ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"05" березня 2026 р. Cправа № 902/393/25

Господарський суд Вінницької області у складі судді Матвійчука В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: керівника Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області (вул. Волонтерів, 15а, м. Гайсин, Гайсинський район, Вінницька область, 23700) в інтересах держави в особі Краснопільської сільської ради (вул. Центральна, 10-Е, с. Краснопілка, Гайсинський район, Вінницька область, 23733)

до: Комунального підприємства "Водограй с. Краснопілка Гайсинського району" (вул. Центральна, 16, с. Краснопілка, Гайсинський район, Вінницька область, 23733)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА ВІННИЦЯ" (вул. Пирогова, буд. 131, м. Вінниця, 21037)

про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 84 931,04 грн

за участю секретаря судового засідання Ткача Д.В.,

представників сторін:

прокурора Паук В.В. за посвідченням;

позивача не з`явився;

відповідача 1 не з`явився;

відповідача 2 не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява № 51-950вих-25 від 21.03.2025 (вх. № 422/25 від 31.03.2025) керівника Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області в інтересах держави в особі Краснопільської сільської ради з вимогами до Комунального підприємства "Водограй с. Краснопілка Гайсинського району" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА ВІННИЦЯ", у якій прокурор просить визнати недійсними додаткові угоди № 1 від 08.01.2024 та № 3 від 30.07.2024 до Договору № 1410937 від 02.01.2024 про постачання електричної енергії споживачу та стягнення коштів в розмірі 84 931,04 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.03.2025 дану позовну заяву передано для розгляду судді Матвійчуку В.В.

Суд за вказаним позовом відкрив провадження у справі № 902/393/25 за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 29.04.2025, про що 02.04.2025 постановив відповідну ухвалу.

08.04.2025 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву № б/н від 08.04.2025 (вх. номер канц. суду 01-34/3624/25 від 08.04.2025).

21.04.2025 на адресу суду від прокурора надійшла відповідь на відзив № 51-1262вих-25 від 14.04.2025.

24.04.2025 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" від відповідача-2 надійшло заперечення № б/н від 24.04.2025 (вх. номер канц. суду 01-34/4345/25 від 24.04.2025) на відповідь на відзив № 51-1262вих-25 від 14.04.2025.

Суд продовжив строк підготовчого провадження по справі № 902/393/25 на 30 днів та відклав підготовче засідання, про що 29.04.2025 постановив відповідну ухвалу.

У подальшому суд повідомив учасників справи про підготовче судове засідання, призначене на 03.07.2025, про що 13.06.2025 постановив відповідну ухвалу.

03.07.2025 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" від відповідача-2 надійшло клопотання № б/н від 03.07.2025 вх. номер канц. суду 01-34/7053/25 від 03.07.2025) про зупинення провадження у справі № 902/393/25.

Суд провадження у справі № 902/393/25 зупинив до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 920/19/24 та оприлюднення повного тексту судового рішення, ухваленого за результатами такого розгляду, із зобов`язанням сторін повідомити суд про усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі, про що 07.07.2025 постановив відповідну ухвалу.

08.01.2026 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" від прокурора надійшло клопотання № 51-77вих-26 від 07.01.2026 (документ сформований в системі "Електронний суд" 07.01.2026) (вх. номер канц. суду 01-34/163/26 від 08.01.2026) про поновлення провадження у справі № 902/393/25 з тих підстав, що відпали обставини, які зумовили зупинення провадження у даній справі.

Суд поновив провадження у справі № 902/393/25 та призначив підготовче засідання на 05.02.2026, про що 16.01.2026 постановив відповідну ухвалу.

За результатами слухання справи 05.02.2026 судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 05.03.2026, про що постановлено відповідну ухвалу у протокольній формі.

На визначену судом дату з`явився прокурор у справі.

Позивач та відповідачі правом участі в засіданні суду не скористалися. При цьому суд зважає, що про дату, час та місце слухання справи останні повідомлені належним чином ухвалою суду від 05.02.2026, яка, відповідно до сформованих у КП "ДСС" довідок про доставку електронного листа, була доставлена до їхніх електронних скриньок 28.01.2026 о 17:24 год та, згідно із положеннями ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, вважається врученою 29.01.2026.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 (Закон України від 17.07.1997 № 475/97 - ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України"). Роль національних судів - організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див. рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010). До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (див. рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України, якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами.

Поряд з цим слід зазначити, що положеннями ст. 178 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, оскільки відповідачем-1 не надано відзив на позовну заяву, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами справи з урахуванням приписів частини дев`ятої статті 165 та частини другої статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням неявки представників позивача та відповідачів суд зважає на положення ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У судовому засіданні 05.03.2026 прийнято судове рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор в позовній заяві зазначає, що під час вивчення питання дотримання вимог Закону України "Про публічні закупівлі" встановлено порушення інтересів держави, яке полягає у незаконному підвищенні ціни товару, визначеної у договорі про закупівлю.

Зокрема, шляхом укладення Додаткових угод № 1 від 08.01.2024 та № 3 від 30.07.2024 до Договору № 1410937 про постачання електричної енергії споживачу від 02.01.2024 ціну за одиницю товару збільшено з 8,46 грн за 1 кВт/год до 8,822244 грн за 1 кВт/год, а також з 9,364284 грн до 11,125956 грн за 1 кВт/год, при цьому обсяг постачання електричної енергії (кількість кВт/год) було зменшено.

На переконання прокурора, зазначене підвищення ціни товару відбулося за відсутності належного документального підтвердження постачальником факту коливання ціни на відповідний товар на ринку, унаслідок чого Комунальним підприємством "Водограй с. Краснопілка Гайсинського району" було здійснено оплату за електричну енергію за значно вищою ціною, ніж передбачалося під час укладення Договору та Додатковою угодою № 2 від 01.07.2024 до нього.

На думку прокурора, такі дії ТОВ "ЕНЕРА ВІННИЦЯ" призвели до нівелювання результатів проведеної процедури закупівлі та спричинили неефективне використання бюджетних коштів.

Окрім вимоги про визнання додаткових угод недійсними, прокурор також просить стягнути з ТОВ "ЕНЕРА ВІННИЦЯ" безпідставно надмірно сплачені бюджетні кошти у сумі 84 931,04 грн, обґрунтовуючи зазначену вимогу таким.

Згідно із актами приймання-передачі товарної продукції - активної електричної енергії за період січень-травень 2024 року Комунальним підприємством "Водограй с. Краснопілка Гайсинського району" фактично отримано 50 645 кВт/год електричної енергії, за яку сплачено 446 802,57 грн з ПДВ.

За період червень-грудень 2024 року зазначеним підприємством фактично отримано 62 643 кВт/год електричної енергії, за яку сплачено 653 192,01 грн з ПДВ.

Водночас, без урахування укладених Додаткових угод № 1 від 08.01.2024 та № 3 від 30.07.2024 до Договору, при застосуванні ціни електричної енергії, визначеної умовами Договору № 1410937 про постачання електричної енергії споживачу від 02.01.2024, а саме 8,46 грн за 1 кВт/год з ПДВ, вартість фактично спожитої електричної енергії за період січень-травень 2024 року (50 645 кВт/год) становила б 428 456,70 грн.

Крім того, відповідно до умов Додаткової угоди № 2 від 01.07.2024 до зазначеного Договору, при ціні 9,364284 грн за 1 кВт/год з ПДВ вартість фактично спожитої електричної енергії за період червень-грудень 2024 року (62 643 кВт/год) становила б 586 606,84 грн.

Таким чином, загальна сума коштів, яка підлягала б сплаті Комунальним підприємством "Водограй с. Краснопілка Гайсинського району" за фактично отриману електричну енергію, становила б 1 015 063,54 грн.

Водночас фактично підприємством сплачено 1 099 994,58 грн, у зв`язку з чим за Договором № 1410937 про постачання електричної енергії споживачу від 02.01.2024 безпідставно сплачено кошти у сумі 84 931,04 грн (1 099 994,58 грн - 1 015 063,54 грн = 84 931,04 грн).

З огляду на викладене, прокурор звернувся до суду з позовом про визнання недійсними Додаткових угод до договору та стягнення з ТОВ "ЕНЕРА ВІННИЦЯ" на користь Гайсинської міської ради безпідставно надмірно сплачених коштів у сумі 84 931,04 грн.

Відповідач-1 - Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА ВІННИЦЯ" заперечує проти позову. Суть заперечень, серед іншого, зводиться до того, що за результатами проведення процедури закупівлі між Комунальним підприємством "Водограй с. Краснопілка Гайсинського району" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА ВІННИЦЯ" було укладено Договір № 1410937 про постачання електричної енергії споживачу від 02.01.2024.

При цьому відповідач-2 зазначає, що починаючи з 01.01.2019 для забезпечення постачання електричної енергії споживачам електропостачальники здійснюють закупівлю електричної енергії за двосторонніми договорами та/або на ринку "на добу наперед", внутрішньодобовому ринку, балансуючому ринку, а також шляхом імпорту. Відтак ціна електричної енергії як товару формується залежно від сегмента ринку, на якому електропостачальник здійснює її закупівлю.

Крім того, відповідач-2 посилається на лист Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 14.08.2019 № 3304-04/33869-06 "Щодо зміни ціни у договорах постачання електричної енергії", яким роз`яснено особливості формування ціни електричної енергії як товару на різних сегментах ринку, де електропостачальники здійснюють її закупівлю.

Відповідач-2 зазначає, що коливання ціни на ринку електричної енергії відбувається постійно (почасово, щодобово тощо), у зв`язку з чим товариство, здійснюючи діяльність з постачання електричної енергії, має право укладати додаткові угоди щодо зміни ціни товару у бік її збільшення або зменшення.

Так, на момент укладення Договору ціна електричної енергії становила 8,46 грн за 1 кВт/год. Підвищення ціни при укладенні Додаткової угоди № 1 від 08.01.2024 відповідач-2 обґрунтовує збільшенням складової тарифу на послуги з передачі електричної енергії відповідно до постанови НКРЕКП № 2322 від 09.12.2023 та складової тарифу на послуги з розподілу електричної енергії відповідно до постанови НКРЕКП № 2324 від 09.12.2023.

Таким чином, Додатковою угодою № 1 від 08.01.2024 сторони погодили зміну ціни за одиницю товару у бік збільшення - з 8,46 грн до 8,822244 грн за 1 кВт/год з ПДВ, без збільшення загальної вартості Договору, за рахунок зменшення обсягів закупівлі електричної енергії.

У подальшому Додатковою угодою № 3 від 30.07.2024 сторони також погодили зміну ціни за одиницю товару у бік збільшення - з 9,364284 грн до 11,125956 грн за 1 кВт/год з ПДВ, також без збільшення загальної вартості Договору за рахунок зменшення обсягів закупівлі.

При цьому відповідач-2 обґрунтовує таке підвищення збільшенням складової ціни на ринку "на добу наперед" (РДН), що, за його твердженням, підтверджується висновком Вінницької торгово-промислової палати № В-298 від 02.07.2024.

12.10.2022 з метою врегулювання питань закупівель на час військового стану Кабінет Міністрів України пішов на зустріч енергопостачальникам та прийняв постанову № 1178 "Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування".

Прийняттям Особливостей на час війни та протягом 90 днів з дня його припинення зміна ціни відбувається без будь-яких відсоткових обмежень, тому законодавець врегулював питання зміни ціни без будь-яких відсоткових обмежень, що дозволяє Товариству змінювати вартість за спожиту електроенергію пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку та підтверджувати це відповідним документом.

Крім того, 07.05.2024 Міністерство економіки України видало Наказ № 11712 від 07.05.2024 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо особливостей здійснення публічних закупівель у сфері електроенергетики на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування".

Пунктом 1 Розділу II Рекомендацій зазначено, що на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування під час здійснення публічних закупівель, зокрема електричної енергії, замовник керується вартісними межами, встановленими особливостями здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", затвердженими постановою № 1178, тим самим підтвердило, що починаючи з жовтня 2022 року на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення зміна ціни відбувається без будь-яких відсоткових обмежень.

Тобто, дії Уряду в частині встановлення можливих випадків зміни істотних умов договору про закупівлю в Особливостях свідчать про те, що зміна ціни у разі коливання ціни товару на ринку могла у період дії відповідної норми Закону України "Про публічні закупівлі" від не обмежуючись періодичністю та відсотковою межею, пропорційно до такого коливання, яке фактично відбувається і є документально підтвердженим.

У відповіді на відзив прокурор спростовує доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА ВІННИЦЯ", викладені у відзиві на позовну заяву. Зокрема, прокурор зазначає, що відповідно до даних офіційного сайту ДП "Оператор ринку" у серпні 2024 року середньозважена ціна електричної енергії за 1 МВт/год становила 5 734,6761 грн, у вересні - 5 457,5256 грн, у жовтні - 5 534,3781 грн, у листопаді - 5 544,32 грн, у грудні - 5 787,1205 грн.

Таким чином, за даними офіційного джерела не підтверджується коливання ціни за одиницю товару у бік підвищення на 18,82 %, на яке посилається відповідач-2, оскільки фактичне коливання ціни становило 11,25 % у бік зменшення.

Разом з тим, прокурор зазначає, що сторонами не укладалося жодних додаткових угод щодо зменшення ціни на електричну енергію.

Крім того, станом на 30.07.2024 ціна електричної енергії на ринку становила 5,93272 грн за 1 кВт/год, тоді як відповідно до Додаткової угоди № 3 від 30.07.2024 її було збільшено до 11,125956 грн за 1 кВт/год, що фактично майже у 1,8 рази перевищує вартість електричної енергії на майданчику ринку "на добу наперед".

Також прокурор звертає увагу на те, що зазначена Додаткова угода, всупереч умовам Договору та вимогам Закону України "Про публічні закупівлі", передбачає застосування змін до правовідносин сторін з дати, що передує моменту її підписання.

Окрім цього, прокурор зазначає, що експертний висновок Вінницької торгово-промислової палати не підтверджує факту коливання ціни електричної енергії на ринку, а лише відображає інформацію щодо цін станом на окремі дати та/або періоди. Такі висновки мають довідково-інформаційний характер і не враховують умов Договору, строків постачання та оплати.

При цьому відповідачем-2 не надано жодного доказу щодо розміру ринкової ціни електричної енергії станом на дату укладення Договору, що, на переконання прокурора, нівелює його посилання на істотне зростання ціни на відповідний товар.

Отже, на думку прокурора, необхідність зміни ціни електричної енергії не є належним чином обґрунтованою та документально підтвердженою.

Крім того, прокурор посилається на правову позицію, викладену у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.02.2023 у справі № 903/383/22, відповідно до якої у випадку укладення додаткової угоди про підвищення ціни електричної енергії з посиланням на прийняття постанови НКРЕКП вирішальне значення має момент прийняття та оприлюднення відповідної постанови. Якщо така постанова була прийнята та оприлюднена до моменту укладення основного договору між постачальником і замовником, підвищення вартості предмета закупівлі не може вважатися обґрунтованим.

У запереченнях на відповідь на відзив ТОВ "ЕНЕРА ВІННИЦЯ" зазначає про належність експертного висновку Вінницької торгово-промислової палати як підстави для збільшення ціни на електричну енергію.

На обґрунтування своєї позиції відповідач-2 вказує, що досліджуваний у справі експертний висновок є результатом проведеного експертами дослідження внутрішнього енергетичного ринку України та оформлений відповідно до Положення про загальний порядок надання послуг з цінової інформації в Україні, затвердженого 30.01.2020 № 52(4).

Також відповідач-2 зазначає, що під час проведення відповідного дослідження експертами були використані відкриті джерела цінової інформації, розміщені у мережі Інтернет, зокрема на офіційному вебсайті ДП "Оператор ринку", створеного на базі ДП "Енергоринок" - оптового покупця та продавця електричної енергії.

Крім того, відповідач-2 посилається на положення частини другої статті 11 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", відповідно до якої методичні та експертні документи, видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень, є обов`язковими для застосування на всій території України.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, та оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

02.01.2024 між Комунальним підприємством "Водограй с. Краснопілка Гайсинського району" (відповідач-1, за Договором - Споживач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА ВІННИЦЯ" (відповідач-2, за Договором - Постачальник) укладено Договір № 1410937 про постачання електричної енергії споживачу (т. 1, а.с. 27-35), за умовами пункту 2.1 якого Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Згідно із п. 2.3 Договору найменування товару: код ДК 021:2015 - 09310000-5 - Електрична енергія (електрична енергія). Кількість товару: 130 023 кВт/год.

Пунктом 3.1 Договору визначено, що початком постачання електричної енергії Споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні, яка є додатком 1 до цього Договору.

Постачальник за цим Договором не має права вимагати від Споживача будь-якої іншої плати за електричну енергію, що не визначена у комерційній пропозиції, яка є додатком 2 до цього Договору (п. 3.3 Договору).

У пунктах 3.4, 3.5 Договору сторони погодили, що Постачальник зобов`язується поставити Споживачу електричну енергію в строк до 31.12.2024 року. Місце постачання електричної енергії: с. Краснопілка, вул. Центральна, 16.

За умовами п. 5.1 Договору Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього Договору.

Ціна 1 кВт*год електричної енергії, станом на дату укладення цього Договору, з урахуванням тарифу на послуги з передачі, становить 8,46 грн (вісім гривень 46 копійок) з урахуванням ПДВ, у тому числі:

- ціна електричної енергії - 4,79512 грн;

- регульований тариф на послуги з передачі електричної енергії, у розмірі, встановленому НКРЕКП - 0,4851 грн;

- регульований тариф на послуги з розподілу, у розмірі, встановленому НКРЕКП - 1,76978 грн;

- податок на додану вартість у розмірі 20% до ціни електричної енергії - 1,41 грн.

Сума оплати за послуги з передачі електричної енергії включається в рахунок за електричну енергію.

Загальна вартість всього обсягу поставки електричної енергії складає 1 099 994,58 грн з ПДВ (один мільйон дев`яносто дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто чотири гривні 58 копійок), у т.ч. ПДВ (20%) 183 332,43 грн (сто вісімдесят три тисячі триста тридцять дві гривні 43 копійки) (п. 5.2 Договору).

Відповідно до п. 5.3 Договору спосіб визначення ціни електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції Постачальника (додаток 2 до Договору).

Згідно із п. 5.4 Договору ціна (сума) цього Договору розрахована згідно очікуваної вартості предмета закупівлі, відповідає остаточній тендерній пропозиції Учасника.

Пунктом 5.5 Договору визначено, що умови цього договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції переможця процедури закупівлі. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, передбачених ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

У випадку коливання ціни електричної енергії на ринку в бік збільшення, Постачальник має право письмово звернутись до Споживача з відповідною пропозицією, при цьому, така пропозиція в кожному окремому випадку, коли на ринку відбувається об`єктивне коливання ціни за одиницю товару в бік збільшення, повинна бути обґрунтована і документально підтверджена. Постачальник разом з письмовою пропозицією щодо внесення змін до договору надає документ, що підтверджує збільшення ціни за одиницю товару в тих межах, на які Постачальник пропонує змінити ціну товару. Документ, що підтверджує збільшення ціни товару, повинен бути наданий у формі належним чином оформленої довідки (висновку), виданої торгово-промисловою палатою України, регіональною торгово-промисловою палатою, або викопіювання з сайту ДП "ОПЕРАТОР РИНКУ" за відповідний розрахунковий період, завірене печаткою підприємства Постачальника. Згідно із ч. 6 ст. 67 Закону України "Про ринок електричної енергії", з урахуванням листа Мінекономрозвитку України від 14.08.2019 р. № 3304-04/33869-06 "Щодо зміни ціни у договорах постачання електричної енергії" або Сторони також можуть використовувати інформацію з вебсайту ДП "Оператор ринку" (https://www.oree.com.ua) для документального підтвердження факту коливання ціни електричної енергії на ринку (п. 5.6 Договору).

Відповідно до п. 13.1 Договору, Договір набуває чинності з дати його підписання і діє в частині постачання електричної енергії до 31.12.2024 р. (включно), а в частині розрахунків - до повного виконання Сторонами своїх обов`язків за цим Договором.

У Комерційній пропозиції, що є Додатком № 2 до Договору (т. 1, а.с. 38-39), зазначено, що ціна електричної енергії за 1 кВт/год з урахуванням тарифу на її розподіл становить 8,46 грн з ПДВ. При цьому податок на додану вартість у розмірі 20 % у складі ціни електричної енергії становить 1,41 грн.

08.01.2024 між сторонами укладено Додаткову угоду № 1 до Договору (т. 1, а.с. 40). Укладення зазначеної угоди сторони обґрунтували прийняттям постанови НКРЕКП № 2324 від 09.12.2023 "Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії" та постанови НКРЕКП № 2322 від 09.12.2023 "Про встановлення тарифу на послуги з передачі електричної енергії на 2024 рік", якими з 01.01.2024 змінено відповідні тарифи.

У зв`язку з цим сторони погодили внести зміни до Договору, а саме викласти абзац другий пункту 5.1 Договору в новій редакції, відповідно до якої ціна за 1 кВт/год електричної енергії станом на дату укладення Договору з урахуванням тарифу на послуги з передачі становить 8,822244 грн з ПДВ, у тому числі:

- ціна електричної енергії - 4,79512 грн;

- регульований тариф на послуги з передачі електричної енергії у розмірі, встановленому НКРЕКП - 0,52857 грн;

- регульований тариф на послуги з розподілу електричної енергії у розмірі, встановленому НКРЕКП - 2,02818 грн;

- податок на додану вартість у розмірі 20 % - 1,470374 грн.

Крім того, внесено зміни до абзацу першого пункту 1 Додатку № 2 до Договору, який викладено в редакції, відповідно до якої ціна електричної енергії за 1 кВт/год з урахуванням тарифу на її розподіл становить 8,822244 грн з ПДВ, у тому числі ПДВ у розмірі 20 % - 1,470374 грн.

Також абзац другий пункту 2.3 Договору викладено у новій редакції, відповідно до якої кількість товару становить 124 684,216 кВт/год.

У подальшому між сторонами укладено ряд додаткових угод, якими змінювалася ціна за одиницю електричної енергії у бік збільшення, при цьому загальна вартість Договору залишалася незмінною за рахунок відповідного зменшення обсягів закупівлі (кВт/год).

01.07.2024 укладено Додаткову угоду № 2 (т. 1, а.с. 41), відповідно до якої ціна за 1 кВт/год електричної енергії з урахуванням тарифу на її розподіл становить 9,364284 грн, у тому числі ПДВ у розмірі 20 % - 1,560714 грн.

30.07.2024 укладено Додаткову угоду № 3 (т. 1, а.с. 42), відповідно до якої ціна за 1 кВт/год електричної енергії з урахуванням тарифу на її розподіл становить 11,125956 грн, у тому числі ПДВ у розмірі 20 % - 1,854326 грн.

Підставою для укладення Додаткової угоди № 2 від 01.07.2024 слугувало коливання ціни електричної енергії на ринку у бік збільшення. На підтвердження зазначеного коливання надано експертний висновок Вінницької торгово-промислової палати від 10.06.2024 № В-255 (т. 1, а.с. 81-82), у якому проаналізовано зміну середньозваженої ціни електричної енергії у травні 2024 року (4 221,92 грн/МВт.год) порівняно з січнем 2024 року (3 858,57 грн/МВт.год) у торговій зоні ОЕС України відповідно до інформації ДП "Оператор ринку" за результатами торгів на ринку "на добу наперед" (РДН).

Підставою для укладення Додаткової угоди № 3 від 30.07.2024 також слугувало коливання ціни електричної енергії на ринку у бік збільшення. На підтвердження зазначеного коливання надано експертний висновок Вінницької торгово-промислової палати від 02.07.2024 № В-298 (т. 1, а.с. 83-84), у якому проаналізовано зміну середньозваженої ціни електричної енергії у червні 2024 року (5 403,38 грн/МВт.год) порівняно з травнем 2024 року (4 221,92 грн/МВт.год).

Комунальним підприємством "Водограй с. Краснопілка Гайсинського району" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА ВІННИЦЯ" підписано акти приймання-передачі товарної продукції - активної електричної енергії, а саме:

- акти приймання-передачі № 1-1 від 12.02.2024 та № 1-1 від 26.02.2024 (т. 1, а.с. 43, 45) щодо постачання електричної енергії споживачу у січні 2024 року, за якими фактично поставлено: 7 740 кВт/год електричної енергії за ціною 7,351870 грн за 1 кВт/год без ПДВ, на загальну суму 68 284,16 грн; 3 905 кВт/год електричної енергії за ціною 7,351870 грн за 1 кВт/год без ПДВ, на загальну суму 34 450,88 грн;

- акт приймання-передачі № 1-1 від 08.03.2024 (т. 1, а.с. 47) щодо постачання електричної енергії споживачу у лютому 2024 року, за яким фактично поставлено 10 871 кВт/год електричної енергії за ціною 7,351870 грн за 1 кВт/год без ПДВ, на загальну суму 95 906,62 грн;

- акт приймання-передачі № 1-1 від 09.04.2024 (т. 1, а.с. 49) щодо постачання електричної енергії споживачу у березні 2024 року, за яким фактично поставлено 8 362 кВт/год електричної енергії за ціною 7,351870 грн за 1 кВт/год без ПДВ, на загальну суму 73 771,61 грн;

- акт приймання-передачі № 1-1 від 16.05.2024 (т. 1, а.с. 51) щодо постачання електричної енергії споживачу у квітні 2024 року, за яким фактично поставлено 7 860 кВт/год електричної енергії за ціною 7,351870 грн за 1 кВт/год без ПДВ, на загальну суму 69 342,84 грн;

- акт приймання-передачі № 1-1 від 08.06.2024 (т. 1, а.с. 53) щодо постачання електричної енергії споживачу у травні 2024 року, за яким фактично поставлено 11 907 кВт/год електричної енергії за ціною 7,351870 грн за 1 кВт/год без ПДВ, на загальну суму 105 046,46 грн;

- акт приймання-передачі № 1-1 від 30.06.2024 (т. 1, а.с. 55) щодо постачання електричної енергії споживачу у червні 2024 року, за яким фактично поставлено 10 770 кВт/год електричної енергії за ціною 7,803570 грн за 1 кВт/год без ПДВ, на загальну суму 100 853,34 грн;

- акт приймання-передачі № 1-1 від 08.08.2024 (т. 1, а.с. 57) щодо постачання електричної енергії споживачу у липні 2024 року, за яким фактично поставлено 14 082 кВт/год електричної енергії за ціною 7,803570 грн за 1 кВт/год без ПДВ, на загальну суму 131 867,84 грн;

- акт приймання-передачі № 1-1 від 09.09.2024 (т. 1, а.с. 59) щодо постачання електричної енергії споживачу у серпні 2024 року, за яким фактично поставлено 11 412 кВт/год електричної енергії за ціною 9,271630 грн за 1 кВт/год без ПДВ, на загальну суму 126 969,41 грн;

- акт приймання-передачі № 1-1 від 08.10.2024 (т. 1, а.с. 61) щодо постачання електричної енергії споживачу у вересні 2024 року, за яким фактично поставлено 11 748 кВт/год електричної енергії за ціною 9,271630 грн за 1 кВт/год без ПДВ, на загальну суму 130 707,73 грн;

- акт приймання-передачі № 1-1 від 08.11.2024 (т. 1, а.с. 63) щодо постачання електричної енергії споживачу у жовтні 2024 року, за яким фактично поставлено 7 333 кВт/год електричної енергії за ціною 9,271630 грн за 1 кВт/год без ПДВ, на загальну суму 81 586,63 грн;

- акт приймання-передачі № 1-1 від 09.12.2024 (т. 1, а.с. 65) щодо постачання електричної енергії споживачу у листопаді 2024 року, за яким фактично поставлено 7 251 кВт/год електричної енергії за ціною 9,271630 грн за 1 кВт/год без ПДВ, на загальну суму 80 674,31 грн;

- акт приймання-передачі № 1-1 від 25.12.2024 (т. 1, а.с. 67) щодо постачання електричної енергії споживачу у грудні 2024 року, за яким фактично поставлено 47 кВт/год електричної енергії за ціною 9,271630 грн за 1 кВт/год без ПДВ, на загальну суму 532,75 грн.

Як зазначає прокурор, відповідно до актів приймання-передачі товарної продукції - активної електричної енергії, за період січень-травень 2024 року Комунальним підприємством "Водограй с. Краснопілка Гайсинського району" фактично отримано 50 645 кВт/год електричної енергії, за яку сплачено 446 802,57 грн з ПДВ. За період червень-грудень 2024 року зазначеним підприємством фактично отримано 62 643 кВт/год електричної енергії, за яку сплачено 653 192,01 грн з ПДВ.

Таким чином, загальна сума коштів, сплачена Комунальним підприємством за фактично отриману електричну енергію, становила 1 099 994,58 грн.

У позовній заяві прокурор зазначає, що внаслідок укладення Додаткових угод № 1 від 08.01.2024 та № 3 від 30.07.2024 до Договору було збільшено ціну за одиницю електричної енергії: з 8,46 грн за 1 кВт/год до 8,822244 грн за 1 кВт/год; з 9,364284 грн за 1 кВт/год до 11,125956 грн за 1 кВт/год. При цьому обсяг постачання електричної енергії (кВт/год) було зменшено.

Прокурор зазначає, що без урахування Додаткових угод № 1 та № 3 до Договору № 1410937 від 02.01.2024: за період січень-травень 2024 року, при ціні 8,46 грн за 1 кВт/год з ПДВ, вартість фактично спожитої електроенергії (50 645 кВт/год) становила б 428 456,70 грн; за період червень-грудень 2024 року, при ціні 9,364284 грн за 1 кВт/год з ПДВ, вартість фактично спожитої електроенергії (62 643 кВт/год) становила б 586 606,84 грн. Натомість фактично сплачено 1 099 994,58 грн.

Таким чином, за Договором № 1410937 від 02.01.2024 за період січень-грудень 2024 року Комунальним підприємством "Водограй с. Краснопілка Гайсинського району", за розрахунками прокурора, надмірно сплачено 84 931,04 грн (1 099 994,58 грн - 1 015 063,54 грн = 84 931,04 грн).

Надаючи правову кваліфікацію доказам які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з такого.

Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частин першої, третьої статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, господарський суд повинен установити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Тобто, для того щоб визнати той чи інший правочин недійсним, позивач у справі має довести, що такий правочин саме в момент його укладання, зокрема, суперечив Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

За приписами статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Сторони, за результатами проведеної процедури закупівлі, уклавши Договір № 1410937 про постачання електричної енергії споживачу від 02.01.2024, погодили всі його істотні умови, зокрема предмет договору, ціну та строк виконання зобов`язань, що відповідає вимогам статті 180 Господарського кодексу України (тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), а також положенням Закону України "Про публічні закупівлі".

Відповідно до умов Договору, загальна вартість Договору становить 1 099 994,58 грн з ПДВ, у тому числі ПДВ (20%) - 183 332,43 грн. Ціна за 1 кВт/год електричної енергії встановлена у розмірі 8,46 грн з урахуванням ПДВ, при цьому загальний обсяг закупівлі становить 130 023 кВт/год електричної енергії.

Закон України "Про публічні закупівлі" визначає правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад.

Частиною першою статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" передбачено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 628, статтею 629 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин першої-третьої статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

За частиною другою статті 189 Господарського кодексу України ціна є істотною умовою господарського договору.

За приписами частин першої, другої статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до частини першої статті 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Відповідно до частини четвертої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

За приписами частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.

З огляду на зазначене, зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов: відбувається за згодою сторін; порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проєкту, який входив до тендерної документації); підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку (обґрунтоване і документально підтверджене постачальником); ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10%; загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися.

У постанові від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що у будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами у договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару у бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.11.2025 у справі № 920/19/24 зазначила, що не вбачає відступу від висновку про застосування норми права, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 січня 2024 року у справі № 922/2321/22.

Зокрема у пунктах 155, 156 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2025 у справі № 920/19/24 зазначено:

"155. Велика Палата Верховного Суду з урахуванням наведеного вище аналізу нормативного припису пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, беручи до уваги усталену та послідовну судову практику, вважає, що зміна тлумачення зазначеної норми та запровадження протилежного підходу щодо можливості неодноразового збільшення ціни товару на 10 % при кожному внесенні змін до договору про закупівлю більше нагадує власне зміну цієї норми та, як наслідок, порушуватиме принцип правової визначеності.

156. Варто наголосити на тому, що, з`ясовуючи законодавчу еволюцію пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на нормативне закріплення подібної можливості у постанові КМУ № 1178, у підпункті 2 пункту 19 (в редакції постанови КМУ № 1067) якої, з-поміж іншого, визначено, що обмеження щодо збільшення ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 % застосовується щодо кожного окремого випадку збільшення ціни за одиницю товару (без обмеження кількості змін), а змінена ціна за одиницю товару не повинна перевищувати 50 % ціни за одиницю товару, що передбачена в початковому договорі про закупівлю."

Верховний Суд неодноразово зауважував, що передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний уже укладений договір і щоб не проводити новий тендер закон дає можливість збільшити ціну за одиницю товару не більше як на 10 %. Інше тлумачення відповідної норми Закону "Про державні закупівлі" нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів (постанови Верховного Суду: від 12.11.2024 у справі № 910/19784/23, від 10.09.2024 у справі № 918/703/23, від 02.07.2024 у справі № 910/13579/23, від 14.05.2024 у справі № 917/1010/22).

Суд зазначає, що проведення тендеру має на меті не лише забезпечення здійснення закупівлі на максимально економічно вигідних для держави умовах, але й створення рівних можливостей для всіх суб`єктів господарювання щодо участі у процедурі закупівлі та реалізації державі своїх товарів, робіт чи послуг.

Водночас метою Закону України "Про публічні закупівлі" є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку (постанови Верховного Суду: від 10.12.2024 у справі № 924/413/24, від 15.10.2024 у справі № 918/18/24, від 08.10.2024 у справі № 918/728/23).

Відповідно до пункту 3-7 розділу Х "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про публічні закупівлі" встановлено, що на період дії правового режиму воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування особливості здійснення закупівель товарів, робіт та послуг для замовників, передбачених цим Законом (далі - Особливості), визначаються Кабінетом Міністрів України із забезпеченням захищеності таких замовників від воєнних загроз та з дотриманням вимог, встановлених пунктом 3-8 цього розділу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178 затверджено Особливості здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, які встановлюють порядок та умови здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", із забезпеченням захищеності таких замовників від воєнних загроз на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування.

Відповідно до підпункту 2 пункту 19 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178, яка набрала чинності 19.10.2022 та діяла станом на час укладення Договору та додаткових угод, істотні умови договору про закупівлю, укладеного відповідно до пунктів 10 і 13 (крім підпункту 13 пункту 13) цих особливостей, не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку, зокрема, погодження зміни ціни за одиницю товару в договорі про закупівлю у разі коливання ціни такого товару на ринку, що відбулося з моменту укладення договору про закупівлю або останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару. Зміна ціни за одиницю товару здійснюється пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку (відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару на ринку) за умови документального підтвердження такого коливання та не повинна призвести до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю на момент його укладення.

Відповідач у відзиві, посилаючись на Методичні рекомендації щодо особливостей здійснення публічних закупівель у сфері електроенергетики на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджені наказом Міністерства економіки України від 07.05.2024 № 11712, які відсилають до підпункту 2 пункту 19 Особливостей, зазначає, що законодавцем нібито надано право сторонам договору збільшувати ціну за одиницю товару на відсоток коливання такої ціни у бік збільшення без обмеження граничним розміром у 10 %.

Водночас надання Міністерством економіки України листів чи роз`яснень, які суперечать висновкам щодо застосування норм права, викладеним у постановах Верховного Суду, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22, суперечить наведеним правовим приписам та жодним чином не може впливати на правильність застосування норм Закону України "Про публічні закупівлі" № 922-VIII.

Аналогічні правові висновки викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11.09.2024 у справі № 922/2497/23, які були підтримані Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21.11.2025 у справі № 920/19/24.

За приписами частини четвертої статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 06.02.2025 у справі № 916/747/24 зазначає, що кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених у ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо.

Тобто сам факт збільшення ціни товару на ринку не обов`язково тягне за собою підвищення ціни на аналогічний товар, який є предметом договору.

Звертаючись до замовника з пропозиціями підвищити ціну, постачальник має обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору за ціною, запропонованою замовнику на тендері, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним. Крім того, постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).

Під коливанням ціни необхідно розуміти зміну за певний період часу ціни товару на ринку чи то в сторону зменшення, чи в сторону збільшення. І таке коливання має відбуватись саме в період укладання договору і до внесення відповідних змін до нього.

Водночас, на підтвердження факту коливання ціни на товар, у документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена чинна ринкова ціна на товар і її порівняння з ринкового ціною станом на дату, з якої почали змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження.

Одночасно постачальнику треба не лише довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Постачальник повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції) (правова позиція викладена Верховним Судому складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 18.06.2021 у справі № 927/491/19).

Законом України "Про публічні закупівлі" не передбачено форму/вигляд інформації щодо такого коливання, внесення змін до договору про закупівлю можливе у випадку саме факту коливання ціни такого товару на ринку та повинно бути обґрунтованим і документально підтвердженим. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2025 у справі № 916/747/24.

Пунктом 5.5 Договору визначено, що умови цього договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції переможця процедури закупівлі. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, передбачених ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

У випадку коливання ціни електричної енергії на ринку в бік збільшення, Постачальник має право письмово звернутись до Споживача з відповідною пропозицією, при цьому, така пропозиція в кожному окремому випадку, коли на ринку відбувається об`єктивне коливання ціни за одиницю товару в бік збільшення, повинна бути обґрунтована і документально підтверджена. Постачальник разом з письмовою пропозицією щодо внесення змін до договору надає документ, що підтверджує збільшення ціни за одиницю товару в тих межах, на які Постачальник пропонує змінити ціну товару. Документ, що підтверджує збільшення ціни товару, повинен бути наданий у формі належним чином оформленої довідки (висновку), виданої торгово-промисловою палатою України, регіональною торгово-промисловою палатою, або викопіювання з сайту ДП "ОПЕРАТОР РИНКУ" за відповідний розрахунковий період, завірене печаткою підприємства Постачальника. Згідно із ч. 6 ст. 67 Закону України "Про ринок електричної енергії", з урахуванням листа Мінекономрозвитку України від 14.08.2019 р. № 3304-04/33869-06 "Щодо зміни ціни у договорах постачання електричної енергії" або Сторони також можуть використовувати інформацію з вебсайту ДП "Оператор ринку" (https://www.oree.com.ua) для документального підтвердження факту коливання ціни електричної енергії на ринку (п. 5.6 Договору).

Зі змісту Додаткової угоди № 1 від 08.01.2024 вбачається, що підставою для підвищення ціни за 1 кВт/год електричної енергії визначено постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2324 від 09.12.2023 "Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії" та постанову НКРЕКП № 2322 від 09.12.2023 "Про встановлення тарифу на послуги з передачі електричної енергії на 2024 рік", якими з 01.01.2024 змінено відповідні тарифи.

Відповідно до пункту 4 постанови НКРЕКП № 2322 від 09.12.2023 "Про встановлення тарифу на послуги з передачі електричної енергії на 2024 рік" ця постанова набирає чинності з 01 січня 2024 року, але не раніше дня, наступного за днем її оприлюднення на офіційному вебсайті НКРЕКП.

Суд враховує, що ТОВ "ЕНЕРА ВІННИЦЯ" та Комунальне підприємство "Водограй с. Краснопілка Гайсинського району" уклали Договір № 1410937 від 02.01.2024, тобто після прийняття державним регулятором зазначених вище постанов.

Водночас ТОВ "ЕНЕРА ВІННИЦЯ" не наведено належного обґрунтування щодо неможливості врахування відповідних змін тарифів під час укладення Договору, а також причин, з яких такі зміни були внесені шляхом укладення Додаткової угоди № 1 від 08.01.2024.

Отже, Товариство під час укладення Договору мало можливість та повинно було врахувати зміни тарифів на електричну енергію, які на той момент уже були встановлені уповноваженим державним органом та набрали чинності до моменту укладення основного договору. Внесення змін до істотних умов Договору на підставі обставин, які виникли до його підписання, свідчить про порушення вимог частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" та пункту 19 Особливостей.

Щодо Додаткової угоди № 3 від 30.07.2024, судом установлено, що необхідність її укладення обґрунтовувалась посиланням на коливання цін на ринку електричної енергії. На підтвердження зазначених обставин надано експертний висновок Вінницької торгово-промислової палати від 02.07.2024 № В-298.

Водночас суд бере до уваги, що вказаний експертний висновок має фактографічно-інформаційний характер, фактично відтворює дані, оприлюднені на офіційному вебсайті ДП "Оператор ринку", та не містить належних відомостей щодо факту коливання цін на електричну енергію у порівнянні з датою укладення Договору та моментом звернення постачальника з пропозицією про внесення змін до договору в частині підвищення ціни за одиницю товару.

Констатування середньозваженої ціни електричної енергії на РДН в ОЕС України за окремі періоди, за відсутності підтвердження ринкової вартості електроенергії на момент укладення Договору, позбавляє суд можливості порівняти рівень цін та зробити висновок про зменшення або збільшення ціни в період дії Договору.

Суд враховує, що виключно коливання цін на ринку електроенергії не може бути беззаперечною підставою для автоматичного перегляду (збільшення) погодженої сторонами ціни за одиницю товару, оскільки при зверненні до замовника з пропозиціями підвищити ціну, постачальник має обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні, запропонованій замовнику на тендері, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 16.02.2023 у справі № 903/366/22.

Отже, наявні у матеріалах справи документи не містять належних відомостей щодо динаміки ціни на предмет закупівлі. Зокрема, у них відсутній аналіз вартості електричної енергії станом на конкретну дату у порівнянні з попередніми періодами, зокрема з датою укладення Договору, а також будь-які інші дані, які б підтверджували факт коливання ціни електричної енергії на ринку, у зв`язку з наведеним зазначені документи не містять належного та достатнього обґрунтування для внесення змін до істотних умов Договору на підставі пункту 19 Особливостей.

Таким чином, необхідність внесення зазначеної зміни ціни не може вважатися обґрунтованою та документально підтвердженою.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що під час укладення між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА ВІННИЦЯ" та Комунальним підприємством "Водограй с. Краснопілка Гайсинського району" Додаткових угод № 1 від 08.01.2024 та № 3 від 30.07.2024 до Договору № 1410937 про постачання електричної енергії споживачу від 02.01.2024 сторони без належних правових підстав внесли зміни до істотних умов зазначеного Договору.

Відповідно до частини першої статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно із частиною першою статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою статті 203 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 215 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до частини 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України визнання правочину недійсним є способом захисту цивільних прав та інтересів. Частина 2 ст. 20 Господарського кодексу України серед способів захисту визначає визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом.

Враховуючи, що Додаткові угоди № 1 від 08.01.2024 та № 3 від 30.07.2024 до Договору № 1410937 про постачання електричної енергії споживачу від 02.01.2024 укладені з порушенням вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання зазначених додаткових угод недійсними на підставі частини першої статті 203 та частини першої статті 215 Цивільного кодексу України.

Що стосується позовної вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА ВІННИЦЯ" безпідставно надмірно сплачених бюджетних коштів за Договором № 1410937 про постачання електричної енергії споживачу від 02.01.2024 у сумі 84 931,04 грн, які були сплачені внаслідок укладення Додаткових угод № 1 від 08.01.2024 та № 3 від 30.07.2024 до зазначеного Договору, суд зазначає таке.

Згідно із частиною першою статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно із пунктом 1 частини третьої статті 1212 Цивільного кодексу України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

Враховуючи відповідні приписи законодавства, суд вважає обґрунтованою вимогу про стягнення з ТОВ "ЕНЕРА ВІННИЦЯ" всього, що було отримано за додатковими угодами, які було визнані судом недійсними.

Судом установлено, що розрахунок надмірно сплачених коштів здійснено прокурором на підставі ціни, погодженої сторонами у Договорі № 1410937 про постачання електричної енергії споживачу від 02.01.2024 та Додатковій угоді № 2 від 01.07.2024, з урахуванням фактичного обсягу спожитої електричної енергії за відповідний період.

Водночас судом установлено, що відповідно до наявних у матеріалах справи платіжних інструкцій підтверджується оплата вартості отриманої позивачем електричної енергії за Договором, а саме: за період січень-травень 2024 року сплачено 446 802,57 грн з ПДВ; за період червень- грудень 2024 року сплачено 653 192,01 грн з ПДВ.

При цьому різниця між вартістю поставленої електричної енергії за первісною ціною, визначеною Договором з урахуванням змін, внесених Додатковою угодою № 2 від 01.07.2024, та фактично здійсненою оплатою становить 84 931,04 грн (1 099 994,58 грн - 1 015 063,54 грн = 84 931,04 грн).

За таких обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість визначення суми 84 931,04 грн як безпідставно одержаних Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА ВІННИЦЯ" коштів.

Поряд з цим суд враховує висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.09.2024 у справі № 918/1043/21 (12-35гс23), що задовольняючи вимогу про повернення переданого за недійсним правочином майна, має також присудити стягнути з позивача на користь відповідача одержані за правочином кошти (повернути передане нею майно). Таке стягнення не є задоволенням окремої позовної вимоги, а є необхідним наслідком визнання недійсним правочину та задоволення вимоги про застосування реституції. Натомість, інше тлумачення ст. 216 Цивільного кодексу України, за якого відповідач має заявити вимогу про повернення йому переданого за недійсним правочином, покладатиме на нього непропорційний тягар у вигляді позбавлення його майна без повернення/ відшкодування всього, що інша сторона одержала на виконання недійсного правочину.

Висновку про наявність підстав для визнання додаткових угод недійсними в результаті необґрунтованого збільшення ціни в період виконання умов договору про публічні закупівлі, та як наслідок - для стягнення безпідставно отриманих за такими додатковими угодами коштів притримується Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22.

Суд також враховує, що прокурором дотримано порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", а обставини бездіяльності компетентного органу є предметом самостійної оцінки суду в кожному випадку звернення прокурора з позовом за конкретних фактичних обставин, про що зазначено у пункті 67 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Отже, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доказово обґрунтованими та нормативно підставними, а відтак суд вважає за можливе їх задовольнити з наведених вище мотивів.

Вирішуючи питання судових витрат суд враховує таке.

Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно вимог статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини 2 статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір за ставкою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. (підпункт 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір").

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" у 2025 році встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2025 року - 3028 грн.

При зверненні до суду з позовною заявою № 51-950вих-25 від 21.03.2025 (вх. № 422/25 від 31.03.2025) прокурором заявлено дві позовні вимоги немайнового характеру (про визнання недійсними додаткових угод), розмір судового збору з яких становить 6 056,00 грн (3 028 грн + 3 028 грн = 6 056,00 грн) та одну позовну вимогу майнового характеру (про стягнення коштів у розмірі 84 931,04 грн), розмір судового збору з якої становить 3 028,00 грн.

Отже, за подання позовної заяви прокурор мав сплатити судовий збір у розмірі 9 084,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що за подання позовної заяви Вінницькою обласною прокуратурою сплачено судовий збір у загальному розмірі 12 112,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 189 (внутрішній номер 404531281) від 13.02.2025.

З огляду на викладене та з урахуванням того, що дві немайнові вимоги про визнання недійсними Додаткових угод пред`явлені до двох відповідачів, а одна майнова вимога - виключно до ТОВ "ЕНЕРА ВІННИЦЯ", судові витрати на сплату судового збору підлягають віднесенню на ТОВ "ЕНЕРА ВІННИЦЯ" у сумі 6 056,00 грн та Комунальне підприємство "Водограй с. Краснопілка Гайсинського району" у сумі 3 028,00 грн.

Поряд із цим суд зауважує, що надмірно сплачена Вінницькою обласною прокуратурою сума судового збору у розмірі 3 028,00 грн може бути повернена у порядку, визначеному статтею 7 Закону України "Про судовий збір".

Враховуючи вищенаведене та керуючись статтями 2, 4, 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсною Додаткову угоду № 1 від 08.01.2024 до Договору № 1410937 про постачання електричної енергії споживачу від 02.01.2024, укладеного між Комунальним підприємством "Водограй с. Краснопілка Гайсинського району" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА ВІННИЦЯ".

Визнати недійсною Додаткову угоду № 3 від 30.07.2024 до Договору № 1410937 про постачання електричної енергії споживачу від 02.01.2024, укладеного між Комунальним підприємством "Водограй с. Краснопілка Гайсинського району" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА ВІННИЦЯ".

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА ВІННИЦЯ" (вул. Пирогова, 131, м. Вінниця, 21037; ) на користь Краснопільської сільської ради (вул. Центральна, 10-Е, с. Краснопілка, Гайсинський район, Вінницька область, 23733; ) безпідставно надмірно сплачені бюджетні кошти в сумі 84 931 грн 04 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА ВІННИЦЯ" (вул. Пирогова, 131, м. Вінниця, 21037; ) на користь Вінницької обласної прокуратури (вул. Монастирська, 33, м. Вінниця, 21050; , рахунок UA 0003988, МФО 820172) судовий збір за подання позовної заяви у сумі 6 056 грн 00 коп.

Стягнути з Комунального підприємства "Водограй с. Краснопілка Гайсинського району" (вул. Центральна, 16, с. Краснопілка, Гайсинський район, Вінницька область, 23733; ) на користь Вінницької обласної прокуратури (вул. Монастирська, 33, м. Вінниця, 21050; , рахунок UA 0003988, МФО 820172) судовий збір за подання позовної заяви у сумі 3 028 грн 00 коп.

Примірник повного судового рішення надіслати Гайсинській окружній прокуратурі, Вінницькій обласній прокуратурі, Краснопільській сільській раді та Товариству з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА ВІННИЦЯ" - до електронних кабінетів в ЄСІТС, Комунальному підприємству "Водограй с. Краснопілка Гайсинського району" - рекомендованим листом та на відому суду адресу електронної пошти: .

Рішення суду набирає законної сили у строки передбачені ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду, в порядку та строки визначені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне рішення складено 16 березня 2026 р.

Суддя Василь МАТВІЙЧУК

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - КП "Водограй с. Краснопілка Гайсинського району" (вул. Центральна, 16, с. Краснопілка, Гайсинський район, Вінницька область, 23733)