його розмір або звільнити від його сплати є врахування судом майнового стану заявника.

При цьому, особа, яка заявляє відповідне клопотання повинна навести доводи і надати докази на підтвердження того, що її майновий/фінансовий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Натомість, визначення судом майнового стану сторони є оціночним і залежить від поданих доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану.

Згідно з позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 04 липня 2018 року у справі №686/114/16-ц, положення Закону України «Про судовий збір» не містять вичерпного й чітко визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи; у кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі поданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (п. 44 рішення ЄСПЛ у справі «Kniat v. Poland», заява №71731/01; п. 63- 64 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland», заява №73547/01).

З урахуванням зазначених рішень Європейського суду з прав людини, Верховний Суд, у постановах від 21.10.2022 у справі № 905/1059/21 та від 30.11.2022 у справі №905/1060/21, зробив висновок, що скрутний майновий стан підтверджується відповідними доказами, які містять інформацію, у тому числі, щодо наявності/відсутності коштів (на банківських або депозитних рахунках), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів.

Тобто, підтвердження рівня майнового стану сторони має бути повним та всестороннім, для чого особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна обґрунтувати та підтвердити свої доводи відповідними доказами, які б відображали усі аспекти майнової неспроможності сплатити передбачений законом розмір судового збору.

Так, скаржником на підтвердження факту неспроможності сплати судового збору до апеляційної скарги додано відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 02.02.2026 за січень 2025 - грудень 2025 та довідку Пенсійного фонду України Форма ОК-7 від 21.01.2026, в якій зазначено звітні періоди з 2011 по 2022 рік. Проте, вказана довідка Пенсійного фонду України форми ОК-7 сформована не за попередній календарний рік (2025).

Суд вважає, що надані апелянтом відомості в обґрунтування клопотання про звільнення від сплати судового збору, не можуть в повній мірі свідчити про те, що апелянт не має інших джерел для існування та забезпечення своїх потреб. Зокрема, окрім наданих документів, скаржник не довів відсутність у нього вкладів, грошової допомоги та компенсацій, нерухомого та рухомого майна, цінних паперів тощо. Водночас, діючи добросовісно, апелянт не був позбавлений можливості надати інформацію щодо наявності/відсутності коштів на рахунках в тих банківських установах, які обслуговують відповідача, наявності/відсутності рухомого та нерухомого майна та неможливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища.

Таким чином, апелянтом не додано в повному обсязі документів на підтвердження скрутного майнового стану та не зазначено обставин, які б перешкоджали йому сплатити мінімальний розмір судового збору при зверненні до суду з даною апеляційною скаргою.

Отже, оцінивши доводи Тіхоненка В`ячеслава Володимировича , наведені в обґрунтування клопотання про звільнення від сплати судового збору та докази, додані до апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що надані матеріали не містять достатніх і всебічних підтверджень скрутного майнового стану заявника, які б свідчили про об`єктивну неможливість сплати судового збору у встановленому законом розмірі, у зв`язку з чим підстави для задоволення клопотання про звільнення від його сплати відсутні.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» №28249/95 від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України» зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

У даному випадку, необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, яке визначено Господарським процесуальним кодексом України і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд наголошує, що звільнення сторони від сплати судового збору, зменшення його розміру, розстрочення або відстрочення його сплати є дискреційним правом, а не обов`язком суду, можливість реалізації якого пов`язується з майновим станом особи, підтвердженим належними доказами.

Оскільки апелянтом не надано достатніх та повних доказів наявності підстав для його звільнення від сплати судового збору відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», тому суд не вбачає правових підстав для задоволення клопотання про звільнення апелянта від сплати судового збору, що, як наслідок, є недоліком апеляційної скарги та потребує усунення шляхом надання апелянтом суду доказів сплати судового збору в установленому законом порядку та розмірі - 4 542,00 грн.

Ураховуючи викладене, суддя-доповідач дійшов висновку, що відповідно до статті 260 Господарського процесуального кодексу України зазначене є підставою для залишення апеляційної скарги без руху з наданням 10-денного строку з дня вручення апелянту копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення вказаних вище недоліків.

Керуючись статтями 174, 234, 256, 258, 259, 260 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1.Відмовити Тіхоненку В`ячеславу Володимировичу в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

2.Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Тіхоненка В`ячеслава Володимировича (вх.№264П від 10.02.2025) на рішення Господарського суду Полтавської області від 19.01.2026 у справі №917/1969/25 залишити без руху.

3.Встановити апелянту десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків апеляційної скарги.

4.Східним апеляційним господарським судом в умовах воєнного стану, зважаючи на утруднення реалізації учасниками справи прав, наданих їм Господарським процесуальним кодексом України рекомендовано для прискорення документообігу в межах цієї справи, надсилати документи з використанням програми «Електронний суд». Реєстрація в електронному кабінеті можлива за посиланням https://id.court.gov.ua/rt.gov.ua/sud4875/

5.Повідомити апелянта, що заява про усунення недоліків повинна надійти до суду апеляційної інстанції не пізніше п`ятого дня з наступного дня після закінчення десятиденного строку на усунення недоліків.

6.Наслідки неусунення недоліків, визначених цією ухвалою, у строк, встановлений судом, визначені статтями 174, 260, 261 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Р.А. Гетьман