РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.02.2026Справа № 910/3367/25
Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., за участю секретаря судового засідання Білошицької А.В., розглянувши матеріали справи за позовом заступника керівника Білоцерківської окружної прокуратури Київської області Київської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Північного офісу Державної аудиторської служби України та Відділу освіти Сквирської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" про визнання недійсними додаткових угод до договору та стягнення 223 926,73 грн,

за участю представників:

Прокурора: Буковчаник Є.І.;

ДАСУ: не з`явився;

Відділу: не з`явився;

відповідача: Серебряник О.О.;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У березні 2025 року заступник керівника Білоцерківської окружної прокуратури Київської області (далі - Прокурор) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом в інтересах держави в особі Північного офісу Державної аудиторської служби України (далі - ДАСУ) та Відділу освіти Сквирської міської ради (далі - Відділ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" (далі - Товариство), у якому просив суд визнати недійсними укладені між Відділом і Товариством додаткові угоди: від 15 серпня 2022 року № 1, від 19 вересня 2022 року № 2, від 31 жовтня 2022 року № 4, - до договору на постачання електричної енергії споживачу від 13 січня 2022 року № 7. Крім того, Прокурор просив стягнути з Товариства на користь Відділу надмірно сплачені останнім грошові кошти в розмірі 223 926,73 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24 березня 2025 року відкрито провадження у справі № 910/3367/25, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

10 квітня 2025 року через систему "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив від 9 квітня 2025 року, у якому останній проти задоволення позову заперечував, вказавши на безпідставність пред`явлених Прокурором позовних вимог в інтересах держави в особі ДАСУ. На думку відповідача, жодних прав та інтересів вказаного позивача порушено не було, жодної позовної вимоги до Товариства в інтересах ДАСУ Прокурором не заявлено. У відзиві відповідач також зазначав, що оспорювані додаткові угоди укладені відповідно до приписів Закону України "Про публічні закупівлі" (далі - Закон) у зв`язку з коливанням цін на енергоносії на ринку в бік збільшення. Про можливість внесення необмежену кількість разів змін до договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії в частині збільшення ціни за одиницю такого товару за умови дотримання обмеження щодо збільшення такої ціни до 10 % за один раз пропорційно збільшенню ціни відповідного товару на ринку та за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, також зазначено в листах: Міністерства економіки України від 21 жовтня 2024 року № 3323-02/75277-07, Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 24 листопада 2020 року № 3304-04/69987-06, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 27 жовтня 2016 року № 3302-06/34307-06 (далі - листи Мінекономіки). Відповідач, як постачальник спірної продукції, не мав можливості під час укладення договору наперед спрогнозувати та включити до ціни подальше ймовірне її підвищення. Збільшення ціни на обумовлену продукцію відбувалося в межах 10 % від кожної попередньої додаткової угоди, що жодним чином не суперечило умовам укладеного між сторонами договору. При цьому, кожне збільшення ціни обґрунтовано ціновими довідками Харківської торгово-промислової палати (далі - ТПП), які підтверджують факт коливання цін на ринку електричної енергії, а також у зв`язку зі зміною регульованого тарифу відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП), від 1 грудня 2021 року № 2454. У свою чергу, позивач протягом дії договору не відмовлявся від переданої йому електричної енергії та добровільно сплатив її договірну вартість у повному обсязі.

24 квітня 2025 року (до початку призначеного засідання) через систему "Електронний суд" від Прокурора надійшла заява від 23 квітня 2025 року про встановлення додаткового строку на подання відповіді на відзив.

У підготовчому засіданні цього ж дня суд постановив протокольні ухвали: про продовження Прокурору процесуального строку на подання відповіді на відзив до 30 квітня 2025 року включно; про продовження з власної ініціативи суду строку підготовчого провадження на 30 днів та відкладення засідання на 29 травня 2025 року.

25 квітня 2025 року через систему "Електронний суд" від ДАСУ надійшло клопотання від 24 квітня 2025 року з письмовими поясненнями по справі від цієї ж дати № 262616-17/3053-2025, у яких вказаний позивач зазначив, що він уповноважений здійснювати контроль за дотриманням законодавства у сфері закупівель виключно шляхом їх моніторингу в порядку, передбаченому Законом. Однак моніторинг публічної закупівлі за укладеним між Відділом і Товариством договором про постачання електричної енергії споживачу від 13 січня 2022 року № 7 ДАСУ не проводився.

1 травня 2025 року через систему "Електронний суд" від Прокурора надійшла відповідь на відзив від 30 квітня 2025 року, у якій останній вказав, що відповідач не довів у встановленому законом порядку наявності підстав для укладання спірних додаткових угод - факту реального коливання ціни електричної енергії на ринку, яке б обґрунтовувало збільшення вартості такого товару. Сама лише зміна цін на ринку не є підставою для автоматичного збільшення ціни товару за договором. Підвищення повинно бути підтверджене реальним істотним коливанням, яке робить виконання договору для постачальника вочевидь невигідним. У свою чергу, надані Товариством довідки Харківської ТПП не підтверджують коливання цін саме в період укладення спірних додаткових угод, не містять жодних порівняльних даних, а також надані без урахування умов укладеного між Відділом і Товариством договору на постачання електричної енергії споживачу від 13 січня 2022 року № 7. Підвищення ціни на товар не було обґрунтованим, оскільки постачальник не довів факту понесення збитків внаслідок виконання договору за первісною ціною або того, що виконання зазначеного правочину є неможливим. Крім того, нормами Закону чітко передбачено, що загальне підвищення ціни договору (з урахуванням усіх додаткових угод) не може перевищувати 10 %. На думку Прокурора, спірні додаткові угоди укладені з порушенням Закону, у зв`язку з чим підлягають визнанню недійсними в судовому порядку.

7 травня 2025 року через систему "Електронний суд" від відповідача надійшли заперечення від 6 травня 2025 року, у яких Товариство навело свої доводи на спростування аргументів Прокурора, викладених у відповіді на відзив. У цих же запереченнях Товариство просило: залишити без розгляду подану Прокурором відповідь на відзив; зупинити провадження у справі № 910/3367/25 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 920/19/24.

Цього ж дня через систему "Електронний суд" від відповідача надійшло клопотання від 6 травня 2025 року про його участь у засіданнях у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в програмі "Easycon", яку ухвалою суду від 7 травня 2025 року задоволено частково.

У підготовчому засіданні 29 травня 2025 року суд постановив протокольну ухвалу про відмову в задоволенні клопотання Товариства від 6 травня 2025 року про залишення без розгляду поданої Прокурором відповіді на відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29 травня 2025 року задоволено клопотання Товариства від 6 травня 2025 року та зупинено провадження у справі № 910/3367/25 до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 920/19/24 у подібних правовідносинах.

9 грудня 2025 року через систему "Електронний суд" від Прокурора надійшло клопотання від цієї ж дати, у якому останній просив поновити провадження у даній справі та повідомив, що постановою Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2025 року в справі № 920/19/24 касаційну скаргу ТОВ "Енергетичне партнерство" залишено без задоволення, а постанову Північного апеляційного господарського суду від 8 жовтня 2024 року та рішення Господарського суду Сумської області від 26 червня 2024 року в справі № 920/19/24 - без змін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10 грудня 2025 року вказане клопотання Прокурора задоволено, поновлено провадження у справі № 910/3367/25 та призначено підготовче засідання на 6 січня 2026 року.

11 грудня 2025 року через систему "Електронний суд" від ДАСУ надійшло клопотання від цієї ж дати про розгляд справи без участі представника вказаного позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 6 січня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 29 січня 2026 року.

28 січня 2026 року через систему "Електронний суд" від відповідача надійшли: клопотання від 27 січня 2026 року про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у зв`язку з непідсудністю даного спору господарським судам; клопотання від 27 січня 2026 року про долучення до матеріалів справи висновку науково-правової експертизи Інституту держави і права ім. В.М. Корецького Національної академії наук України від 24 липня 2025 року № 126/78-е.

29 січня 2026 року (до початку призначеного засідання) через систему "Електронний суд" від Прокурора надійшли письмові заперечення від цієї ж дати на вищевказані клопотання відповідача.

У судовому засіданні цього ж дня суд постановив протокольні ухвали: про задоволення усних клопотань представника відповідача про залишення без розгляду поданих ним клопотань від 27 січня 2026 року; про відкладення засідання на 19 лютого 2026 року.

У судовому засіданні 19 лютого 2026 року Прокурор підтримав вимоги, викладені в позовній заяві, наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечував з підстав, наведених у відзиві та запереченнях.

Представники ДАСУ та Відділу в призначені судові засідання не з`явились, хоча про дату, час та місце їх проведення були повідомлені належним чином та в установленому законом порядку. Відділ будь-яких заяв чи клопотань, у тому числі заяв по суті спору, до суду не подав.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення Прокурора та представника відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд

ВСТАНОВИВ:

13 січня 2022 року, за результатами проведення у порядку Закону відкритих торгів щодо закупівлі електричної енергії (оголошення № UА-2021-12-07-005296-а) між Відділом і Товариством було укладено договір № 7 постачання електричної енергії Відділу, за умовами якого останнє зобов`язалося продавати електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок останнього, а вказаний позивач - оплатити постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснити інші платежі за умовами цього правочину.

Зазначений договір підписаний уповноваженими представниками сторін і скріплений їх печатками.

Відповідно пункту 2.1. вказаного правочину початком постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні (додаток № 1).

Постачальник за цим договором не має права вимагати від споживача будь-якої іншої плати за електричну енергію, що не визначена у комерційній (тендерній) пропозиції, яка є додатком до цього договору (додаток № 2) (пункт 2.3. вказаного правочину).

Згідно з пунктами 4.1.1., 4.3.1., 4.3.2. договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком № 2 до цього правочину. Обсяг електричної енергії, який має бути поставлений споживачу на кожен розрахунковий період у межах строку дії договору зазначається в комерційній пропозиції (додаток № 2). Обсяг споживання електричної енергії може бути скорегований у визначеному цим договором порядку.

Згідно з додатком № 2 до договору ("Комерційна пропозиція"): ціна електричної енергії становить 3,3 грн за кВт/год з ПДВ; загальна сума договору становить 3 012 164,00 грн з ПДВ; загальний обсяг поставки електричної енергії становить 780 000 кВт/год, зокрема: у січні 2022 року - 65 000,00 кВт/год, у лютому 2022 року - 106 550,00 кВт/год, у березні 2022 року - 94 000,00 кВт/год, у квітні 2022 року - 70 630,00 кВт/год, у травні 2022 року - 46 550,00 кВт/год, у червні 2022 року - 28 900,00 кВт/год, у липні 2022 року - 15 550,00 кВт/год, у серпні 2022 року - 13 540,00 кВт/год, у вересні 2022 року - 44 350,00 кВт/год, у жовтні 2022 року - 80 760,00 кВт/год, у листопаді 2022 року - 103 880,00 кВт/год, у грудні 2022 року - 107 290,00 кВт/год. Ця комерційна пропозиція набуває чинності після її підписання й діє до 31 грудня 2022 року включно, а в частині розрахунків - до їх повного виконання споживачем. Зміни та доповнення до комерційної пропозиції можливі лише за згодою сторін або в порядку, встановленому чинним законодавством, і вносяться шляхом складання та підписання сторонами відповідних додаткових угод, які є невід`ємною частиною договору.

За умовами додатку № 1 до договору ("Зава-приєднання") сторони погодили вид об`єкта постачання електричної енергії (заклади, установи освіти) та початок її постачання - з 21 січня 2022 року.

Відповідно до пунктів 4.2.1.-4.2.3., 4.2.6. договору розрахунки за цим правочином здійснюються шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника. Оплата вважається здійсненою після надходження всієї належної до сплати суми коштів на розрахунковий рахунок постачальника. Строки оплати вартості використаної (купованої) електричної енергії визначаються згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією. Кінцевий розрахунок між сторонами здійснюється на підставі акта приймання-передачі електричної енергії за відповідний розрахунковий період у строки, визначені в обраній споживачем комерційній пропозиції.

Умови цього договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, передбачених частиною 5 статті 41 Закону: зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника; збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку в разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії; у разі коливання ціни товару на ринку в межах до 10% від ціни за одиницю товару, зацікавлена сторона ініціює внесення змін у договір щодо зміни ціни за одиницю товару. Наявність факту коливання ціни товару на ринку підтверджується довідкою(ми) або листом(ми) (завіреними копіями цих довідки(ок) або листа(ів)) відповідних органів, установ, організацій, які уповноважені надавати відповідну інформацію щодо коливання ціни товару на ринку. До розрахунку ціни за одиницю товару приймається ціна щодо розміру ціни на товар на момент укладання договору (з урахуванням внесених раніше змін до договору про закупівлю) та на момент звернення до вказаних органів, установ, організацій, що підтверджує коливання (зміни) цін на ринку товару, що є предметом закупівлі за цим договором; покращення якості предмета закупівлі, за умови що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю; продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю; погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг), у тому числі у разі коливання ціни товару на ринку; зміни ціни в договорі про закупівлю у зв`язку зі зміною ставок податків і зборів та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до зміни таких ставок та/або пільг з оподаткування; зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS, регульованих цін (тарифів) і нормативів, що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни. У разі зміни біржових котирувань зміна ціни відбувається за наведеною в цьому пункті правочину формулою; зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини 6 цієї статті (підпункт 4.1.4. вказаного правочину).

Підпунктом 4.1.5. договору сторони дійшли згоди, що у випадку коливання ціни електричної енергії на ринку в бік збільшення, постачальник має право письмово звернутись до споживача з відповідною пропозицією, при цьому, така пропозиція в кожному окремому випадку, коли на ринку відбувається об`єктивне коливання ціни за одиницю товару в бік збільшення, повинна бути обґрунтована й документально підтверджена. Постачальник разом з письмовою пропозицією щодо внесення змін до договору надає документ, що підтверджує збільшення ціни за одиницю товару в тих межах, на які постачальник пропонує змінити ціну товару. Документ, що підтверджує збільшення ціни товару, повинен бути наданий у формі належним чином оформленої довідки (висновку), виданої торгово-промисловою палатою України, регіональною торгово-промисловою палатою, ДП "Держзовнішінформ", біржами та іншими уповноваженими органами й організаціями. Перелік органів, установ, організацій, які уповноважені надавати відповідну інформацію щодо коливання ціни електричної енергії на ринку та перелік підтверджуючих документів, не є вичерпним. Сторони можуть внести зміни до договору в разі зміни згідно з законодавством ставок податків і зборів та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування, які мають бути включені до ціни договору, ціна змінюється пропорційно до змін таких ставок та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування. Сума договору може змінюватися в залежності від таких змін без зміни обсягу закупівлі. Підтвердженням можливості внесення таких змін будуть чинні (введені в дію) нормативно-правові акти. Зміна ціни за одиницю електричної енергії в сторону збільшення відбувається в разі зміни у бік збільшення тарифу на послуги з передачі електричної енергії та тарифу на послуги з розподілу електричної енергії на підставі відповідних постанов НКРЕКП, які встановлюють тариф на послуги з передачі електричної енергії та тарифу на послуги з розподілу електричної енергії, та нові тарифи, з дня введення їх в дію. У разі зміни регульованого тарифу на послуги з передачі електричної енергії та тарифу на послуги з розподілу електричної енергії, або введення в дію нових тарифів на підставі постанов НКРЕКП або рішень інших уповноважених органів, зміна ціни електричної енергії є обов`язковою для сторін.

Цей договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, набирає чинності з моменту підписання його сторонами та погодження (акцептування) споживачем заяви-приєднання, яка є додатком № 1 до цього правочину, а в частині розрахунків - до повного їх здійснення Договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками і скріплення печатками сторін, але не раніше виконання вимог установчих документів сторін про необхідність надання згоди на укладання органами управління сторін, які мають відповідні повноваження (при наявності таких вимог). Дія договору про постачання електричної енергії може бути продовжена на строк, достатній для проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі на початку наступного року в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в початковому договорі про закупівлю, укладеному в попередньому році, якщо видатки на досягнення цієї цілі затверджено в установленому порядку (пункти 12.1., 12.2. вказаного правочину).

Відповідно до пункту 12.3. договору його припинення чи розірвання можливе за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди або за рішенням суду на вимогу однієї із сторін на підставі та в порядку, встановлених чинним законодавством України й цим правочином.

Судом встановлено, що у період з серпня 2022 року по червень 2023 року між сторонами були підписані сім додаткових угод до договору.

Зокрема, додатковою угодою від 15 серпня 2022 року № 1 було внесено зміни до додатку № 2 ("Комерційна пропозиція") та викладено останній у новій редакції, відповідно до якої ціна електричної енергії становить 3,923796 грн з ПДВ за 1 кВт/год. Загальний обсяг поставки електричної енергії становить 774 385,60 кВт/год, зокрема: у січні 2022 року - 150 000,00 кВт/год, у лютому 2022 року - 103 378,00 кВт/год, у березні 2022 року - 60 311,00 кВт/год, у квітні 2022 року - 40 042,00 кВт/год, у травні 2022 року - 31 261,00 кВт/год, у червні 2022 року - 17 664,00 кВт/год, у липні 2022 року - 21 525,00 кВт/год, у серпні 2022 року - 25 000,00 кВт/год, у вересні 2022 року - 45 000,00 кВт/год, у жовтні 2022 року - 68 000,00 кВт/год, у листопаді 2022 року - 98 000,00 кВт/год, у грудні 2022 року - 113 628,60 кВт/год. Загальна сума договору - 3 012 164,00 грн з ПДВ. Ця додаткова угода набирає чинності з дати її підписання сторонами та діє протягом усього строку дії договору. Дана додаткова угода розповсюджує свою дію на правовідносини сторін з 1 серпня 2022 року.

Додатковою угодою від 19 вересня 2022 року № 2 було внесено зміни до додатку № 2 ("Комерційна пропозиція") та викладено останній у новій редакції, відповідно до якої ціна електричної енергії становить 4,274352 грн з ПДВ за 1 кВт/год. Загальний обсяг поставки електричної енергії становить 747 142,711 кВт/год, зокрема: у січні 2022 року - 150 576,00 кВт/год, у лютому 2022 року - 103 378,00 кВт/год, у березні 2022 року - 60 311,00 кВт/год, у квітні 2022 року - 40 042,00 кВт/год, у травні 2022 року - 31 261,00 кВт/год, у червні 2022 року - 17 664,00 кВт/год, у липні 2022 року - 21 525,00 кВт/год, у серпні 2022 року - 17 454,00 кВт/год, у вересні 2022 року - 50 000,00 кВт/год, у жовтні 2022 року - 70 000,00 кВт/год, у листопаді 2022 року - 80 000,00 кВт/год, у грудні 2022 року - 104 931,711 кВт/год. Загальна сума договору - 3 012 164,00 грн з ПДВ. Ця додаткова угода набирає чинності з дати її підписання сторонами та діє протягом усього строку дії договору. Дана додаткова угода розповсюджує свою дію на правовідносини сторін з 1 вересня 2022 року.

Додатковою угодою від 12 жовтня 2022 року № 3 було внесено зміни до додатку № 2 ("Комерційна пропозиція") та викладено останній у новій редакції, відповідно до якої загальний обсяг поставки електричної енергії становить 710 999,22 кВт/год, зокрема: у січні 2022 року - 150 576,00 кВт/год, у лютому 2022 року - 103 378,00 кВт/год, у березні 2022 року - 60 311,00 кВт/год, у квітні 2022 року - 40 042,00 кВт/год, у травні 2022 року - 31 261,00 кВт/год, у червні 2022 року - 17 664,00 кВт/год, у липні 2022 року - 21 525,00 кВт/год, у серпні 2022 року - 17 454,00 кВт/год, у вересні 2022 року - 22 035,00 кВт/год, у жовтні 2022 року - 68 788,00 кВт/год, у листопаді 2022 року - 80 000,00 кВт/год, у грудні 2022 року - 97 965,22 кВт/год. Загальна сума договору - 2 857 674,00 грн з ПДВ. Ця додаткова угода набирає чинності з дати її підписання сторонами та діє протягом усього строку дії договору.

Додатковою угодою від 31 жовтня 2022 року № 4 було внесено зміни до додатку № 2 ("Комерційна пропозиція") та викладено останній у новій редакції, відповідно до якої ціна електричної енергії становить 4,974768 грн з ПДВ за 1 кВт/год. Загальний обсяг поставки електричної енергії становить 676 257,92 кВт/год, зокрема: у січні 2022 року - 150 576,00 кВт/год, у лютому 2022 року - 103 378,00 кВт/год, у березні 2022 року - 60 311,00 кВт/год, у квітні 2022 року - 40 042,00 кВт/год, у травні 2022 року - 31 261,00 кВт/год, у червні 2022 року - 17 664,00 кВт/год, у липні 2022 року - 21 525,00 кВт/год, у серпні 2022 року - 17 454,00 кВт/год, у вересні 2022 року - 22 035,00 кВт/год, у жовтні 2022 року - 26 836,00 кВт/год, у листопаді 2022 року - 90 000,00 кВт/год, у грудні 2022 року - 95 175,92 кВт/год. Загальна сума договору - 2 857 674,00 грн з ПДВ. Ця додаткова угода набирає чинності з дати її підписання сторонами та діє протягом усього строку дії договору. Дана додаткова угода розповсюджує свою дію на правовідносини сторін з 12 жовтня 2022 року.

Додатковою угодою від 14 грудня 2022 року № 5 було внесено зміни до пункту 12.2. договору та додатку № 2 ("Комерційна пропозиція") шляхом продовження строку їх дії до 31 січня 2023 року. Ця додаткова угода набирає чинності з дати її підписання сторонами та діє протягом усього строку дії договору

Додатковою угодою від 12 січня 2023 року № 6 було продовжено строк дії договору на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на 2023 рік, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в договорі, укладеному в 2022 році, якщо видатки для досягнення цієї затверджені в установленому порядку. Загальна вартість цієї додаткової угоди склала 400 000,00 грн. Ця додаткова угода набирає чинності з дати її підписання сторонами та діє протягом усього строку дії договору.

Додатковою угодою від 19 червня 2023 року № 7 було зменшено загальну вартість додаткової угоди від 12 січня 2023 року № 6 до 280 328,17 грн та розірвано договір від 13 січня 2022 року № 7 за згодою сторін. Ця додаткова угода набирає чинності з дати її підписання сторонами.

На виконання умов договору, з урахуванням вказаних додаткових угод, Товариство в період з січня 2022 року по січень 2023 року поставило, а Відділ - спожив електричну енергію в загальному розмірі 656 304,00 кВт/год, сплативши за неї 2 758 407,86 грн з ПДВ, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями: актів приймання-передачі електричної енергії: від 17 лютого 2022 року № УГР00000156 за січень 2022 року на суму 581 482,36 грн з ПДВ (150 576,00 кВт/год електричної енергії по ціні 3,3 грн за кВт/год з ПДВ); від 14 березня 2022 року № УГР00000673 за лютий 2022 року на суму 399 216,89 грн з ПДВ (103 378,00 кВт/год електричної енергії по ціні 3,3 грн за кВт/год з ПДВ); № УГР00001217 (без зазначення дати) за березень 2022 року на суму 232 904,20 грн з ПДВ (60 311,00 кВт/год електричної енергії по ціні 3,3 грн за кВт/год з ПДВ); від 19 травня 2022 року № 2159 за квітень 2022 року на суму 154 630,99 грн з ПДВ (40 042,00 кВт/год електричної енергії по ціні 3,3 грн за кВт/год з ПДВ); від 16 червня 2022 року № 2234 за травень 2022 року на суму 120 721,22 грн з ПДВ (31 261,00 кВт/год електричної енергії по ціні 3,3 грн за кВт/год з ПДВ); від 8 липня (без зазначення року) № 2666 за червень 2022 року на суму 68 213,42 грн з ПДВ (17 664,00 кВт/год електричної енергії по ціні 3,3 грн за кВт/год з ПДВ); від 18 серпня 2022 року № 3122 за липень 2022 року на суму 83 123,52 грн з ПДВ (21 525,00 кВт/год електричної енергії по ціні 3,3 грн за кВт/год з ПДВ); від 8 вересня 2022 року № 3515 за серпень 2022 року на суму 68 485,93 грн з ПДВ (17 454,00 кВт/год електричної енергії по ціні 3,923796 грн за кВт/год з ПДВ); від 6 жовтня 2022 року № 3885 за вересень 2022 року на суму 94 185,35 грн з ПДВ (22 035,00 кВт/год електричної енергії по ціні 4,274352 грн за кВт/год з ПДВ); від 18 листопада 2022 року № 4441 за жовтень 2022 року на суму 143 342,96 грн з ПДВ (28 814,00 кВт/год електричної енергії по ціні 4,974768 грн за кВт/год з ПДВ); від 11 грудня 2022 року № 4588 за листопад 2022 року на суму 219 665,86 грн з ПДВ (44 156,00 кВт/год електричної енергії по ціні 4,974768 грн за кВт/год з ПДВ); від 26 грудня 2022 року № УГР00005339-П за грудень 2022 року на суму 312 106,99 грн з ПДВ (62 738,00 кВт/год електричної енергії по ціні 4,974768 грн за кВт/год з ПДВ); від 14 лютого 2023 року № 2 за січень 2023 року на суму 280 328,17 грн з ПДВ (56 350,00 кВт/год електричної енергії по ціні 4,974768 грн за кВт/год з ПДВ), а також платіжних доручень, платіжних інструкцій, виписок по рахунку Відділу в Державній казначейській службі України, інформацією щодо руху коштів з рахунків Відділу на рахунки Товариства за період з 18 лютого 2022 року по 27 лютого 2023 року на загальну суму 2 758 407,86 грн. Зазначені обставини не заперечувалися учасниками судового процесу під час розгляду цієї справи судом.

На думку Прокурора, додатковими угодами № 1, 2, 4 до договору сторони безпідставно збільшили ціну за одиницю товару в порівняні з ціною, визначеною в основному договорі, чим порушили вимоги статті 41 Закону, а тому останній звернувся до суду з цим позовом в інтересах держави в особі ДАСУ та Відділу про визнання вказаних угод недійсними та стягнення з відповідача на користь Відділу 223 926,73 грн безпідставно сплачених грошових коштів.

За частиною 3 статті 3 ГПК України до господарського суду в справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Аналогічна за змістом правова норма закріплена у статті 53 ГПК України.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Звертаючись до господарського суду з цією позовною заявою, Прокурор посилався на положення статті 23 Закону України "Про прокуратуру", відповідно до яких прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом 4 цієї частини.

Відповідно до частини 4 цієї статті Закону наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень.

Зі змісту вищенаведених законодавчих положень вбачається, що прокурор вправі звертатися до суду з позовом в інтересах держави в особі органу державної влади виключно у випадку, якщо такий орган не здійснює або неналежним чином здійснює захист відповідних інтересів держави самостійно.

Суд звертає увагу на те, що встановлення наявності чи відсутності підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді в особі певного органу державної влади віднесено законодавцем до виключної компетенції суду, який в кожному конкретному випадку досліджує та встановлює відповідні обставини.

За частиною 4 статті 7 Закону Рахункова палата України, Антимонопольний комітет України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, здійснюють контроль у сфері публічних закупівель у межах своїх повноважень, визначених Конституцією та законами України. Органи, уповноважені здійснювати контроль у сфері закупівель, не мають права втручатися в проведення закупівель.

Як встановлено частиною 1 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" (далі - Закон 2939-XII) здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю).

Відповідно до "Положення про Державну аудиторську службу України", що затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 3 лютого 2016 року № 43 (далі - Положення), ДАСУ є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів та який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Положеннями статті 8 Закону встановлено, що моніторинг процедури закупівлі здійснюють центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, та його міжрегіональні територіальні органи. Рішення про початок моніторингу процедури закупівлі приймає керівник органу державного фінансового контролю або його заступник (або уповноважена керівником особа) за наявності однієї або декількох із таких підстав: дані автоматичних індикаторів ризиків; інформація, отримана від органів державної влади, народних депутатів України, органів місцевого самоврядування, про наявність ознак порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель; повідомлення в засобах масової інформації, що містять відомості про наявність ознаки порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель; виявлені органом державного фінансового контролю ознаки порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель в інформації, оприлюдненій в електронній системі закупівель; інформація, отримана від громадських об`єднань, про наявність ознак порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель, виявлених за результатами громадського контролю у сфері публічних закупівель відповідно до статті 7 цього Закону. Для аналізу даних, що свідчать про ознаки порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель, може використовуватися: інформація, оприлюднена в електронній системі закупівель; інформація, що міститься в єдиних державних реєстрах; інформація в базах даних, відкритих для доступу центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю. Повідомлення про прийняття рішення про початок моніторингу процедури закупівлі орган державного фінансового контролю оприлюднює в електронній системі закупівель протягом двох робочих днів з дня прийняття такого рішення із зазначенням унікального номера оголошення про проведення конкурентної процедури закупівлі, присвоєного електронною системою закупівель, та/або унікального номера повідомлення про намір укласти договір про закупівлю у разі застосування переговорної процедури закупівлі, а також опису підстав для здійснення моніторингу процедури закупівлі. Повідомлення про початок моніторингу процедури закупівлі не зупиняє проведення процедур закупівель, визначених цим Законом. За результатами моніторингу процедури закупівлі посадова особа органу державного фінансового контролю складає та підписує висновок про результати моніторингу процедури закупівлі, що затверджується керівником органу державного фінансового контролю або його заступником. Такий висновок підлягає оприлюдненню в електронній системі закупівель протягом трьох робочих днів з дня його складання. У висновку обов`язково зазначаються, зокрема, опис порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель, виявленого за результатами моніторингу процедури закупівлі, та зобов`язання щодо усунення порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель. Якщо за результатами моніторингу процедури закупівлі виявлено ознаки порушення законодавства, вжиття заходів щодо яких не належить до компетенції органу державного фінансового контролю, про це письмово повідомляються відповідні державні органи. У разі підтвердження органом державного фінансового контролю факту усунення замовником порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель, викладених у висновку, про що цей орган зазначає в електронній системі закупівель протягом 5 робочих днів з дня оприлюднення замовником відповідної інформації в електронній системі закупівель, службова (посадова) особа замовника та/або уповноважена особа замовника не притягається до адміністративної відповідальності за порушення законодавства у сфері закупівель з порушень, що були усунуті замовником відповідно до висновку.

Разом із цим, судом встановлено, що ДАСУ моніторинг процедури публічної закупівлі № UА-2021-12-07-005296-а не проводився, інформація про прийняття вказаним органом державної влади рішення про початок такого моніторингу, зокрема, шляхом оприлюднення в електронній торговій системі відповідного повідомлення, у матеріалах справи відсутня. Наявність у діях посадових осіб ДАСУ ознак бездіяльності щодо проведення моніторингу спірної закупівлі в установленому законом порядку встановлена не була (докази зворотного в матеріалах справи відсутні), й зазначені обставини не входить до предмета доказування в межах розгляду даного господарського спору.

Складений за результатами проведення моніторингу висновок ДАСУ, у якому були б встановлені порушення Відділом вимог закону під час проведення відповідної публічної закупівлі, а також приписи щодо порядку їх усунення підконтрольною установою, у матеріалах справи також відсутні.

У свою чергу, пунктами 4, 7, 8, 10 частини 1 статті 10 Закону 2939-XII передбачений вичерпний перелік випадків, у яких ДАСУ має право звертатися до суду з позовом, зокрема: щодо спонукання про проведення інвентаризацій основних фондів, товарно-матеріальних цінностей, коштів і розрахунків шляхом таких інвентаризацій у разі відмови керівників підконтрольних установ у їх проведенні, вилучення до бюджету виявлених ревізіями прихованих і занижених валютних та інших платежів, укладених із порушенням законодавства, стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства, а також звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Отже, орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного та місцевих бюджетів і тільки в разі виявлення порушень законодавства має право пред`являти обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що орган державного фінансового контролю проводить державний фінансовий контроль щодо підконтрольних установ. Його право вимоги, передбачені статтею 10 Закону № 2939-XII, можуть бути адресовані виключно підконтрольним установам, а звернення до суду в інтересах держави можливе лише у випадку незабезпечення такими установами вимог щодо усунення порушень законодавства з питань збереження і використання активів, виявлених під час здійснення державного фінансового контролю (моніторингу).

Аналогічна правова позиція щодо обсягу повноважень ДАСУ на звернення до суду з позовом викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 825/2262/16.

Поряд із цим, предметом розгляду даної справи є вимоги Прокурора в інтересах держави про визнання недійсними спірних додаткових угод до договору та стягнення виключно на користь Відділу грошових коштів. Ці позовні вимоги пред`явлені до Товариства, яке взагалі не є підконтрольною установою в розумінні вимог Закону 2939-XII.

Враховуючи вищевказані приписи чинного законодавства, обставини справи та предмет даного спору, суд дійшов висновку про те, що у ДАСУ відсутні повноваження на безпосереднє звернення до суду з даним позовом до непідконтрольного йому суб`єкта (господарюючого суб`єкта приватного сектору економіки) про визнання недійсними укладених з ним додаткових угод до договору та стягнення сплачених за ними грошових коштів у межах публічної закупівлі, яка не була об`єктом державного фінансового моніторингу. Жодним нормативно-правовим актом України таким правом цей орган не наділений.

Якщо суд установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави вже після відкриття провадження у справі, то позовну заяву прокурора слід вважати такою, що підписана особою, яка не має права її підписувати. У таких справах виникають підстави для застосування положень пункту 2 частини 1 статті 226 ГПК України (залишення позову без розгляду).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року № 912/2385/18 та в постанові Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду від 19 лютого 2019 року в справі № 925/226/18.

Пунктом 2 частини 1 статті 226 ГПК України встановлено, що суд залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано.

Оскільки судом встановлена неправомірність пред`явлення позову Прокурором в інтересах ДАСУ, у частині таких вимог даний позов підлягає залишенню без розгляду.

За таких обставин позов Прокурора в інтересах держави в особі ДАСУ до Товариства про визнання недійсними спірних додаткових угод до договору та стягнення 223 926,73 грн підлягає залишенню без розгляду на підставі пункту 2 частини 2 статті 226 ГПК України.

Водночас суд вважає правомірним подання даного позову в інтересах держави в особі Відділу, з огляду на таке.

Відповідно до частини 3 статті 140 Конституції України, статті 2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі - Закон про ОМС), місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Частиною 1 статті 10 вказаного Закону встановлено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

З відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, вбачається, що Відділ за своєю організаційно-правовою формою є органом місцевого самоврядування.

Відповідно до пунктів 1.1., 1.4., 1.5. та 1.8. розділу І Положення про Відділ, затверджений рішенням Сквирської міської ради (далі - Рада) від 2 вересня 2021 року № 05-11-VIII, вказаний позивач є структурним підрозділом Ради зі статусом юридичної особи, утворюється, підзвітний і підконтрольний Раді, виконавчому комітету Ради, міському голові, його заступникам відповідно до розподілу посадових обов`язків, а також Департаменту освіти і науки Київської обласної державної адміністрації. Відділ є уповноваженою особою з реалізації права та обов`язків Ради, як засновника, щодо управління закладами освіти Сквирської міської територіальної громади. Відділ є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням. Відділ фінансується за рахунок коштів міського та державного бюджету.

З наявної в матеріалах справи копій оголошення про проведення відкритих торгів № UА-2021-12-07-005296-а та повідомлення про наміри укласти договір про закупівлю вбачається, що джерелом фінансування вказаного правочину є кошти місцевого бюджету Ради.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 22 Бюджетного кодексу України (далі - БК України) головними розпорядниками бюджетних коштів за бюджетними призначеннями, визначеними іншими рішеннями про місцеві бюджети, є місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників.

Згідно зі статтею 26 БК України контроль за дотриманням бюджетного законодавства спрямований на забезпечення ефективного і результативного управління бюджетними коштами та здійснюється на всіх стадіях бюджетного процесу його учасниками відповідно до цього Кодексу та іншого законодавства, а також забезпечує, зокрема, досягнення економії бюджетних коштів, їх цільового використання, ефективності і результативності в діяльності розпорядників бюджетних коштів, шляхом прийняття обґрунтованих управлінських рішень. Розпорядники бюджетних коштів в особі їх керівників організовують внутрішній контроль і внутрішній аудит та забезпечують їх здійснення у своїх установах і на підприємствах, в установах та організаціях, що належать до сфери управління таких розпорядників бюджетних коштів.

Відповідно до частини 4 статті 71 Закону про ОМС органи та посадові особи місцевого самоврядування мають право звертатися до суду щодо визнання незаконними актів місцевих органів виконавчої влади, інших органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які обмежують права територіальних громад, повноваження органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Відтак, Відділ, у розумінні вищевказаних приписів законодавства, є розпорядником коштів місцевого бюджету (за рахунок яких здійснювалася закупівля за спірним правочином), що уповноважений на взяття бюджетних зобов`язань та здійснення видатків місцевого бюджету, зобов`язаний ефективно та раціонально використовувати бюджетні кошти місцевого бюджету, чим сприяти недопущенню порушень інтересів держави та відповідної територіальної громади в бюджетній сфері й публічних закупівель.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 469/1044/17 зазначено, що: "Прокурор може звертатися до суду в інтересах держави і в особі органу місцевого самоврядування. Зокрема, забезпечуючи виконання, у тому числі соціальних, гуманітарних, економічних функцій на відповідній території, територіальні громади діють у цивільних правовідносинах через утворені ними органи самоорганізації населення, які безпосередньо і вступають у цивільні та господарські правовідносини з метою реалізації наданих їм бюджетних повноважень. У цьому випадку органи місцевого самоврядування є органами, уповноваженими здійснювати функції держави у правовідносинах щодо розпорядження та використання бюджетних коштів, наданих відповідним бюджетним призначенням чи асигнуванням на певні цілі. У такій ситуації прокурор для представництва інтересів держави в особі компетентного органу як сторони правочину має продемонструвати, що цей орган не здійснює або неналежним чином здійснює захист відповідних інтересів, не реагуючи на повідомлення прокурора про наявність підстав для звернення до суду".

З матеріалів справи вбачається, що Прокурор листом від 7 лютого 2025 року № 50-1378вих-24 повідомляв Відділ про факт виявлення порушення сторонами спірного правочину приписів Закону в частині укладання спірних додаткових угод, які призвели до необґрунтованого збільшення ціни товару та про необхідність вжиття заходів для усунення виявлених порушень у судовому порядку.

Листом від 13 лютого 2025 року № 153 (копія якого міститься в матеріалах справи) Відділ повідомив Прокурора про те, що вказаний позивач не заперечує проти представництва Прокурором інтересів держави в особі Відділу в суді.

18 березня 2025 року Прокурор листом від вказаної дати № 50-2548вих.25 повідомив Відділ про намір звернутися з позовом до суду в інтересах держави в особі вказаного позивача про визнання недійсними додаткових угод №№ 1. 2, 4 до договору від 13 січня 2022 року № 7 та про стягнення з Товариства безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 223 926,73 грн.

Оскільки судом встановлено, що Відділ, як орган місцевого самоврядування (відокремлений структурний підрозділ Ради), протягом тривалого періоду часу не здійснював ефективних заходів, направлених на захист інтересів держави, Прокурор правомірно вжив представницькі заходи щодо вказаного позивача в даній справі відповідно до статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

Правові й економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади визначено Законом (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), відповідно до пункту 6 частини 1 статті 1 якого договір про закупівлю - це господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.

Договір про закупівлю укладається відповідно до норм ЦК України та Господарського кодексу України (далі - ГК України) з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (частина 1 статті 41 Закону в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з частиною 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частиною 4 статті 41 Закону визначено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Відповідно до пункту 2 частини 5 статті 41 Закону (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку в разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу й електричної енергії.

Зміст вказаної вище правової норми вказує на те, що зміна ціни за одиницю товару, закуповуваного відповідно до норм Закону, можлива у разі істотної зміни ринкової ціни на товар в проміжок часу після укладення договору про закупівлю та до повного його виконання.

Суд також звертає увагу на те, що в чинній редакції Закону змінено положення нікчемності договору про закупівлю. У попередніх редакціях Закону (19 квітня 2020 року) існували положення (частина 1 статті 37, пункт 2 частини 4 статті 36), згідно яких, змінюючи істотні умови договору про закупівлю, зокрема щодо збільшення ціни за одиницю товару більше як на 10%, такі додаткові угоди визнавалися нікчемними в силу вказаних приписів.

Положеннями нової редакції Закону встановлено, що додаткові угоди, направлені на збільшення ціни товару більше як на 10%, не є нікчемними в силу цього Закону, однак вони можуть бути визнані недійсними в судовому порядку.

Істотні умови договору визначені ГК України (який був чинний на час виникнення спірних правовідносин). Так, статтею 180 цього Кодексу встановлено, що при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити: предмет, ціну та строк дії договору. Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості. Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. Строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Судом встановлено, що істотна умова договору - ціна, була змінена додатковими угодами: від 15 серпня 2022 року № 1, від 19 вересня 2022 року № 2, від 31 жовтня 2022 року № 4.

Так, внаслідок укладення вказаних вище додаткових угод до договору, ціну за 1 кВт/год електричної енергії було збільшено з 3,3 грн за кВт/год з ПДВ (у первісній редакції договору та додатку № 2) до: 3,923796 грн за кВт/год з ПДВ (у редакції додаткової угоди від 15 серпня 2022 року № 1), 4,274352 грн за кВт/год з ПДВ ПДВ (у редакції додаткової угоди від 19 вересня 2022 року № 2), 4,974768 грн за кВт/год з ПДВ (у редакції додаткової угоди від 31 жовтня 2022 року № 4), - тобто на 1,6%, 8,93 % та 16,4% відповідно відносно первісної редакції договору та додатків до нього. Таким чином, внаслідок підписання вищевказаних спірних додаткових угод до договору ціна на 1 кВт/год електричної енергії зросла на 28,8%.

Системний аналіз положень частини 1 статті 525, статті 526, частини 1 статті 651 ЦК України та положень частини 5 статті 41 Закону дає підстави для висновку про те, що зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов: відбувається за згодою сторін; порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором; підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку (обґрунтоване і документально підтверджене постачальником); ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10%; загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися.

Метою закріплення на законодавчому рівні можливості сторін змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10% є запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника.

У той же час, обидві сторони (Товариство та Відділ) не могли не розуміти особливостей функціонування ринку електричної енергії (тобто постійне коливання її ціни, сезонне зростання-падіння були прогнозованими). Тому сторони договору не були позбавлені можливості визначити в цій угоді порядок зміни ціни, зокрема, які коливання ціни надають право на перерахунок ціни (порогові показники), а також формулу розрахунку нової ціни. Натомість, договір містить положення щодо розрахунку нової ціни товару виключно у разі зміни біржових котирувань (пункт 7 частини 5 статті 41 Закону).

Разом із цим, судом враховано, що в пункті 1 додаткової угоди від 15 серпня 2022 року № 1 сторони зазначили, що ця угода укладена в порядку пункту 4.1.4 договору в зв`язку зі зміною регульованого тарифу на передачу електричної енергії відповідно до постанови НКРЕКП від 1 грудня 2021 року № 2454.

Однак, можливість внесення змін до умов договору в частині зміни ціни за одиницю електричної енергії в сторону збільшення, у разі збільшення тарифу на послуги з передачі електричної енергії та тарифу на послуги з розподілу електричної енергії на підставі відповідних постанов НКРЕКП, передбачена виключно підпунктом "в" пункту 4.1.5 укладеного між вказаними сторонами правочину. Положення пункту 4.1.4. вказаного договору можливості зміни ціни договору внаслідок вищевказаної обставини не передбачають.

Крім того, відповідно до постанови НКРЕКП від 1 грудня 2021 року № 2454 "Про встановлення тарифу на послуги з передачі електричної енергії НЕК "Укренерго" на 2022 рік", якою було встановлено тариф на вказані послуги НЕК "Укренерго" на 2022 рік на рівні 345,64 грн/МВт·год, вбачається, що остання була опублікована на офіційному веб-сайті Регулятора 1 грудня 2021 року, а її положення набрали чинності з 1 січня 2022 року.

Цей же тариф був застосований Товариством у його листі від 26 липня 2022 року вих. № 1476/Ю2 (копія якого міститься в матеріалах справи) при розрахунку нової ціни за одиницю електричної енергії, починаючи з серпня 2022 року, та яким було запропоновано Відділу укласти спірну додаткову угоду № 1. У цьому ж листі відповідач зазначив, що вказаний тариф не підлягає зміні протягом 2022 року.

Отже, на момент укладення договору (13 січня 2022 року) сторони мали можливість передбачити збільшення ціни обумовленого товару (електричної енергії) саме у зв`язку з прийняттям постанови НКРЕКП від 1 грудня 2021 року № 2454, на яку Відділ і Товариство посилалися як на підставу укладення додаткової угоди № 1 до договору.

Будь-який суб`єкт підприємницької діяльності діє на власний ризик. Укладаючи договір поставки товару на певний строк у майбутньому, він гарантує особі можливість продати свій товар, але при цьому несе ризики зміни його ціни. Підприємець має передбачати такі ризики й одразу закладати їх у ціну договору.

Суд звертає увагу на те, що кожна сторона договору має добросовісно користуватися наданими їй правами, не допускати зловживання правом, його використання на шкоду іншим особам (стаття 13 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 188 ГК України, який був чинний на час спірних правовідносин, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це іншій стороні договору. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у 20-денний строк після одержання пропозиції повідомляє іншу сторону про результати такого розгляду.

Будь-який покупець товару, за звичайних умов, не може бути зацікавленим у збільшенні його ціни, а відповідно й у зміні відповідних умов договору. Навіть за наявності росту цін на ринку відповідного товару, який відбувся після укладення договору, покупець має право відмовитися від підписання невигідної для нього додаткової угоди, адже ціна продажу товару вже визначена в договорі купівлі-продажу чи поставки.

У справі, що розглядається, Відділ мав беззаперечне право на споживання електричної енергії за ціною, визначеного в укладеному з Товариством договорі. У свою чергу, внаслідок підписання спірних додаткових угод про збільшення ціни, вартість 1 кВт/год електричної енергії зросла на 28,8%, що фактично призвело до нівелювання результатів процедури закупівлі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 січня 2024 року в справі № 922/2321/22 викладено такий правовий висновок: "Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у випадку зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, у порядку статті 652 ЦК України, коли вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини 5 статті 41 Закону. В іншому випадку не досягається мета Закону, яка полягає в забезпеченні ефективного та прозорого здійснення закупівель, створенні конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а потім, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку. Як вбачається з пояснювальної записки до проекту Закону № 114-ІХ, метою його прийняття було удосконалення системи публічних закупівель, спрямованої на розвиток конкурентного середовища та добросовісної конкуренції у сфері закупівель, а також забезпечення виконання міжнародних зобов`язань України у сфері публічних закупівель, у тому числі протидії "ціновому демпінгу" коли учасник процедури закупівлі пропонує значно занижену ціну товару, щоб перемогти, а потім через додаткові угоди суттєво збільшує ціну товару та відповідно зменшує обсяг закупівлі, чим нівелює результати публічної закупівлі. За такої мети очевидно, що зміни, внесені законодавцем Законом № 114-ІХ у норму пункту 2 частини 5 статті 41 Закону, не були спрямовані на те, щоб дозволити учасникам публічних закупівель використовувати "ціновий демпінг" з подальшим збільшенням ціни за одиницю товару більше ніж на 10% від ціни, визначеної сторонами за результатами процедури закупівлі та при укладенні договору про закупівлю".

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21 листопада 2025 року по справі № 920/19/24 дійшла висновку про те, що: "норми пункту 2 частини 5 статті 41 Закону, як у редакції Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про публічні закупівлі" та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення публічних закупівель" від 19 вересня 2019 року № 114-ІХ (далі - Закон № 114-ІХ), так і в редакції Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про публічні закупівлі" та інших законів України щодо вдосконалення системи функціонування та оскарження публічних закупівель" від 3 червня 2021 року № 1530-IX (далі - Закон № 1530-IX) (яка була чинна на час укладання спірних додаткових угод у даній справі) визначають правила внесення змін до договору про закупівлю без проведення нової процедури закупівлі, зокрема, надаючи можливість внесення цих змін у разі збільшення ціни товару, однак за умови, що сукупне значення збільшення ціни при послідовних змінах до договору не має перевищувати нормативно визначеного граничного (порогового) відсоткового значення суми, визначеної в договорі про закупівлю, яке в пункті 2 частини 5 статті 41 вказаного Закону унормовано на рівні не більше 10%, а не застосовуватися щоразу до кожного окремого випадку внесення змін. Зміна умов договору про закупівлю щодо збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10% не допускається, зокрема у випадку закупівлі бензину і дизельного пального, природного газу та електричної енергії. Зміни та доповнення до пункту 2 частини 5 статті 41 Закону, внесені Законом № 1530-IX, стосуються лише встановлення альтернативного варіанта визначення моменту початку обчислення строку для зміни ціни за одиницю товару - 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю або 90 днів з моменту внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару та не скасовують встановлену первісною редакцією цього Закону заборону збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10%, у тому числі й при здійсненні закупівлі бензину і дизельного пального, природного газу та електричної енергії. Виняток з обмежень, викладений в останньому реченні пункту 2 частини 5 статті 41 Закону, стосується лише строків зміни ціни за одиницю товару у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину й дизельного пального, природного газу та електричної енергії (дотримання умови про зміну лише раз на 90 днів у цьому випадку не діє) і не визначає верхньої межі збільшення (зміни) ціни за одиницю товару".

У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду надала правову оцінку листам Мінекономіки, у яких останнє зазначало про можливість внесення необмеженої кількості разів змін до договору про закупівлю бензину, дизельного пального, газу та електричної енергії в частині збільшення ціни товару до 10% за один раз, та на які також посилався відповідач у даній справі, заперечуючи проти задоволення позову Прокурора. Зокрема, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що: "позиція Міністерства економіки України, викладена в листах, не є нормативно-правовим актом і тому не створювала та не створює для осіб жодних прав чи обов`язків щодо дотримання визначеної у них інформації. Ураховуючи наведене, надання Міністерством економіки України листів або роз`яснень, які суперечать висновку щодо застосування норм права, викладеному у постановах Верховного Суду, а у цьому випадку викладеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 січня 2024 року у справі № 922/2321/22, прямо порушує наведені вище правові приписи та жодним чином не може вплинути на правильність застосування норм Закону № 922-VIII".

У зв`язку з цим суд відхиляє як необґрунтовані посилання відповідача на вказані листи Мінекономіки, а також звертає увагу Товариства на те, що роз`яснення Мінекономіки, викладені в листі останнього від 27 жовтня 2016 року вих. № 3302-06/34307-06, були надані щодо норм Закону в редакції, яка на час укладення між сторонами договору та спірних угод до нього втратила чинність, а відтак застосуванню до спірних правовідносин не підлягає.

Крім того, стаття 652 ЦК України передбачає, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Через зміну істотних обставин договір може бути змінений за наявності одночасно таких умов: у момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане, зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися, виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору, із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, Закон дає можливість збільшити ціну. Крім того, внесення змін до істотних умов договору про закупівлю, зокрема щодо збільшення ціни, повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим.

Суд звертає увагу на те, що відповідач має довести не лише підвищення ціни на певний товар на відповідному ринку, але й обґрунтувати для замовника пропозиції підвищення ціни, визначеної у договорі, а також обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору за запропонованою замовнику ціною, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18 червня 2021 року в справі № 927/491/19 та від 25 листопада 2021 року в справі № 927/563/20.

При підписанні спірних додаткових угод, якими збільшувалась ціна предмета закупівлі, сторони договору виходили з інформації, що містилася в наданих на запит Товариства цінових довідках Харківської ТПП: від 21 липня 2022 року № 415/22, від 1 вересня 2022 року № 583-2/22, від 23 вересня № 692-2/22, від 4 жовтня 2022 року № 732/22. Копії цих документів містяться в матеріалах справи.

Разом із тим, чинне законодавство про публічні закупівлі не визначає, які органи, установи чи організації мають право надавати інформацію щодо коливання цін на ринку і які документи можуть підтверджувати таке коливання. Такі органи і такі документи можуть визначатися замовником при формуванні тендерної документації, а сторонами - при укладенні договору (відповідно до тендерної документації). Водночас умовами договору сторони чітко не передбачили, які саме відомості та інформацію мають містити видані ТПП довідки на підтвердження коливання цін на ринку.

Натомість судом встановлено, що вищевказані цінові довідки не містять точної інформації про коливання цін на електричну енергію як на момент звернення відповідача до Відділу з листами-пропозиціями про внесення змін до договору, так і на момент підписання спірних додаткових угод. Разом із цим, вказані цінові довідки лише констатують рівень цін згідно з інформацією Державного підприємства "Оператор ринку" і містять лише відомості про рівень середньозважених цін на електричну енергію за певні місяці 2022 року, зокрема, за два попередні місяці до укладення додаткових угод №№ 1, 2, 4. Крім того, у вказаних цінових довідках не наведено динаміку зміни ціни в бік збільшення або зменшення з моменту укладення договору (13 січня 2022 року) до дат укладення оспорюваних додаткових угод: від 15 серпня 2022 року № 1, від 19 вересня 2022 року № 2 , від 31 жовтня 2022 року № 4.

Разом із цим, у вказаних цінових довідках Харківської ТПП прямо вказано, що вони мають виключно фактографічно-інформаційний характер й не враховують умов конкретних договорів і контрактів.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що зазначені цінові довідки Харківської ТПП не підтверджують як належні докази коливання цін на електричну енергію на момент укладення спірних додаткових угод.

Оскільки збільшення ціни на товар внаслідок підписання оспорюваних додаткових угод відбулося без належного обґрунтування та належних доказів коливання цін на зазначену продукцію, суд дійшов до висновку про те, що таке збільшення є прямим порушенням пункту 2 частини 5 статті 41 Закону, а відтак є підставою для визнання спірних додаткових угод недійсними на підставі положень статей 203, 205 ЦК України.

Крім того, як вже зазначалося судом, відповідно до частини 1 статті 525 ЦК України та статті 188 ГК України, який був чинний на час виникнення спірних правовідносин, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або Законом. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Пунктом 1.2. договору визначено, що останній укладено, зокрема, з урахуванням Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП, від 14 березня 2018 року № 312 (далі - ПРРЕЕ).

Під час вирішення спорів сторони мають керуватися порядок врегулювання спорів, встановленим ПРРЕЕ (пункт 10.1. договору).

Відповідно до пункту 3.1.1 глави 3.1 розділу ІІІ ПРРЕЕ електропостачальники зобов`язані інформувати своїх споживачів про зміну будь-яких умов договору про постачання електричної енергії споживачу не пізніше ніж за 20 днів до її застосування з урахуванням інформації про право споживача розірвати договір. Також електропостачальники зобов`язані повідомляти споживачів в установленому порядку про будь-яке збільшення ціни і про право споживачів припинити дію договору, якщо вони не приймають нові умови.

Пунктом 13.5. Примірного договору про постачання електричної енергії споживачу визначено, що дія цього договору припиняється, зокрема, у випадку неприйняття споживачем своєчасно запропонованих (за 20 днів до введення в дію) постачальником змін до договору, що викликані змінами регульованих складових ціни (тарифу на послуги з передачі та/або розподілу електричної енергії) та/або змінами в нормативно-правових актах щодо формування цієї ціни або щодо умов постачання електричної енергії.

З наявних у матеріалах справи копій листів-повідомлень відповідача про зміну ціни на електричну енергію: від 22 липня 2022 року вих. № 1474/Ю2, від 26 липня 2022 року № 1476/Ю2, від 3 серпня 2022 року вих. № 1486/Ю2 (у яких Товариство повідомило Відділ про зімну ціни (тарифу) на електричну енергію з 1 серпня 2022 року), від 6 вересня 2022 року вих. № 1524/Ю2 (у якому Товариство повідомило Відділ про зімну ціни (тарифу) на електричну енергію з 1 вересня 2022 року), - вбачається, що відповідач повідомляв позивача про факт зміни ціни (тарифу) на електричну енергію з порушенням встановленого вищевказаними Правилами строку, що фактично позбавляло можливості Відділ відмовитися від договору у визначеному ПРРЕЕ порядку.

За таких обставин, заявлена Прокурором в інтересах держави в особі Відділу позовна вимога про визнання недійсними додаткових угод: від 15 серпня 2022 року № 1, від 19 вересня 2022 року № 2, від 31 жовтня 2022 року № 4, - до договору на постачання електричної енергії споживачу від 13 січня 2022 року № 7, є обґрунтованою, а відтак підлягає задоволенню.

За умовами частини 2 статті 712 ЦК України до договору постачання застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 669 ЦК України визначено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

Відповідно до частини 1 статті 670 ЦК України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Згідно з частиною 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до частини 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

Оскільки спірні додаткові угоди №№ 1, 2, 4 до договору підлягають визнанню недійсними та відповідно, не породжують правових наслідків, підстава для оплати поставленої електричної енергії за ціною, встановленою у цих додаткових угодах, фактично відпала, а тому відповідач має обов`язок повернути грошові кошти в частині збільшеної ціни товару за недійсними додатковими угодами, як безпідставно набуте майно, що відповідає приписам статей 216, 1212 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду: від 24 січня 2024 року в справі № 922/2321/22, від 21 листопада 2025 року по справі № 920/19/24.

Суд дійшов висновку про недійсність додаткових угод №№ 1, 2, 4 до договору, а відтак ціна за поставлену в період з січня 2022 року по січень 2023 року електричну енергію у загальній кількості 656 304,00 кВт/год повинна була визначатися за умовами договору в первинній редакції, а саме - 3,3 грн за кВт/год з ПДВ. Отже, Відділом безпідставно переплачено Товариству грошові кошти в загальному розмірі 223 926,73 грн (2 758 407,86 грн - (656304 кВт/год x 3,3 грн).

За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову Прокурора в інтересах держави в особі Відділу в частині стягнення з Товариства на користь вказаного позивача зазначеної спірної суми коштів, у зв`язку з чим ця вимога також підлягає задоволенню.

Інші доводи, на які посилалися учасники судового процесу під час розгляду справи, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги, як необґрунтовані й такі, що не спростовують вищевказаних висновків суду в даній справі.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин позов Прокурора, пред`явлений в інтересах держави в особі Відділу, підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 86, 129, 226, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов заступника керівника Білоцерківської окружної прокуратури Київської області Київської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Північного офісу Державної аудиторської служби України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" про визнання недійсними додаткових угод до договору та стягнення 223 926,73 грн залишити без розгляду.

Позовні вимоги заступника керівника Білоцерківської окружної прокуратури Київської області Київської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Відділу освіти Сквирської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" про визнання недійсними додаткових угод до договору та стягнення 223 926,73 грн задовольнити.

Визнати недійсною додаткову угоду від 15 серпня 2022 року № 1 до договору на постачання електричної енергії споживачу від 13 січня 2022 року № 7, які укладені між Відділом освіти Сквирської міської ради (09001, Київська область, Білоцерківський район, місто Сквира, вулиця Карла Болсуновського, будинок 55; ідентифікаційний код 43934956) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" (04070, місто Київ, вулиця Петра Сагайдачного, будинок 25, літера "Б", офіс 5; ідентифікаційний код 41427817).

Визнати недійсною додаткову угоду від 19 вересня 2022 року № 2 до договору на постачання електричної енергії споживачу від 13 січня 2022 року № 7, які укладені між Відділом освіти Сквирської міської ради (09001, Київська область, Білоцерківський район, місто Сквира, вулиця Карла Болсуновського, будинок 55; ідентифікаційний код 43934956) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" (04070, місто Київ, вулиця Петра Сагайдачного, будинок 25, літера "Б", офіс 5; ідентифікаційний код 41427817).

Визнати недійсною додаткову угоду від 31 жовтня 2022 року № 4 до договору на постачання електричної енергії споживачу від 13 січня 2022 року № 7, які укладені між Відділом освіти Сквирської міської ради (09001, Київська область, Білоцерківський район, місто Сквира, вулиця Карла Болсуновського, будинок 55; ідентифікаційний код 43934956) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" (04070, місто Київ, вулиця Петра Сагайдачного, будинок 25, літера "Б", офіс 5; ідентифікаційний код 41427817).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" (04070, місто Київ, вулиця Петра Сагайдачного, будинок 25, літера "Б", офіс 5; ідентифікаційний код 41427817) на користь Відділу освіти Сквирської міської ради (09001, Київська область, Білоцерківський район, місто Сквира, вулиця Карла Болсуновського, будинок 55; ідентифікаційний код 43934956) 223 926 (двісті двадцять три тисячі дев`ятсот двадцять шість) грн 73 коп. основної заборгованості.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" (04070, місто Київ, вулиця Петра Сагайдачного, будинок 25, літера "Б", офіс 5; ідентифікаційний код 41427817) на користь Київської обласної прокуратури (01601, місто Київ, бульвар Лесі України, будинок 27/2; ідентифікаційний код 02909996) 9 954 (дев`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят чотири) грн 32 коп. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 2 березня 2026 року.

Суддя Є.В. Павленко