РІШЕННЯ

Іменем України

09 березня 2026 року м. Чернігівсправа № 927/862/25
Господарський суд Чернігівської області, в складі судді Романенко А.В., за участю секретаря судового засідання Мігди Р.Ю., за правилами загального позовного провадження в відкритому судовому засіданні розглянув матеріали справи

за позовом Приватного виробничо-комерційного підприємства "Парадіз-Сервіс",

вул. Національної Гвардії, 15-А, м. Чернігів, 14005;

до відповідача 1 Приватного акціонерного товариства "Ресторан "Градецький",

проспект Миру, 68, м. Чернігів, 14005;

до відповідача 2 Акціонерного товариства "Готель "Градецький",

проспект Миру, 68, м. Чернігів, 14005;

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Чернігівської міської ради, вул. Магістратська, 7, м. Чернігів, 14000;

предмет спору: про встановлення сервітуту та зобов`язання вчинити певні дії,

за участю повноважних представників сторін:

від позивача: Березовський О.Д. - адвокат, ордер на надання правничої (правової) допомоги серії СВ № 1140016, виданий 27.08.2025;

від відповідача 1: Пінчук К.О. - адвокат, довіреність від 30.07.2025 б/н;

Титаренко Т. Г. - адвокат, ордер на надання правничої допомоги серії СВ № 1162341, виданий 27.02.2026;

від відповідача 2: Пінчук К.О. - адвокат, довіреність від 30.07.2025 б/н;

від третьої особи: Манжула Н.Л., діє в порядку самопредставництва згідно з витягом з ЄДРПОУ.

У судовому засіданні 09.03.2026, Господарський суд Чернігівської області, на підставі частини 1 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

28.08.2025, Приватним виробничо-комерційним підприємством "Парадіз-Сервіс" (далі - ПВКП "Парадіз-Сервіс") поданий позов до відповідачів 1 та 2, Приватного акціонерного товариства "Ресторан "Градецький" (далі - ПрАТ "Ресторан "Градецький") та Акціонерного товариства "Готель "Градецький" (далі - АТ "Готель "Градецький"), з проханням:

- установити ПВКП "Парадіз-Сервіс" постійний (безстроковий), безоплатний земельний сервітут на частину земельної ділянки за кадастровим номером :01:031:0409, площею 0,0316 га, в межах згідно з каталогом координат сервітуту № 1 та кадастровим планом зовнішніх меж земельної ділянки по проспекту Миру, 68, в місті Чернігові, з правом проходу та проїзду транспорту до мийки автомобілів, розташованої по вулиці Національної Гвардії (колишня вулиця 1-ї Гвардійської Армії), буд. 15-А в місті Чернігові, та на праві власності належить ПВКП "Парадіз-Сервіс";

- установити ПВКП "Парадіз-Сервіс" постійний (безстроковий), безоплатний земельний сервітут на частину земельної ділянки за кадастровим номером :01:031:0409, площею 0,0320 га, в межах згідно з каталогом координат сервітуту № 2 та кадастровим планом зовнішніх меж земельної ділянки по проспекту Миру, 68 в місті Чернігові, з правом проходу та проїзду транспорту до мийки автомобілів, розташованої по вулиці Національної Гвардії (колишня вулиця 1-ї Гвардійської Армії), буд. 15-А в місті Чернігові, та на праві власності належить ПВКП "Парадіз-Сервіс";

- зобов`язати АТ "Готель "Градецький" та ПрАТ "Ресторан "Градецький" демонтувати бордюрний камінь установлений в межах земельних сервітутів на земельній ділянці за кадастровим номером :01:031:0409 та земельній ділянці за кадастровим номером :01:031:0280 для забезпечення можливості облаштування в`їзду та виїзду до мийки автомобілів, яка розташовується по вулиці Національної Гвардії (колишня вулиця 1-ї Гвардійської Армії), буд. 15-А в місті Чернігові та на праві власності належить ПВКП "Парадіз-Сервіс".

Процесуальні дії суду.

Ухвалою від 01.09.2025, суд прийняв позовну заяву до розгляду; відкрив провадження в справі за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання в справі призначив на 24.09.2025; залучив, за власною ініціативою, до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів, власника зазначених вище земельних ділянок Чернігівську міську раду ().

При відкритті провадження в справі суд установив учасникам справи строки для подачі письмових заяв по суті спору, в порядку статей 165 - 168, 178, 179, 184 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Відповідачі, в належний строк, подали мотивовані відзиви на позов, у яких проти задоволення заявлених вимог заперечили.

Третя особа скористалась правом на подачу письмових пояснень по суті заявлених вимог.

Позивач, у належний строк, подав відповідь на відзиви відповідачів 1 та 2.

Відповідач 1 заявив клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи з метою встановлення наявності/відсутності альтернативних шляхів доступу (проходу та проїзду транспорту) до об`єкту нерухомості - мийки автомобілів, загальною площею 77,4 кв. м, за адресою: м. Чернігів, вул. Національної Гвардії (колишня вул. 1-ї Гвардійської Армії), 15-А, що належить ПВКП «Парадіз - Сервіс» на праві власності згідно зі свідоцтвом про право власності, виданим за рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 23.04.2004, крім як через земельні ділянки: площею 0,7826 га, за кадастровим номером :01:031:0409, що на праві постійного користування належить АТ «Готель «Градецький» (державний акт серії ЧН № 176 від 17.02.1994), та площею 0,6340 га, за кадастровим номером :01:031:0280, що на праві постійного користування належить ПрАТ «Ресторан «Градецький» (державний акт серії ЧН № 217 від 29.03.1994).

24.09.2025, в зв`язку з оголошенням повномасштабної повітряної тривоги на території України, зокрема в м. Чернігові, підготовче засідання в справі не відбулось, відкладене на 13.10.2025, про що учасники повідомлені засобами електронного зв`язку в підсистемі Електронний суд.

13.10.2025, у підготовчому засіданні, суд задовольнив клопотання відповідача 1, призначив судову земельно-технічну експертизу в справі, проведення якої доручив Чернігівському відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (КНДІСЕ). Провадження в справі зупинено на час проведення експертизи.

13.10.2025, позивач на стадії підготовчого провадження, подав заяву про збільшення позовних вимог, згідно з якою додатково, крім попередньо заявлених вимог, просив: встановити ПВКП «Парадіз-Сервіс» постійний (безстроковий), безоплатний земельний сервітут на частину земельної ділянки за кадастровим номером :01:031:0280 площею 0,1170 га, в межах згідно з каталогом координат сервітуту та кадастровим планом зовнішніх меж земельної ділянки, по проспекту Миру, 68 в місті Чернігові, з правом проходу та проїзду транспорту до мийки автомобілів, яка розташовується по вулиці Національної Гвардії (колишня вулиця 1-ї Гвардійської Армії), буд. 15-А в місті Чернігові та на праві власності належить ПВПК «Парадіз-Сервіс».

В іншій частині позивач позов підтримав, підстави заявлених вимог залишено без змін.

02.02.2026, до суду надійшов висновок судового експерта Курінного В. Чернігівського відділення КНДІСЕ від 29.01.2026 № 961/25-24, складений за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи.

Ухвалою від 09.02.2026 поновлено провадження в справі, підготовче засідання призначене на 23.02.2026, про що учасники повідомлені засобами електронного зв`язку в підсистемі Електронний суд.

23.02.2026, відповідач 1, ПрАТ «Ресторан «Градецький», клопотав поновити строк на подачу доказів та долучити до матеріалів справи копії: кадастрового плану земельної ділянки за кадастровим номером :01:031:0280, із позначенням частини земельної ділянки площею 0,0152га, на яку може бути встановлено право строкового платного сервітуту ПВКП «Парадіз-Сервіс»; каталогу координат сервітуту, що пропонується встановити на земельну ділянку за кадастровим номером :01:031:0280, по пр-ту Миру, 68 у м. Чернігові, що перебуває в постійному користуванні ПрАТ «Ресторан «Градецький».

Мотивував необхідність поновлення строку на подачу до матеріалів справи нових доказів тим, що доцільність залучення перерахованих документів виникла саме в ході проведення судовим експертом натурного обстеження об`єкту дослідження, зокрема, встановлення наявність / відсутність альтернативних шляхів доступу до об`єкту нерухомого майна (автомийки) ПВКП «Парадіз-Сервіс».

23.02.2026, відповідач 2, АТ «Готель «Градецький», клопотав поновити строк на подачу доказів та долучити до матеріалів справи копії: дозволу на виконання будівельних робіт серії ЧГ № 91 від 01.01.2026; проєкту організації будівництва 11-23 ПОБ з Реконструкції готелю для розміщення багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями соціально-побутового призначення по проспекту Миру, 68 у м. Чернігові.

Мотивував необхідність поновлення строку на подачу до матеріалів справи нових доказів тим, що станом на момент підготовки та подачі до суду відзиву на позов, перераховані вище документи фізично не існували (створені на час знаходження матеріалів справи в експертній установі).

Суд відклав підготовче засідання в справі на 02.03.2026, про що учасники справи повідомлені в порядку статей 120, 121 ГПК України, засобами електронного зв`язку в підсистемі Електронний суд.

Позивач письмово заперечив проти поновлення відповідачам строку на подання до матеріалів справи нових доказів.

Третя особа надала письмові пояснення щодо нових доказів, поданих до суду відповідачем 1, ПрАТ «Ресторан «Градецький», за якими, виходячи з Генерального плану розвитку міста Чернігів, Рада констатувала про відсутність можливості проїзду до об`єкту ПВКП «Парадіз-Сервіс» (автомийки) між будинками № 8 та № 6 по вул. Костянтина Самострова в місті Чернігів.

02.03.2026, відповідач 1, ПрАТ «Ресторан «Градецький», клопотав поновити строк на подачу доказів та долучити до матеріалів справи копії: заяви ОСОБА_1 від 02.03.2026, посвідченої приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Красногором О.В., про надання нею згоди як власниці земельної ділянки за кадастровим номером :01:031:5210, площею 0,0022 га, по вул. Самострова, 8 у м. Чернігові на облаштування проїзду на належній їй земельній ділянці та копій документів, що підтверджують право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку за кадастровим номером :01:031:5210, площею 0,0022 га.

Необхідність поновлення строку на подачу до матеріалів справи нових доказів мотивував правовою позицією Ради, наведеної в письмових поясненнях, наданих до суду після ознайомлення з доказами, долученими відповідачами 23.02.2026.

02.03.2026, на стадії підготовчого провадження, суд, з метою забезпечення повного та всебічного розгляду спору, керуючись приписами статті 119 ГПК України, ухвалив поновити відповідачам строк на подачу доказів; залучив перераховані вище документи до матеріалів справи; залучив до матеріалів справи письмові пояснення третьої особи (протокол судового засідання 02.03.2026).

У судовому засіданні суд прийняв до розгляду заяву позивача про збільшення позовних вимог, оскільки останній має право на вчинення таких процесуальних дій на стадії підготовчого провадження; заява про збільшення позовних вимог подана з дотриманням вимог частин 2 та 5 статті 46 ГПК України; судовий збір при подачі позову сплачений у розмірі 9689,60 грн (за чотири вимоги немайнового характеру, тобто з урахуванням їх збільшення).

За результатами підготовчого засідання, суд постановив закрити підготовче провадження, призначив розгляд справи по суті на 09.03.2026.

09.03.2026, у судове засідання прибули повноважні представники позивача, відповідачів 1, 2 та третьої особи.

Суд розпочав розгляд справи по суті, заслухав повноважних представників сторін та третьої особи.

Представник позивача позов підтримав.

Представники відповідачів проти задоволення позову заперечили з підстав, наведених у письмових заявах по суті спору. Звертали увагу суду на наявність альтернативних шляхів доступу до об`єкту нерухомого майна, належного позивачу на праві власності.

Представник третьої особи при вирішенні спору поклалась на розсуд суду. Звертала увагу, що альтернативний проїзд, облаштований відповідачем 1 самочинно на земельній ділянці за кадастровим номером :01:031:0280, та відносно об`єкту ПВКП «Парадіз-Сервіс» не має проходу, проїзду через суміжні ділянки. Радою не розглядались та не приймались рішення щодо облаштування проїзду між будинками № 8 та № 6 по вул. Костянтина Самострова в місті Чернігів.

Письмові заяви сторін по суті позовних вимог та висновки судового експерта.

Позов мотивований тим, що наразі позивач позбавлений можливості використовувати належний йому на праві власності об`єкт нерухомості - мийку автомобілів, загальною площею 77,4 кв. м, розташовану за адресою: м. Чернігів, вул. Національної Гвардії (колишня вулиця 1-ї Гвардійської Армії), буд. 15-А, за її цільовим призначенням, а саме: здійснення господарської діяльності з надання послуг щодо миття автомобілів у місті Чернігові, оскільки відсутній вільний доступ до вказаного об`єкта. Виходячи з місця розташування мийки автомобілів, конфігурації та місця розташування суміжних земельних ділянок, під`їзні шляхи до неї, за твердженням позивача, пролягають виключно через земельну ділянку загальною площею 0,7826 га, за кадастровим номером :01:031:0409, що на праві постійного користування належить АТ "Готель "Градецький" (державний акт серії ЧН № 176 від 17.02.1994), так і через земельну ділянку загальною площею 0,6340 га, за кадастровим номером :01:031:0280, що на праві постійного користування належить ПрАТ "Ресторан "Градецький" (державний акт серії ЧН № 217 від 29.03.1994). Іншої можливості проїзду автомобілів та проходу людей до належної позивачу мийки автомобілів, не існує. Будь-які спроби вирішити питання про надання ПВКП "Парадіз-Сервіс" права проходу та проїзду транспорту до мийки автомобілів, розташованої за вказаною адресою, залишені відповідачами без належного реагування.

З метою визначення місця розташування та площі земельних ділянок, на яких має бути встановлено земельні сервітути ПВКП "Парадіз-Сервіс", попередньо, звернулось до землевпорядної організації - ПП "Елітзем", яке виготовило графічні матеріали з зазначенням площі, меж та координат земельних сервітутів, що мають бути встановлені на земельних ділянках за кадастровими номерами :01:031:0409 та :01:031:0280, власником яких є Чернігівська міська рада, що на праві постійного користування надані відповідачам, АТ "Готель "Градецький" та ПрАТ "Ресторан "Градецький" (а. с. 42 - 46, 244 - 251, т. 1).

Відповідачі у відзивах на позов проти задоволення заявлених вимог заперечили, зокрема, з підстав неоформлення позивачем, у встановленому законом порядку, права користування на земельну ділянку, на якій розташована належна йому мийка автомобілів, з метою доступу до якої поданий позов про встановлення безстрокового безоплатного земельного сервітуту з правом проходу та проїзду автотранспорту. За доводами відповідачів, оскільки в позивача відсутнє право користування земельною ділянкою під належним йому майном, то відповідно в нього не виникає і право користування чужими земельними ділянками (право земельного сервітуту). Звертали увагу на те, що внаслідок проведеної позивачем реконструкції будівлі - автомийки, об`єкт нерухомості загальною площею 77,4 кв. м (належний ПВКП "Парадіз-Сервіс" згідно зі свідоцтвом про право власності серії САА № 530895, виданим 23.04.2004) наразі не функціонує, відтак вимога про встановлення земельного сервітуту з метою забезпечення доступу до реконструйованого об`єкту, що не введений в експлуатацію, не є легітимною. Вважають, що в позасудовому порядку, позивачем не вчинено вичерпних заходів з метою узгодження з власником земельних ділянок, Чернігівською міською радою, та з ними, як користувачами цих ділянок, питання щодо встановлення на договірних засадах земельного сервітуту, позов подано до суду передчасно.

Відповідачі поставили під сумнів твердження позивача про відсутність альтернативних шляхів доступу до належної йому мийки автомобілів, крім проходу та проїзду через земельні ділянки, які на праві постійного користування належать ПрАТ "Ресторан "Градецький" та АТ "Готель "Градецький". Вважають, що позивачем не обґрунтовано належними доказами площу та конфігурації частин ділянок, на які він просить установити в судовому порядку земельний сервітут, позаяк його вимоги направлені на встановлення одразу декількох сервітутів (на безоплатній основі та безстроково), з обох сторін будівлі готелю, що є обтяжливим.

Позивач, у належний строк, подав відповідь на відзив, спростовуючи доводи відповідачів, звертав увагу на зміст статті 377 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), за якою, до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано в визначеному законом порядку, або частку в праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка в праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, установлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Перехід права власності на об`єкт нерухомості означає й перехід права на земельну ділянку, на якій розташований такий об`єкт, навіть у випадку, якщо документи на землю ще не оформлено (згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 901/18560/16). Тобто, право на земельну ділянку під об`єктом нерухомості виникає в власника такого об`єкту безпосередньо на підставі закону. На момент звернення позивача до суду з цим позовом, нежитлова будівля - мийка автомобілів є зареєстрованим об`єктом нерухомості (номер об`єкта в Реєстрі речових прав: 5603146); підстава виникнення в ПВКП "Парадіз-Сервіс" права власності на цей об`єкт - свідоцтво про право власності, видане на підставі рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 23.04.2004. Проведена позивачем реконструкція стосувалась виключно облаштування навісу для зберігання інвентарю з надбудовою для влаштування офісних, побутових приміщень, приміщення очікування з кав`ярнею та супутніх товарів, тобто не має відношення до основної будівлі - мийки автомобілів (до якої наразі в позивача відсутній фактичних доступ).

Позивач також просив врахувати, що на підтвердження обставин, якими обґрунтований позов, до матеріалів справи долучені: схема розміщення суміжних земельних ділянок, що через свою конфігурацію та розташування унеможливлюють прохід та проїзд до мийки автомобілів, окрім як через земельні ділянки, належні відповідачам на праві постійного користування. Розробником схеми є землевпорядна організація, ПП Елітзем, інженер-землевпорядник Бойко Д.О. (кваліфікаційний сертифікат № 001323, виданий 03.01.2013).

Щодо площі та конфігурації земельних сервітутів, позивач зазначив, що запропонований спосіб найменш обтяжливий для відповідачів, оскільки сервітути встановлені по межі існуючих проїздів з твердим покриттям, що спеціально облаштовані та використовуються відповідачами для поїзду транспорту та проходу фізичних осіб до закладів торгівлі, розташованих на земельній ділянці АТ "Готель "Градецький", проїзд до яких здійснюється через земельну ділянку ПрАТ "Ресторан "Градецький". Отже, установлені в запропонований спосіб земельні сервітути не несуть ні для власника, ні для користувачів жодних обтяжень і не змінюють цільового призначення цих земельних ділянок.

Третя особа надала письмові пояснення по суті спору, зазначила, що позивач, починаючи з 2021 року, постійно вживає заходи з метою отримання дозволу на розробку проєкту землеустрою на відведення земельної ділянки площею 0,0390 га по вул. 1-ї Гвардійської Армії, 15-А в м. Чернігові, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. Зокрема, в листопаді 2021 року позивач звертався до Ради з проханням про встановлення сервітуту з правом проходу та проїзду до належної йому автомийки. Пояснення третьої особи залучені до матеріалів справи.

Відповідач 2 надав до суду додаткові пояснення від 21.09.2025 б/н, що за правовим змістом є запереченням на пояснення третьої особи. Суд залишив зміст цих пояснень поза увагою, оскільки положення ГПК України не передбачають право на подачу до суду документів наведеного змісту.

При розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, до яких належать: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках (частини 1 - 3 статті 161 ГПК України).

Відповідач 2 не клопотав, та суд не вирішував питання щодо необхідності (доцільності) надання дозволу на подачу до суду додаткових пояснень щодо окремого питання, яке виникло в ході розгляді цієї справи.

Судовим експертом Курінним В. наданий висновок від 29.01.2026 № 961/25-24 за результатами проведеної судової земельно-технічної експертизи (призначеної ухвалою від 13.10.2025), з якого вбачається, що:

- не існує альтернативних шляхів доступу (прохід для фізичних осіб та проїзд автотранспорту) до об`єкту нерухомості - мийки автомобілів, загальною площею 77,4 кв. м, за адресою: м. Чернігів, вул. Національної Гвардії (колишня вул. 1-ї Гвардійської Армії), 15-А, що належить ПВКП «Парадіз-Сервіс» на праві власності згідно зі свідоцтвом про право власності, виданим за рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 23.04.2004, окрім як через земельні ділянки: площею 0,7826 га, за кадастровим номером :01:031:0409, що на праві постійного користування належить АТ «Готель «Градецький» (державний акт серії ЧН № 176 від 17.02.1994), та площею 0,6340 га, за кадастровим номером :01:031:0280, що на праві постійного користування належить ПрАТ «Ресторан «Градецький» (державний акт серії ЧН № 217 від 29.03.1994), власником яких є Чернігівська міська рада.

- встановлення сервітутів на частини земельної ділянки за кадастровим номером :01:031:0409 (каталог координат сервітуту, площі 0,0316 га та 0,0320 га (а. с. 44) та частини земельної ділянки за кадастровим номером :01:031:0280 (каталог координат сервітуту, площа 0,1170 га (а. с. 46), не змінить цільове призначення досліджуваних ділянок.

Третя особа, після ознайомлення з матеріалами судової експертизи та новими доказами (долученими відповідачами до матеріалів справи 23.02.2026), надала, з дозволу суду, додаткові пояснення по суті спору, підтвердивши відсутність альтернативних шляхів доступу до об`єкту нерухомого майна ВПКП «Парадіз-Сервіс» (автомийки), крім як через ділянки, в межах яких позивач просить в судовому порядку встановити безстрокові безоплатні сервітути, в той час як ґрунтова дорога, що самочинно створена ПрАТ «Ресторан «Градецький» на земельній ділянці за кадастровим номером :01:031:0280, не забезпечує доступ до об`єкту позивача через суміжні з ним ділянки, що знаходяться в власності приватних осіб (за кадастровими номерами: :01:031:5209, площею 0,0021 га; :01:031:5210, площею 0,0022 га; :01:031:5211, площею 0,0057 га; :01:031:5212, площею 0,0014 га; :01:031:5213, площею 0,0148 га), та за цільовим призначенням належать до земель для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Згідно з Генеральним планом міста Чернігів (затверджений рішенням ЧМР (10 сесія 24 скликання) від 25.12.2003), не передбачено проїзду між будинками по вул. Костянтина Самострова № 6 та № 8.

Господарський суд розглянув подані документи і матеріали, заслухав повноважних представників сторін та третьої особи, з`ясував фактичні обставини справи, дослідив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, та

ВСТАНОВИВ:

ПВКП «Парадіз-Сервіс» (позивач) є юридичною особою, основним видом діяльності якої (за кодом 68.20.) є надання в оренду та експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; зареєстроване місцезнаходження: вул. Національної Гвардії, 15-А (попередня назва: вул. 1 Гвардійської Армії), м. Чернігів, 14005.

ПВКП «Парадіз-Сервіс» на праві власності належить нежитлова будівля, мийка автомобілів літ. А-1, загальною площею 77,4 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (попередня назва: вул. 1 Гвардійської Армії), м. Чернігів, що підтверджується свідоцтвом про право власності серії САА № 530895, видане, 23.04.2004, на підставі рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 19.04.2004; та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії СВА № 710634, реєстраційна дія вчинена 06.05.2004.

Вказаний об`єкт нерухомості розміщено на земельній ділянці площею 0,039 га, що належить територіальній громаді міста Чернігів в особі Чернігівській міській раді.

ПВКП «Парадіз-Сервіс», як власник нерухомого майна, автомийки, є фактичним користувачем земельної ділянки, на якій цей об`єкт знаходиться, проте до цього часу не оформив, у встановленому законом порядку, відносини з користування такою ділянкою. Договір на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди), укладений 04.01.2001, між виконавчим комітетом Чернігівської міської Ради народних депутатів (орендодавець) та ПВКП «Парадіс-Сервіс» (орендар) про передачу в тимчасове користування земельної ділянки площею 0,039 га для обслуговування об`єкту незавершеного будівництва, мийки автомобілів по вул. 1 Гвардійської Армії, 15 А, у м. Чернігів, припинив дію, 04.01.2011, у зв`язку з закінченням строку, на який був укладений.

Землевпорядною організацією ПП «Елітзем», в особі інженера-землевпорядника Бойка Д.О. (кваліфікаційний сертифікат № 001323, виданий 03.01.2013) та Чернігівським відділенням КНДІСЕ, в особі судового експерта Курінного В., встановлено, що нежитлова будівля, загальною площею 77,4 кв. м, що на праві власності належить ПВКП «Парадіз-Сервіс», за адресою по вул. Національної Гвардії, 15-А (попередня назва: вул. 1 Гвардійської Армії), у м. Чернігів, розташована на земельній ділянці, яка належить ТГ м. Чернігів в особі Чернігівської міської ради, та межує з:

- земельною ділянкою за кадастровим номером :01:031:0409, площею 0,7826 га, власником якої є ТГ в особі Чернігівської міської ради, що знаходиться в постійному користуванні Акціонерного Товариства «Готель «Градецький» (відповідач 2) згідно з державним актом на право постійного користування землею, серії ЧН-176, виданого, 17.02.1994, за рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради;

- земельною ділянкою за кадастровим номером :01:031:0280, площею 0,6340 га, власником якої є ТГ в особі Чернігівської міської ради, що знаходиться в постійному користуванні Приватного акціонерного товариства «Ресторан «Градецький» (відповідач 1) згідно з державним актом на право постійного користування землею, серії ЧН-217, виданого, 29.03.1994, за рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради.

За відомостями, наданими землевпорядною організацією ПП «Елітзем» (у листі від 11.08.2025 № 105, а. с. 244, т. 1), під`їзні шляхи до земельної ділянки, на якій розміщено належний позивачу об`єкт нерухомого майна - мийка для автомобілів, площею 77,44 кв. м, пролягають виключно через земельні ділянки за кадастровими номерами :01:031:0409, площею 0,7826 га, та :01:031:0280, площею 0,6340 га, інших альтернативних під`їзних шляхів до цієї ділянки не існує.

Наведене також підтверджено судовим експертом Курінним В. Чернігівського відділення КНДІСЕ у висновку від 29.01.2026 № 961/25-24, за результатами проведеної судової земельно-технічної експертизи, зокрема, шляхом натурного дослідження об`єкту.

За доводами позивача, починаючи з 2025 року, відповідачі в односторонньому порядку, без попередження, перекрили під`їзні шляхи через земельні ділянки за кадастровими номерами :01:031:0409 та :01:031:0280, до належного позивачу об`єкту нерухомості. Відповідачами під час проведення земельних робіт та робіт по облаштуванню під`їзних шляхів до будівель, що розміщені на земельній ділянці за кадастровим номером :01:031:0280, яка на праві постійного користування належить відповідачу 1, ПрАТ «Ресторан «Градецький», встановлено бордюрний камінь та асфальтобетонне покриття, що унеможливило проїзд до належної позивачу мийки автомобілів та використання цього об`єкта за його цільовим призначенням, зокрема, надання послуг з миття автомобілів. Тобто, відповідачі вчиняють свідомі дії з перешкоджання в доступі до належного позивачу на праві власності об`єкту нерухомого майна, що унеможливлює використання цього об`єкта в комерційних цілях за цільовим призначенням.

У досудовому порядку позивач звертався до відповідачів 1 та 2 шляхом направлення, 20.06.2025, за адресою їх реєстрації, листів від 20.06.2025 з проханням розглянути пропозицію щодо укладення договору про встановлення земельних сервітутів з правом проходу та проїзду через земельні ділянки за кадастровими номерами :01:031:0409 та :01:031:0280, що на праві постійного користування належать запитуваним особам (поштові відправлення: 174; 158), проте його звернення проігноровані відповідачами, листи повернуті відправнику без їх вручення.

Наведені обставини стали підставою для звернення ПВКП «Парадіз-Сервіс», власника нерухомого майна - мийки автомобілів, літ. А-1, загальною площею 77,4 кв. м, за адресою: м. Чернігів, вул. Національної Гвардії (колишня вулиця 1-ї Гвардійської Армії), буд. 15-А (свідоцтво про право власності від 23.04.2004 серії САА № 530895), з позовом до постійних користувачів суміжних земельних ділянок за кадастровими номерами: :01:031:0409 та :01:031:0280, ПрАТ «Ресторан «Градецький» та АТ «Готель «Градецький», про встановлення постійних (безстрокових) безоплатних сервітутів на частини перерахованих ділянок, у межах вже існуючих проїздів з твердим покриттям згідно з каталогом координат сервітутів (а. с. 44, 46, т. 1), з метою права проходу та проїзду до земельної ділянки (кадастровий номер не присвоєний), на якій розміщений вказаний об`єкт нерухомості позивача.

Частиною 1 статті 2 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) визначено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

При цьому, земельні відносини регулюються Конституцією України, ЗК України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами (частина 1 статті 3 ЗК України), а земельне законодавство включає цей Кодекс, інші нормативно-правові акти в галузі земельних відносин (частина 1 статті 4 ЗК України).

Відповідно до статті 9 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) його положення застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Отже, спірні правовідносини щодо встановлення земельного сервітуту за своєю юридичною природою регулюються, як нормами земельного, так і цивільного законодавства.

Главою 16 ЗК України врегульоване "Право земельного сервітуту", яке розглядається як право власника або землекористувача земельної ділянки чи іншої заінтересованої особи на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками) (частина 1 статті 98 ЗК України).

Статтею 401 ЦК України закріплено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Установлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він установлений (частини 3, 4 статті 98 ЗК України).

Правовий механізм переходу прав на землю, пов`язаний із переходом права на будинок, будівлю або споруду, визначено у статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України.

За приписами статті 377 ЦК України (в редакції чинній на 06.05.2004, тобто на момент набуття позивачем у власність спірного об`єкту нерухомого майна) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, установлених договором.

Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Аналогічні положення наведені в статті 120 ЗК України.

Наведені вище земельно-правові та цивільно-правові норми встановлюють, що перехід майнових прав до іншої особи тягне за собою перехід до неї і земельних прав на ту частину земельної ділянки, на якій безпосередньо розташований об`єкт нерухомості, та частини земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування. Розмір цієї частини земельної ділянки має визначатися на основі державних будівельних норм та санітарних норм і правил (п. 8.16. постанови ВПВС від 04.12.2018 у справі № 910/18560/16).

За принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі (споруди) та керуючись наведеними нормами, суд дійшов висновку, що позивач - ПВКП «Парадіз-Сервіс», як власник вказаного об`єкту нерухомого майна, є фактичним користувачем земельної ділянки площею 0,039 га, на якій цей об`єкт розміщено, незважаючи на закінчення строку дії договору на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди), тобто є належним суб`єктом звернення, в розумінні статті 98 ЗК України, на встановлення земельного сервітуту (всупереч доводам відповідачів).

Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду (частина 1 статті 100 ЗК України, частина 1 статті 402 ЦК України).

В разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту (частина 4 статті 402 ЦК України).

При цьому, спосіб установлення сервітуту впливає на можливість обрання способу захисту і, як вбачається, якщо законом передбачена можливість установлення сервітуту як договором, так і рішенням суду, то, відповідно, і способами захисту в цьому випадку можуть бути як звернення до суду з вимогою про визнання договору укладеним, так і з вимогою про встановлення сервітуту за рішенням суду.

Зазначене підтверджується практикою Верховного Суду щодо перегляду рішень у справах з вимогами як про визнання укладеним договору сервітуту (постанови від 20.09.2018 у справі № 918/370/17, від 03.12.2020 у справі № 925/27/18), так і про встановлення сервітуту судом без укладення відповідного договору: постанова Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 911/2701/17, Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.03.2019 у справі № 915/483/17, від 29.01.2020 у справі № 920/1204/17).

Статтею 99 ЗК України врегульовані види права земельного сервітуту (перелік не є вичерпним), до яких у тому числі належить право проходу та проїзду на велосипеді; право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху.

Згідно з частиною 1 статті 1241 ЗК України особа, заінтересована в установленні земельного сервітуту на землях державної, комунальної власності, звертається з клопотанням у разі, якщо:

а) земельна ділянка не передана в користування або в разі необхідності встановлення земельного сервітуту на землях, не сформованих у земельні ділянки, - до органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, що здійснює розпорядження земельною ділянкою державної, комунальної власності;

б) земельна ділянка перебуває в користуванні - до органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, що здійснює розпорядження земельною ділянкою державної, комунальної власності, або до землекористувача.

У клопотанні має бути зазначена мета встановлення земельного сервітуту.

До клопотання додаються:

а) копії документів, що підтверджують право власності заявника на будівлі, споруди, що розташовані на земельній ділянці (за наявності);

б) письмове погодження землекористувача (в разі встановлення земельного сервітуту щодо сформованої земельної ділянки, яка перебуває в користуванні, за договором з органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування, що здійснює розпорядження земельною ділянкою державної, комунальної власності), справжність підпису на якому засвідчується нотаріально;

в) проект договору про встановлення земельного сервітуту (в разі встановлення земельного сервітуту щодо сформованої земельної ділянки);

г) графічні матеріали із зазначенням орієнтовного місця розташування та площі земельної ділянки, яку передбачається сформувати з метою встановлення земельного сервітуту (в разі необхідності формування земельної ділянки державної, комунальної власності з метою встановлення земельного сервітуту);

ґ) технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право суборенди, сервітуту, що розробляється без одержання дозволу на її розроблення (в разі встановлення земельного сервітуту щодо сформованої земельної ділянки).

Частина 1 статті 1241 ЗК України передбачає альтернативність дій заінтересованої особи при зверненні з клопотанням про встановлення земельного сервітуту як до власника земельної ділянки державної або комунальної форми власності (Чернігівської міської ради), так і до землекористувача (ПрАТ «Ресторан «Градецький», АТ «Готель «Градецький»).

З матеріалів справи вбачається, що 2021 році Чернігівська міська рада, на звернення позивача з пропозицією щодо укладення договору сервітуту, надала відповідь про необхідність надати до Ради, крім графічних матеріалів, де зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки для права проходу та проїзду на транспортному засобі по наявному шляху, письмову згоду землекористувача (АТ «Готель «Градецький», ПрАТ «Ресторан «Градецький») на встановлення сервітуту за договором (лист від 03.12.2021 № 1481/21/вих).

За поясненнями позивача, між ним та відповідачами в 2021 році було досягнуто усної домовленості щодо надання йому права проходу та проїзду на автотранспорті по наявному шляху до належного йому об`єкту нерухомості - мийки автомобілів по вул. Національна Гвардія (колишня вул.1-ї Гвардійської Армії), буд. 15-А в місті Чернігові, а тому до 2025 року, тобто до того як відповідачами виконано роботи з влаштування бордюрів та бетонного перекриття по периметру ділянок, що межують з його об`єктом, що фактично унеможливило здійснення відповідачем господарської діяльності з надання послуг з миття автотранспорту (тобто, унеможливило використання нерухомого майна за цільовим призначенням), позивач не вживав заходів для укладення з відповідачами договору про встановлення земельних сервітутів.

У даній категорії спорів, Верховний Суд висловив позицію про те, що обов`язковою умовою для встановлення сервітуту є вжиття особою яка вимагає такого заходу (позивачем) встановлення сервітуту в добровільному порядку (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 918/370/17), а якщо особа до звернення до суду не вчиняла дій щодо встановлення сервітуту за домовленістю сторін (зокрема, не звернулася до іншої сторони з пропозицією про укладення договору про встановлення сервітуту), то в суду немає підстав для задоволення відповідних вимог у зв`язку з відсутністю в позивача права вимагати встановлення сервітуту за рішенням суду (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.06.2019 у справі № 925/603/18).

Суд установив, що в досудовому порядку позивач, 20.06.2025, звертався до відповідачів, які є постійними користувачами земельних ділянок за кадастровими номерами :01:031:0409 та :01:031:0280, що межують з земельною ділянкою, на якій розміщений належний йому об`єкт нерухомості, з пропозицією укласти договір про встановлення земельних сервітутів з правом проходу та проїзду на автотранспорті та про погодження сторонами істотних умов цього договору в ході переговорів.

Звернення позивача щодо необхідності укладення договору про встановлення земельних сервітутів направлені відповідачам за адресою їх реєстрації (поштові відправлення: 174; 158), проте неотримання адресатами поштової кореспонденції за їх офіційною адресою реєстрації зумовлено свідомою суб`єктивною поведінкою цих осіб, відтак свідчить про вжиття позивачем належних заходів для врегулювання питання встановлення сервітуту в позасудовому порядку. При цьому, на законодавчому рівні не закріплено, в якій формі мав попередньо звернутись позивач до землекористувачів суміжних з ним ділянок, зокрема, щодо обов`язкового направлення на їх адреси проєкту договору про встановлення земельних сервітутів, а тому судом відхилено як безпідставні доводи відповідачів про формальність дій позивача.

Позивач, звертаючись до відповідачів з пропозицією укласти договір про встановлення сервітуту з правом проходу та проїзду на автотранспорті, пропонував погодити істотні умови цього правочину шляхом переговорів (зокрема, спільно визначити конфігурацію, межі, площу земельних ділянок, де буде встановлений сервітут), натомість звернення позивача проігноровано його опонентами. У той час як з наявних матеріалів справи вбачається, що відповідачі були обізнані про актуальність питання доступу Підприємства до належної йому мийки для автомобілів, позаяк листування сторін з цього питання мало місце ще в 2021 році.

При цьому, в ході судового розгляду цього спору відповідачі заперечували проти задоволення позову з підстав необґрунтованості заявлених вимог, зокрема, стверджували про наявність у позивача інших, альтернативних, шляхів доступу до належного йому об`єкту нерухомості, окрім як через земельні ділянки, що належні їм на праві постійного користування. Натомість наведене твердження відповідачів не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду та спростоване матеріалами справи.

Природа сервітуту передбачає, що однією з умов його встановлення є неможливість власника майна задовольняти власні потреби без установлення користування чужим майном.

За висновком судового експерта, складеного за результатами судової земельно-технічної експертизи від 29.01.2026 № 961/25-24 (призначеної ухвалою від 13.10.2025), не існує альтернативних шляхів доступу (прохід для фізичних осіб та проїзд автотранспорту) до об`єкту нерухомості - мийки автомобілів, загальною площею 77,4 кв. м, за адресою: м. Чернігів, вул. Національної Гвардії (колишня вул. 1-ї Гвардійської Армії), 15-А, що належить ПВКП «Парадіз-Сервіс» на праві власності згідно зі свідоцтвом про право власності, виданим за рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 23.04.2004, окрім як через земельні ділянки: площею 0,7826 га, за кадастровим номером :01:031:0409, що на праві постійного користування належить АТ «Готель «Градецький» (державний акт серії ЧН № 176 від 17.02.1994); та площею 0,6340 га, за кадастровим номером :01:031:0280, що на праві постійного користування належить ПрАТ «Ресторан «Градецький» (державний акт серії ЧН № 217 від 29.03.1994), власником яких є Чернігівська міська рада.

Судовим експертом, за результатами проведеного натурного обстеження земельної ділянки, на якій знаходиться будівля мийки автомобілів, та матеріалів топографо-геодезичної зйомки, встановлено: доступ з півночі та з півдня прохід, проїзд можливий тільки через земельну ділянку за кадастровим номером :01:031:0280. Ця земельна ділянка з південної частини межує з земельною ділянкою за кадастровим номером :01:031:0409, тобто доступ до земельної ділянки за кадастровим номером :01:031:0280 з метою потрапити до об`єкту нерухомості - мийки автомобілів з півдня можливий лише через земельну ділянку за кадастровим номером :01:031:0409. Також наявний ґрунтовий проїзд до будівлі мийки автомобілів через північну частину земельної ділянки за кадастровим номером :01:031:0280.

З матеріалів справи вбачається, що землевпорядником ПП «Елітзем», на замовлення позивача, виконані роботи зі складання технічної документації по встановленню земельних сервітутів на земельних ділянках за кадастровими номерами :01:031:0280 та :01:031:0409, в найменш обтяжливий спосіб, у межах існуючих шляхів проїзду з твердим покриттям, що не несе ні для власника, ні для землекористувачів жодних обтяжень (всупереч доводам відповідачів) (а. с. 43 - 46, т.1).

За висновком судового експерта, встановлення сервітутів на частини земельної ділянки за кадастровим номером :01:031:0409 (каталог координат сервітуту № 1 та 2, площі 0,0316 га та 0,0320 га (а. с. 44) та частини земельної ділянки за кадастровим номером :01:031:0280 (каталог координат сервітуту, площа 0,1170 га), не змінить цільове призначення досліджуваних ділянок.

Судовий експерт у висновку зазначає про наявність ґрунтового проїзду до будівлі мийки автомобілів через північну частину земельної ділянки за кадастровим номером :01:031:0280, проте (всупереч доводам відповідачів) не передбачає альтернативного доступу до спірного об`єкту за рахунок цього проїзду.

У ході судового засідання, 09.03.2026, судом установлено, що ґрунтовий проїзд, площею 0,0152 га на вказаній ділянці облаштований відповідачем 1, ПрАТ «Ресторан «Градецький», самовільно.

З пояснень Чернігівської міської ради -власника земельної ділянки за кадастровим номером :01:031:0280, слідує, що ґрунтовий проїзд (що відповідач 1 розглядає як альтернативний варіант для встановлення земельного сервітуту для ПВКП «Парадіз-Сервіс») не забезпечує доступ до об`єкту нерухомості мийки для автомобілів, позаяк межує з земельними ділянками за кадастровими номерами: :01:031:5209, площею 0,0021 га; :01:031:5210, площею 0,0022 га; :01:031:5211, площею 0,0057 га; :01:031:5212, площею 0,0014 га; :01:031:5213, площею 0,0148 га, що знаходяться в приватній власності фізичних осіб та за цільовим призначенням належать до земель для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Власники багатоквартирного будинку по вул. Самострова, 8, за даними зібраного кадастрового плану, погодили землекористування кожного з них, визначивши площі земельних ділянок та двір спільного користування (акт погодження меж земельної ділянки від 01.12.2006, у тому числі ЗАТ «Ресторан «Градецький»).

З пояснень учасників справи вбачається, що земельна ділянка площею 0,0152 га (ґрунтовий проїзд, про який зазначає відповідач 1, як альтернативний доступ до об`єкту нерухомості ПВКП «Парадіз-Сервіс») межує зокрема з земельною ділянкою :01:031:5210, площею 0,0022 га (по вул. Костянтина Самострова, 8, у м. Чернігів), що на праві власності належить фізичній особі ОСОБА_1 (державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 798520, виданий 27.01.2009 ЧМР; свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 05.07.2010, зареєстровано за № 2165) та, як встановлено судом, має цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

За відомостями, наданими Чернігівською міською радою, Генеральним планом міста Чернігів (затверджений рішенням ЧМР (10 сесія 24 скликання) від 25.12.2003), не передбачено проїзду між будинками по вул. Костянтина Самострова № 6 та № 8.

Питання облаштування поїзду між вказаними будинками по вул. Костянтина Самострова в місті Чернігів на розгляд Ради не виносилось.

З урахуванням установлених обставин, суд дійшов висновку, що на момент вирішення цього спору, альтернативного доступу до об`єкту нерухомості ПВКП «Парадіз-Сервіс», крім запропонованого позивачем, фізично не існує, проїзд через земельну ділянку за кадастровим номером :01:031:5210, площею 0,0022 га (що має інше цільове призначення) на Генеральному плані міста відсутній, що виключає можливість установлення земельного сервітуту в будь-який інший спосіб, крім заявленого в позові.

Земельний сервітут з правом проїзду на транспортному засобі може бути встановлений лише по наявному шляху (стаття 99 ЗК України).

Відповідачами не доведено на підставі належних та допустимих доказів, у розумінні статей 76, 77 ГПК України, що запропонований позивачем спосіб установлення земельних сервітутів з правом проходу та проїзду автотранспорту до належного йому об`єкту нерухомого майна, по вже наявним шляхам з твердим покриттям, є обтяжливим.

Встановлення земельних сервітутів з правом проходу та проїзду по вже існуючим шляхам з твердим покриттям ніяким чином не впливає на проведення запланованих АТ «Готель «Градецький» робіт по реконструкції готелю для розміщення багатоквартирного будинку з вбудованими приміщеннями соціально-побутового призначення по пр-ту Миру, 68 у м. Чернігів (містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва, затверджені наказом Управління архітектури та містобудування Чернігівської міської ради від 14.02.2023 № 23-М; дозвіл на виконання будівельних робіт від 01.01.2026 № ЧГ91). У той час як розміщення відповідачем 2, АТ «Готель «Градецький», на земельній ділянці за кадастровим номером :01:031:0409 будівельного майданчику має тимчасовий характер.

Відтак, суд вважає за необхідне констатувати, що відповідач 2 розмістив на вказаній земельній ділянці будівельний майданчик в межах одного з проїздів (де позивач просить в судовому порядку встановити земельний сервітут) вже після подачі цього позову до суду (дозвіл на виконання будівельних робіт отриманий 01.01.2026).

Відповідачами не доведено наявність будь-яких альтернативних варіантів доступу до мийки автомобілів, що б забезпечили можливість функціонування цього об`єкта за його цільовим призначенням.

Суд відхилив як безпідставні твердження відповідачів, що метою цього позову є забезпечення доступу позивача до реконструйованого об`єкту, автомийки з надбудовою для улаштування офісних, побутових приміщень, приміщень очікування з кав`ярнею та відділу супутніх товарів, що не був введений в експлуатацію. Такі доводи відповідачів не ґрунтуються на жодних доказах у справі, підготовчі та будівельні роботи з реконструкції мали бути зупинені позивачем ще наприкінці 2021 року згідно з приписом Управління державного архітектурно-будівельного контролю від 29.12.2021 № 25, що ніяким чином не впливає на фактичне місцезнаходження самого об`єкту автомийки, що введена в експлуатацію, з огляду на оформлення свідоцтво про право власності ще в 2004 році; речове право позивача зареєстроване в ДРРП 06.05.2004.

Землевпорядником ПП «Елітзем» та експертною установою, Чернігівським відділенням КНДІСЕ, досліджувалось питання доступу саме до об`єкту нерухомого майна, мийки для автомобілів площею 77,4 кв. м, за адресою: вул. Національної Гвардії (колишня вулиця 1-ї Гвардійської Армії), буд. 15-А, м. Чернігів, що на праві власності належить ПВКП «Парадіз-Сервіс» згідно зі свідоцтвом від 23.04.2004 серії САА № 530895.

За приписами частин 2, 3 статті 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.

Обов`язок доказування і подання доказів установлений статтею 74 ГПК України, за якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частина 3 статті 74 ГПК України).

За приписами частин 1, 2 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

За висновком суду, позивач, на підставі належних та допустимих доказів, довів необхідність установлення постійних (безстрокових) безоплатних сервітутів на частини суміжної земельної ділянки за кадастровим номером :01:031:0409, площами 0,0316 га та 0,0320 га, в межах згідно з каталогом координат сервітуту № 1 та № 2 та кадастровим планом зовнішніх меж цієї ділянки (а. с. 43, 44, т. 1), та частини суміжної земельної ділянки за кадастровим номером :01:031:0280, площею 0,0117 га, в межах згідно з каталогом координат сервітуту та кадастровим планом зовнішніх меж цієї ділянки (а. с. 45, 46, т. 1), по пр-ту Миру, 68 у м. Чернігів, для безпосереднього доступу з правом проходу та проїзду транспорту до мийки автомобілів, за адресою: вул. Національної Гвардії, буд. 15-А, м. Чернігів, власником якої є ПВКП «Парадіз-Сервіс».

Суд зазначає, що встановлення земельних сервітутів на частини земельних ділянок за кадастровими номерами :01:031:0409 та :01:031:0280, з правом проходу та проїзду транспортними засобами до суміжної земельної ділянки, на якій розміщено належний позивачу об`єкт нерухомості, в наведений спосіб, тобтопо наявним під`їзним шляхам з твердим покриттям, не змінює цільового призначення земельних ділянок щодо яких установлюється сервітут, та не обмежує відповідачів у праві користування належними їм ділянками, оскільки ці частини ділянки використовуються ними для проходу пішоходів та проїзду транспортних засобів до закладів торгівлі, що функціонують на земельній ділянці АТ «Готель «Градецький» та проїзд до яких здійснюється через ділянку ПрАТ «Ресторан «Градецький», тобто земельні сервітути не є обтяжливими.

Припущення відповідачів, що сервітути будуть використані позивачем в інших цілях не ґрунтується на жодних доказах у справі.

За статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач позбавлений можливості використовувати належний йому об`єкт нерухомості - мийку для автомобілів, за цільовим призначенням, позаяк установлені забетоновані бордюри на земельних ділянках за кадастровими номерами :01:031:0409 та :01:031:0280, що фактично унеможливлюють доступ до належного позивачу об`єкту, а тому вимоги про зобов`язання відповідачів демонтувати кам`яні бордюри, встановлені в межах земельних сервітутів, конфігурація яких визначена згідно з каталогом координат сервітутів та кадастровими планами зовнішніх меж земельних ділянок за кадастровими номерами :01:031:0409 та :01:031:0280, також підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат.

При ухваленні рішення суд, зокрема, вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат (п. 5 частини 1 статті 237 ГПК України).

Судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частина 1, п.1 частини 3 статті 123 ГПК України).

Відповідно до п. 2 частини 1 статті 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, за рахунок відповідачів підлягають відшкодуванню витрати позивача по сплаті судового збору за розгляд цього спору в сумі 9689,60 грн, по 4844,80 грн з кожного, в рівних частинах.

Відповідно до п. 3 частини 4 статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються в разі задоволення позову - на відповідача.

За частиною 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивач у позовній заяві визначив, що розмір витрат на правову допомогу в цій справі складає 48 000,00 грн, про що до матеріалів справи надав: договір про надання правничої допомоги від 06.06.2025 № 2-2025/г; акт прийому-передачі грошових коштів від 06.06.2025 до цього договору; ордер на надання правничої допомоги серії СВ № 1140016, виданий 27.08.2025 адвокату Березовському О.Д. (свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю серії ЧН № 001049, видане 21.05.2021, за рішенням Ради адвокатів Чернігівської області від 16.04.2021 № 99).

Згідно з частинами 1 - 4 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 ГПК України).

За змістом п. 1 частини 2 статті 126 та частини 8 статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно зі статтею 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

За змістом статей 1, 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Виходячи з пунктів 1.1., 2.2. договору про надання правничої допомоги від 06.06.2025 № 2-2025/г, клієнт - ПВКП «Парадіз-Сервіс» доручив, а адвокат Березовський О.Д. взяв на себе зобов`язання надати юридичну допомогу в правовідносинах клієнта з ПрАТ «Ресторан «Градецький» та АТ «Готель «Градецький», яким на праві постійного користування належать земельні ділянки площею 0,634 га, за кадастровим номером :01:031:0280, та площею 0,7826 га, за кадастровим номером :01:031:0409 (відповідно), за адресою: Чернігівська область, м. Чернігів, пр-т. Миру, 68, які на праві власності належать ТГ в особі Чернігівської міської ради, з метою встановлення земельних сервітутів. Адвокат взяв на себе зобов`язання, зокрема, з представництва інтересів клієнта в судових органах усіх рівнів та збирання доказів, у зв`язку з виконанням доручення.

Отримання винагороди адвокатом за надання правничої допомоги відбувається в формі гонорару. За надання правової допомоги та представництво інтересів клієнта в суді першої інстанції відповідно умов цього договору, клієнт авансовано сплачує гонорар у фіксованій сумі 48 000,00 грн, що відповідає домовленості сторін та узгоджується з Рекомендаціями застосування мінімальних ставок адвокатського гонорару, затверджених рішенням Ради адвокатів Чернігівської області від 16.05.2025 № 142 (пункти 4.1., 4.3. договору).

Актом прийому-передачі грошових коштів від 06.06.2025 до договору від 06.06.2025 № 2-2025/г підтверджується отримання адвокатом за рахунок клієнта на умовах авансового платежу гонорару в сумі 48 000,00 грн.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 висловлена правова позиція, що домовленість про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такою, що склалась між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин між якими і може розглядатися питання щодо обов`язковості такого зобов`язання. У контексті вирішення судом питання про розподіл судових витрат суд повинен оцінювати розумність витрат, їх співмірність із ціною позову, складністю справи та значенням для сторін.

Відповідачі письмово не заперечили проти заявленого позивачем розміру витрат на правничу допомогу в цій справі.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, в рішеннях: від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34 - 36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15, від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).

Таким чином, розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної в них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені в документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено в документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Такі докази, відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно зі статтею 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та в сукупності відповідати вимогам статей 75 - 79 ГПК України.

Матеріалами справи підтверджується, що в межах наявного спору адвокатом позивача Березовським О.Д. надана наступна правова допомога, вартість якої підлягає розподілу між сторонами з урахуванням принципу пропорційності (частина 4 статті 129), розумності та обґрунтованості: 1) формування правової позиції та збір доказів; 2) підготовка та подача позовної заяви; заяви про збільшення позовних вимог; відповіді на відзиви; заперечень щодо призначення судової експертизи; 3) участь в судових засіданнях у суді першої інстанції.

Суд, вирішуючи чи є розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу обґрунтованим та пропорційним до предмета судового розгляду, установив, що заявлена до відшкодування сума витрат на правничу допомогу в розмірі 48 000,00 грн (фіксована) відповідає критерію розумності, зважаючи на обсяг виконаної роботи та витрачений адвокатом час, та є співрозмірною в порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг у аналогічних справах, а тому згідно з п. 1 частини 4 статті 129 ГПК України, підлягає відшкодуванню за рахунок відповідачів, в рівних частинах по 24 000,00 грн.

Керуючись статтями 42, 46, 47, 50, 73, 74, 76 - 79, 91, 123, 129, 165, 178, 184, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити в повному обсязі позов Приватного виробничо-комерційного підприємства «Парадіз-Сервіс» () до Приватного акціонерного товариства «Ресторан «Градецький» () та Акціонерного товариства «Готель «Градецький» (), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів, Чернігівської міської ради (), про встановлення сервітутів.

2. Встановити Приватному виробничо-комерційному підприємству «Парадіз-Сервіс» () постійний (безстроковий) безоплатний земельний сервітут на частину земельної ділянки за кадастровим номером :01:031:0409, площею 0,0316 га, в межах згідно з каталогом координат сервітуту № 1 та кадастровим планом зовнішніх меж цієї ділянки, по проспекту Миру, 68, у місті Чернігів, з правом проходу та проїзду транспорту до мийки автомобілів, що розташована по вул. Національної Гвардії, буд. 15А, у місті Чернігів та на праві власності належить Приватному виробничо-комерційному підприємству «Парадіз-Сервіс» ().

3. Встановити Приватному виробничо-комерційному підприємству «Парадіз-Сервіс» () постійний (безстроковий) безоплатний земельний сервітут на частину земельної ділянки за кадастровим номером :01:031:0409, площею 0,0320 га, в межах згідно з каталогом координат сервітуту № 2 та кадастровим планом зовнішніх меж цієї ділянки, по проспекту Миру, 68, у місті Чернігів, з правом проходу та проїзду транспорту до мийки автомобілів, що розташована по вул. Національної Гвардії, буд. 15А, у місті Чернігів та на праві власності належить Приватному виробничо-комерційному підприємству «Парадіз-Сервіс» ().

4. Встановити Приватному виробничо-комерційному підприємству «Парадіз-Сервіс» () постійний (безстроковий) безоплатний земельний сервітут на частину земельної ділянки за кадастровим номером :01:031:0280, площею 0,1170 га, в межах згідно з каталогом координат сервітуту та кадастровим планом зовнішніх меж цієї ділянки, по проспекту Миру, 68, у місті Чернігів, з правом проходу та проїзду транспорту до мийки автомобілів, що розташована по вул. Національної Гвардії, буд. 15А, у місті Чернігів та на праві власності належить Приватному виробничо-комерційному підприємству «Парадіз-Сервіс» ().

5. Зобов`язати Приватне акціонерне товариство «Ресторан «Градецький» (; проспект Миру, 68, м. Чернігів, 14005) демонтувати бордюрний камінь, установлений в межах земельного сервітуту, площею 0,1170 га, на земельній ділянці за кадастровим номером :01:031:0280, для забезпечення можливості облаштування в`їзду та виїзду до мийки автомобілів, що розташована по вулиці Національної Гвардії, буд. 15-А, в місті Чернігові та на праві власності належить Приватному виробничо-комерційному підприємству «Парадіз-Сервіс» (; вул. Національної Гвардії, буд. 15-А в місті Чернігові).

6. Зобов`язати Акціонерне товариство «Готель «Градецький» (; проспект Миру, 68, м. Чернігів, 14005) демонтувати бордюрний камінь, установлений в межах земельних сервітутів, площами 0,0316 га та 0,0320 га, на земельній ділянці за кадастровим номером :01:031:0409, для забезпечення можливості облаштування в`їзду та виїзду до мийки автомобілів, що розташована по вулиці Національної Гвардії, буд. 15-А, в місті Чернігові та на праві власності належить Приватному виробничо-комерційному підприємству «Парадіз-Сервіс» (; вул. Національної Гвардії, буд. 15-А в місті Чернігові).

7. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Ресторан «Градецький» (; проспект Миру, 68, м. Чернігів, 14005) на користь Приватного виробничо-комерційного підприємства «Парадіз-Сервіс» (; вул. Національної Гвардії, буд. 15-А в місті Чернігові) судовий збір у сумі 4 844,80 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 24 000,00 грн.

8. Стягнути з Акціонерного товариства «Готель «Градецький» (; проспект Миру, 68, м. Чернігів, 14005) на користь Приватного виробничо-комерційного підприємства «Парадіз-Сервіс» (; вул. Національної Гвардії, буд. 15-А в місті Чернігові) судовий збір у сумі 4 844,80 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 24 000,00 грн.

9. Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасоване, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови в відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні були оголошені лише вступна та резолютивна частина рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду в порядку визначеному статтею 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складене та підписане 16.03.2026.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://cn.arbitr.gov.ua/sud5028/.

Суддя А.В. Романенко