ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"26" лютого 2026 р. Справа № 911/2667/24
Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства ДТЕК Київські регіональні електромережі про ухвалення додаткового рішення
за позовом Приватного акціонерного товариства ДТЕК Київські регіональні електромережі
до Фізичної особи-підприємця Орденко Наталії Миколаївни
про стягнення 772 349,87 гривень
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Господарський суд Київської області ухвалою від 24.10.2024 у справі №911/2667/24 прийняв таку позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, відтак за результатами розгляду вказаної справи Господарський суд Київської області рішенням від 03.02.2026 позовні вимоги задовольнив частково та ухвалив стягнути з ФОП Орденко Н.М. на користь ПрАТ ДТЕК Київські регіональні електромережі:
- 703 076,87 грн вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії;
- 29 789,74 грн 3% річних;
- 39 454,84 грн інфляційних втрат;
- 9 267,86 грн судового збору.
06.02.2026 через канцелярію Господарського суду Київської області від ПрАТ ДТЕК Київські регіональні електромережі надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідачки 12 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Господарський суд Київської області ухвалою від 11.02.2026 у справі №911/2667/24 вказану вище заяву прийняв до розгляду без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, а також постановив, що учасники справи, у тому числі і позивач вправі подати до суду до 19.02.2026 письмові пояснення та/або заперечення стосовно означеної заяви позивача ухвалення додаткового рішення.
19.02.2026 та 22.02.2026 у підсистемі ЄСІТС «Електронний суд» відповідачкою сформовано та подано до Господарського суду Київської області заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення.
Зокрема у запереченнях від 22.02.2026 відповідачка пояснила, що через збій у системі сформовані 19.02.2026 заперечення надійшли до суду лише частково, а тому такі заперечення подано повторно з незалежних від відповідачки причин.
Розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства ДТЕК Київські регіональні електромережі про ухвалення додаткового рішення, суд дійшов таких висновків.
Приписами статті 123, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема:
- на професійну правничу допомогу;
- пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Так, у змісті позову ПрАТ ДТЕК Київські регіональні електромережі вказало попередній розрахунок судових витрат, які складають, зокрема, орієнтовно 20 000,00 грн витрат на правничу допомогу та заявило, що детальний розрахунок буде поданий додатково, після підписання та оформлення необхідних документів.
Під час розгляду вказаної справи, у судовому засіданні 03.02.2026 до закінчення судових дебатів представником позивача усно зроблено заяву про намір подати заяву про розподіл судових витрат після ухвалення рішення суду у цій справі.
Надалі, у передбачений приписами ч. 8 ст. 129 ГПК України строк - протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, разом із відповідно поданою заявою про ухвалення додаткового рішення та стягнення з відповідачки 12 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано:
- копію витягу з Єдиного реєстру адвокатів України щодо Гучка Віктора Володимировича;
- копію виданої ПрАТ ДТЕК Київські регіональні електромережі на адвоката ім`я Гучка Віктора Володимировича довіреності №16/2026 від 19.01.2026;
- договір про надання правничої допомоги №578-КРЕМ-РП від 26.12.2025, укладеного між ПрАТ ДТЕК Київські регіональні електромережі та Адвокатським об`єднанням «Перший Радник» разом з протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису;
- складені 04.02.2026 звіти про надання правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги №578-КРЕМ-РП від 26.12.2025 з відмітками про накладення на такі звіти електронних підписів та печаток ПрАТ ДТЕК Київські регіональні електромережі і Адвокатського об`єднання «Перший Радник».
Також позивач зазначив, що у розумінні положень частин 5 та 6 статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.
Суд же, на переконання позивача, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
З огляду на вказане позивач просить суд ухвалити додаткове рішення у справі №911/2667/24, яким стягнути з ФОП Орденко Н.М. на користь ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000,00 грн з ПДВ.
Із поданою позивачем заявою та вказаними у ній судовими витратами відповідачка не погодилася та вказала, що Гучок В.В., який у цій справі представляв інтереси позивача є і працівником останнього, тобто перебуває з позивачем у трудових відносинах, а в матеріалах справи наявні видані на Гучка В.В. довіреності.
Звідси, на переконання відповідачки, адвокатським об`єднанням фактично жодні послуги не надавались, оскільки представництво позивача в судах здійснював його працівник (штатний адвокат) Віктор Гучок.
До того ж відповідачка зауважила на такому:
- з усього позову на 14 сторінок, по суті є лише 2 сторінки, все інше однотипне копіювання та вставлення тексту з ПРРЕЕ;
- представник позивача лише після третьої вимоги усунув недоліки позовної заяви, зазначені судом в ухвалах, тоді як позов залишено без руху через численні недоліки, що свідчить про халатний підхід до формування позовної заяви;
- протягом розгляду справи суд був змушений самостійно збирати докази шляхом витребовування у позивача документів, необхідних для розгляду даної справи по суті;
- наданий представником позивача договір про надання правничої допомоги №578-КРЕМ-РП датований 26.12.2025, тоді як розгляд даної справи розпочався ще у 2024 році, а тому такі види юридичних послуг як написання позовної заяви та консультування позивача, написання необхідних процесуальних документів не підпадають під дії даного договору;
- надані позивачем звіти не містять деталізації вартості кожної окремої послуги та в порушення норм ГПК України у цих звітах жодним чином не вказано часу, який було витрачено представником для надання тієї чи іншої послуги.
Отже, відповідачка просить суд відмовити в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі №911/2667/24 через необгрунтованість такої заяви та недоведеність реальної вартості наданих послуг.
Приписами частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що для цілей розподілу судових витрат, зокрема, розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Частиною ж 5 статті 129 ГПК України передбачено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до статей 13, 15, 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою.
Адвокатське об`єднання є юридичною особою, створеною шляхом об`єднання двох або більше адвокатів (учасників), і діє на підставі статуту. Стороною договору про надання правничої допомоги є адвокатське об`єднання. Адвокатське об`єднання може залучати до виконання укладених об`єднанням договорів про надання правничої допомоги інших адвокатів на договірних засадах.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги.
Частинами 1-3 статті 27 статей 13, 15 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правничої допомоги укладається в письмовій формі.
Договір про надання правничої допомоги може вчинятися усно у випадках:
1) надання усних і письмових консультацій, роз`яснень із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди);
2) якщо клієнт невідкладно потребує надання правничої допомоги, а укладення письмового договору за конкретних обставин є неможливим - з подальшим укладенням договору в письмовій формі протягом трьох днів, а якщо для цього існують об`єктивні перешкоди - у найближчий можливий строк.
До договору про надання правничої допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
З огляду наведеного суд вважає за необхідне звернутися до послідовної правової позиції Верховного Суду у питанні витрат на професійну правничу допомогу адвоката, що зводиться до такого:
- для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача згідно зі статтею 126 ГПК України має бути установлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим;
- тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою;
- адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата, а вказані дві форми відрізняються порядком обчислення, зокрема фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Подібну позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21, у додаткових постановах Верховного Суду від 30.06.2022 у справі №915/517/21 та від 16.02.2023 у справі №911/1779/21.
Отже, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації іншою стороною правничої допомоги/гонорару адвоката, слід виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, ураховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу, зокрема: критерій реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Зі змісту укладеного між ПрАТ ДТЕК Київські регіональні електромережі, як клієнтом, та Адвокатським об`єднанням «Перший Радник» договору про надання правничої допомоги №578-КРЕМ-РП від 26.12.2025 слідує, що позивачем та адвокатським об`єднанням погоджено таке:
- відповідно до пункту 1.1. клієнт доручає, а адвокатське об`єднання зобов`язується надати клієнту відповідно до умов договору платну професійну правничу допомогу, визначену у пункті 1.2. цього договору (надалі правнича допомога), а клієнт зобов`язується прийняти правничу допомогу та оплатити її у порядку та у строки, погоджені сторонами у цьому договорі;
- відповідно до пункту 1.3. клієнт надає право, а адвокатське об`єднання приймає на себе обов`язки здійснювати всі дії від імені і в інтересах клієнта в процесі, зокрема, господарського судочинства. Для цього адвокатське об`єднання має право бути представником клієнта, зокрема, у судових органах України будь-якої ланки з усіма необхідними для того повноваженнями, які надано законом позивачеві з питань, пов`язаних із захистом прав клієнта;
- відповідно до пункту 1.4. зміст, обсяг, вартість правничої допомоги, розмір додаткових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, номер судової справи, в межах якої надається правнича допомога, відображається сторонами у звітах про надання правничої допомоги;
- відповідно до пункту 1.5. документом, що підтверджує повноваження на представництво клієнта у справі, є довіреність, видана клієнтом на представника адвокатського об`єднання (адвоката), або ордер, оформлений відповідно до вимог чинного законодавства України;
- відповідно до пункту 3.1. адвокатське об`єднання звітує за результатами виконання доручення клієнта і надання правничої допомоги, надаючи на погодження клієнту звіт про надання правничої допомоги (надалі - звіт);
- відповідно до пункту 4.1. розмір винагороди адвокатського об`єднання за надання правничої допомоги за дорученням клієнта визначається сторонами окремо за кожним дорученням клієнта та зазначається у звітах про надання правничої допомоги;
- відповідно до пункту 5.1. цей договір набирає чинності з дати його підписання та діє до 30.12.2026, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
Зі змісту ж підписаного позивачем та адвокатським об`єднанням звіту від 04.02.2026 слідує, що таким документом на виконання договору надання правничої допомоги №578-КРЕМ-РП від 26.12.2025 погоджено, зокрема, надання адвокатом Гучком В.В. правничої допомоги під час розгляду справи №911/2667/24, а саме:
- збір доказів по справі, визначення засобів доказування, роз`яснення клієнту правової позиції по судовій справі та узгодження її з клієнтом;
- підготовка позовної заяви;
- участь в судовому засіданні в Господарському суді Київської області;
- підготовка та подання заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Пунктом 1 вказаного вище звіту погоджено, що розмір винагороди становить 12 000,00 грн, у тому числі ПДВ 20% - 2 000,00 грн.
Тобто позивач та адвокатське об`єднання узгодили вартість послуг адвоката у справі №911/2667/24 за договором про надання правничої допомоги №578-КРЕМ-РП від 26.12.2025 у твердій (фіксованій) формі загалом за всі вказані у звіті послуги та без визначення вартості кожного з виду послуг (робіт).
Поряд з тим жодним із положень договору про надання правничої допомоги №578-КРЕМ-РП від 26.12.2025 не передбачено, що його умови застосовуються до відносин, які виникли між позивачем та адвокатським об`єднанням до його укладення, як те врегульовано ч. 3 ст. 631 ЦК України.
Звідси суд висновує, що договір про надання правничої допомоги №578-КРЕМ-РП від 26.12.2025, як і передбачений ним звітний документ щодо змісту, обсягу, вартості правничої допомоги не регулюють надання правової допомоги позивачу таким адвокатським об`єднанням у період до укладення означеного правочину, тобто до 26.12.2025.
Отже, означені договір та звіт не підтверджують вартість послуг:
- зі збору доказів по справі, визначення засобів доказування, роз`яснення клієнту правової позиції по судовій справі та узгодження її з клієнтом;
- з підготовки позовної заяви, як таких, що надані у цій справі позивачу Адвокатським об`єднанням «Перший Радник», у тому числі і шляхом залучення адвоката Гучка В.В.
Суд зауважує, що договір про надання правничої допомоги №578-КРЕМ-РП від 26.12.2025 та передбачений ним звітний документ поширюють свою дію тільки на ті відносини представництва інтересів позивача у цій справі Адвокатським об`єднанням «Перший Радник», у тому числі і шляхом залучення адвоката Гучка В.В., що виникли після 26.12.2025, зокрема щодо участі Гучка В.В. у судовому засіданні 03.02.2026 та складання ним і подання до суду заяви про ухвалення додаткового рішення.
Стосовно ж здійснення адвокатом Гучком В.В. до 26.12.2025 представництва інтересів позивача у цій справі та, власне, вартості таких послуг слід зазначити таке.
Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру адвокатів України адвокат Гучок В.В. здійснює свою діяльність у формі індивідуальної адвокатської діяльності із зазначенням в розділі засобів зв`язку двох адрес, однією з яких є адреса АО «Адвокатське об`єднання «Перший Радник»».
Як слідує з матеріалів цієї справи, подаючи у 2024 році позовну заяву та, надалі, представляючи інтереси позивача - ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі», зокрема і шляхом участі у судових засіданнях, адвокат Гучок В.В. на підтвердження власних процесуальних повноважень надав суду видані позивачем на його ім`я довіреності.
Однак відомостей про ціну та вартість години роботи адвоката Гучка В.В. та/або наданих ним до 25.12.2025 послуг з представництва інтересів позивача у цій справі вказані вище довіреності не містять.
Інших належних та допустимих доказів узгодження з позивачем обсягу, ціни та вартості послуг адвоката Гучка В.В., наданих ним у цій справі до 26.12.2025 суду не надано, що позбавляє можливості перевірити порядок обчислення гонорару, оцінити обсяг наданих послуг на відповідність договору та встановити обґрунтованість та співрозмірність витрат, пов`язаних:
- зі збором доказів по справі, визначенням засобів доказування, роз`ясненням клієнту правової позиції по судовій справі та узгодженням її з клієнтом;
- з підготовкою позовної заяви.
За таких обставин, виходячи з наведених вище критеріїв розподілу судових витрат, враховуючи складність спору у цій справі, проаналізувавши заперечення відповідача стосовно судових витрат позивача, суд дійшов висновку, що доказово підтвердженими, співмірними, пропорційними та необхідно розумними під час розгляду позову у цій справі є витрати ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» на професійну правничу допомогу ОА «Перший Радник», шляхом залучення адвоката Гучка В.В., у розмірі 2 000,00 грн, що відповідає таким, вказаним у звіті від 04.02.2026 послугам, як
- участь в судовому засіданні в Господарському суді Київської області;
- підготовка та подання заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Висновуючи вказане, у тому числі і стосовно вартості послуг з правової допомоги судом ураховано відсутність як у договорі про надання правничої допомоги №578-КРЕМ-РП від 26.12.2025, так і у звіті від 04.02.2026 визначення вартості кожного з виду таких послуг (робіт).
Також судом взято до уваги, що у звіті від 04.02.2026 сформульовано в однині таку послугу як «участь в судовому засіданні в Господарському суді Київської області», що цілком відповідає правовій допомозі ОА «Перший Радник», шляхом залучення адвоката Гучка В.В. в одному судовому засіданні - 03.02.2026.
Зроблені судом вище висновки також ґрунтуються і на тому, що:
- визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити із встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»;
- у разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково;
- принцип невтручання у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом передбачає відсутність у суду повноважень будь-яким чином безпосередньо впливати на сторін договору та на укладення як договору в цілому, так і щодо його окремих положень;
- розподіл судових витрат між сторонами за передбаченими процесуальним кодексом критеріями та принципами не є тотожним відносинам сторони та адвоката за укладеними договором та, власне, грошовими обов`язками клієнта перед адвокатом.
У розрізі вказаного вище суд також звертає увагу на те, що пропорційність, яка застосовується судами у розподілі судового збору і яка визначається виключно через кількісний критерій заявлених немайнових вимог не є тотожною пропорційності, яка у даному випадку не пов`язується виключно з кількісним аспектом.
Критерій же розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням.
Застосування означених критеріїв під час розподілу судових витрат на правничу допомогу узгоджується також і з висновками суду касаційної інстанції, зокрема такі критерії як пропорційність, справедливість, необхідність та розумність розміру витрат застосовано у додатковій постанові Верховного Суду від 18.12.2025 у справі №922/619/25.
Означені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема:
- у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір обґрунтованим;
- у рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
На вказану позицію та критерії зроблено посилання, зокрема, у додатковій постанові Верховного Суду від 12.06.2025 у справі №916/2778/24 та у постанові Верховного Суду від 25.06.2025 у справі №910/8655/24.
Крім того суд зауважує, що надання правової допомоги являє собою не лише формальне вчинення адвокатом дій для складання заяв/пояснень/заперечень та прибуття у судове засідання, як і власне сама його присутність у засіданні.
Підсумовуючи зазначене вище, суд висновує, що надані позивачем докази на підтвердження судових витрат, у тому числі і звіт на суму 12 000,00 грн не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у зазначеній сумі, позаяк розмір таких витрат має бути доведений та документально обґрунтований, а також відповідати наведеним вище критеріям розподілу судових витрат.
Так, у пункті 148 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2024 у справі №686/5757/23 зазначено таке: «Велика Палата Верховного Суду наголошує, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи».
Суд відхиляє як процесуально неспроможні доводи позивача про те, що суд не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи, позаяк під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу:
- за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката;
- або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7 та 9 статті 129 ГПК України.
Такі висновки щодо застосування статей 126, 129 ГПК України викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.
Відтак, попри погодження позивачем та адвокатським об`єднанням у звіті від 04.02.2026 фіксованого розміру гонорару - 12 000,00 грн, уся ця сума не підлягає розподілу за рахунок відповідачки, оскільки не є співмірною, розумною та необхідною у співвідношенні із спором у цій справі.
Попри вказане суд також відхиляє і доказово непідтверджені аргументи відповідачки про наявність трудових відносин між позивачем та адвокатом Гучком В.В., а також доводи відповідачки стосовно вчинення судом дій зі збирання доказів.
Так, суд звертає увагу відповідачки на те, що:
- під час розгляду цієї справи суд зобов`язував позивача виконати вимоги ухвали про залишення позову без руху в частині надання пояснення, що не є тотожним зібранню доказів;
- відповідно до пунктів 1-2 частини 1 ст. 237 ГПК України, згідно якої при ухваленні рішення суд вирішує питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.
Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Ураховуючи наведене вище та користуючись, зокрема, наданим ч.ч. 5, 6 статті 129 ГПК України дискреційним правом на відмову у відшкодуванні судових витрат, беручи до уваги часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку, що заява позивача підлягає частковому задоволенню, а витрати на правничу допомогу підлягають частковому розподілу в реально обгрунтованому, пропорційному і співмірному розмірі 2 000,00 грн, що покладаються судом на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Звідси суд висновує про:
- стягнення з Фізичної особи-підприємця Орденко Наталії Миколаївни (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства ДТЕК Київські регіональні електромережі (ідентифікаційний код 23243188) 1 999,93 грн витрат на професійну правничу допомогу;
- відмову у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства ДТЕК Київські регіональні електромережі в частині покладення на відповідачку решти 10 000,07 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Висновуючи вказане та ухвалюючи відповідне додаткове рішення, судом враховано, що попри визначене у ч. 4 ст. 129 ГПК України загальне правило розподілу судових витрат, приписи статей 126, 129 передбачають необхідність доказового підтвердження таких витрат, а ч. 5 ст. 129 ГПК України визначає критерії, керуючись якими, суд, не тільки за клопотанням сторони, але із власної ініціативи може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат, а також те, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може становити для особи по суті додатковий спосіб отримання доходу.
Керуючись ст. ст. 123, 129, 237, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Заяву Приватного акціонерного товариства ДТЕК Київські регіональні електромережі про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
3. У задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства ДТЕК Київські регіональні електромережі про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат в частині покладення на відповідачку 10 000,07 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката відмовити.
4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене у апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 26.02.2026.

Суддя В.А. Ярема