ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
25 лютого 2026 рокуСправа № 921/9/26
УХВАЛА

Господарський суд Тернопільської області у складі судді Руденка О.В.

за позовом Виконувача обов`язків керівника Теребовлянської окружної прокуратури в інтересах держави в особі

позивача 1 Державної екологічної інспекції у Тернопільській області

позивача 2 Тернопільської обласної ради

до відповідача Теребовлянської міської ради

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1

про визнання незаконним та скасування рішення №2837 від 30.11.2021 з урахуванням змін, внесених рішенням №3311 від 23.12.2021; визнання незаконною та скасування державної реєстрації земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0293 у Державному земельному кадастрі з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо цієї земельної ділянки.

за участі:

прокурора: Куліковська Л.Б., довіреність;

позивача1: Жмуд Н.В., довіреність;

відповідача: Ярмусь В.Д., ордер.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Тернопільської області через систему "Електронний суд" поступила позовна заява Виконувача обов`язків керівника Теребовлянської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Тернопільській області, Тернопільської обласної ради до Теребовлянської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення та визнання незаконною та скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Ухвалою від 28.01.2026 судом відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 25.02.2026.

Через систему "Електронний суд" 09.02.2026 від Теребовлянської міської ради надійшла заява (вх.№1044) від 10.02.2026 про закриття провадження по справі

В обґрунтування заяви, відповідач посилається на те, що спір є приватноправовим і за суб`єктним складом сторін підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, або належить до юрисдикції окружного адміністративного суду в залежності від правомірних чи не правомірних дій відповідача, оскільки даний предмет спору безпосередньо стосується прав та обов`язків фізичної особи, щодо якої прийнято оспорюване рішення, що зачіпає права та інтереси фізичної особи ОСОБА_1 . Відповідач вважає, що дана справа не відноситься до підсудності господарського суду і не може розглядатися в порядку ГПК України.

Прокурор та представник позивача у судовому засіданні проти поданої заяви відповідача про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.231 ГПК України заперечили, надали додаткові пояснення.

Розглянувши подану відповідачем заяву, заслухавши доводи прокурора та представника позивача, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

У ст. 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Завданням господарського судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

В силу приписів ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених ч. 2 цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці (п. 6); справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем (п. 10).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Справою адміністративної юрисдикції відповідно до ч. 1 ст. 4 КАС України є публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

В силу ч. 1, 3 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом, владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п.п. 1 та 8 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності.

В свою чергу, хоча участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового, однак сама по собі така участь не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим і відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб згідно з п. 10 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) може бути способом захисту цивільних прав та інтересів.

Верховним Судом неодноразово підіймалось питання розмежування юрисдикції адміністративних судів.

Зокрема, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 04 вересня 2018 року (справа № 826/1934/17) зазначив, що публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 805/4506/16-а, від 27 червня 2018 року у справі № 815/6945/16.

Позовні вимоги в даній справі обґрунтовані тим, що рішення Теребовлянської міської ради №2837 від 30.11.2021 "Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 " прийнято з недотриманням вимог ч.3 ст.123 Земельного кодексу України та з порушенням ст.ст. 7, 25 Закону України "Про природно - заповідний фонд України", ст.ст. 19, 20, 43, 44, 150 Земельного кодексу України, що призвело до незаконної зміни цільового призначення землі та безпідставного її виведення із земель природно - заповідного фонду.

За таких обставин, з огляду на предмет спору та характер спірних правовідносин, суд дійшов висновку про відсутність обґрунтованих підстав для закриття провадження у даній справі на даній стадії судового процесу з огляду на суб`єктний склад учасників цього спору.

Враховуючи вищезазначене, керуючись статтями 4, 20, 231, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви (вх.№10443 від 10.02.2026) про закриття провадження у справі відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України до Західного апеляційного господарського суду. Повний текст ухвали складено та підписано - 03.03.2026.

Учасники справи можуть отримати інформацію у справі на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Суддя О.В. Руденко