ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
УХВАЛА

16 лютого 2026 року м. Миколаїв Справа № 915/342/25

Господарський суд Миколаївської області у складі:

судді Л.М. Ільєвої

при секретарі судового засідання І.С. Степановій

за участю представників:

від позивача (заявника) не з`явився,

від відповідача не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Космонавтів 74» про зміну способу виконання судового рішення (вх. № 1562/26 від 03.02.2026 р.) у справі № 915/342/25 за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Космонавтів 74 до Миколаївської міської ради про стягнення заборгованості в сумі 8496,29 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Космонавтів 74 звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Миколаївської міської ради, в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість по внескам на утримання будинку та прибудинкової території за адресою м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 74, в розмірі 8496,29 грн.

В обґрунтування позову заявник посилається на те, що відповідач є власником квартири № 1 за адресою м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 74, разом з тим за період з 01.02.2022 по 31.01.2025 р. не сплачує внески на утримання будинку та прибудинкової території, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 8496,29 грн.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 13.03.2025 р. вказану позовну заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Космонавтів 74 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 915/342/25, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, при цьому судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 03.04.2025 р. о 12:00.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 14.07.2025 у справі №915/342/25 позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Космонавтів 74 задоволено, стягнуто з Миколаївської міської ради заборгованість зі сплати обов`язкових внесків на утримання будинку та прибудинкової території за адресою: м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 74, в розмірі 8496, 29 грн., що утворилась в період з 01.02.2022 року по 31.01.2025 року, та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028,00 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 1500,00 грн.

Вказане судове рішення не оскаржувалось учасниками справи та набрало законної сили 10.10.2025 року.

13.10.2025 року на виконання вказаного судового рішення від 14.07.2025 господарським судом видано відповідні накази щодо стягнення з Миколаївської міської ради на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Космонавтів 74 заборгованості зі сплати обов`язкових внесків на утримання будинку та прибудинкової території за адресою: м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 74, в розмірі 8496,29 грн., що утворилась в період з 01.02.2022 року по 31.01.2025 року, судових витрат по сплаті судового збору в сумі 3028,00 грн. та витрат на правничу допомогу в сумі 1500,00 грн.

03.02.2026 від представника позивача - Недибалюк О.Г. до господарського суду через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС надійшла заява (вх. №1562/26), в якій заявник просить суд змінити спосіб виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 14.07.2025 року у справі № 915/342/25, визначивши спосіб виконання судового рішення шляхом стягнення заборгованості і судових витрат з Миколаївської міської ради в особі Виконавчого комітету Миколаївської міської ради ().

В обґрунтування вказаної заяви позивач зазначає, що з метою примусового виконання судового рішення заявником подано відповідні заяви до Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області. Однак листами Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області від 23.01.2026 № 04-06/2-10/684 заявнику повідомлено про неможливість виконання наказу суду. Як вказує заявник, у вказаних листах зазначено, що Миколаївська міська рада не обслуговується в органах Казначейства та не має відкритих рахунків, у зв`язку з чим списання коштів з неї є неможливим. Також заявник вказує, що Казначейство повідомило, що рахунки відкриті у Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, який відповідно до статей 10, 51, 28 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні є виконавчим органом міської ради та здійснює фінансування видатків з місцевого бюджету.

Відтак, на переконання заявника, виконання судового рішення у спосіб, визначений у наказі суду, є об`єктивно неможливим, що підтверджується офіційною відповіддю органу Казначейства.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 05.02.2026 у справі № 915/342/25 заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Космонавтів 74» про зміну способу та порядку виконання судового рішення (вх. № 1562/26 від 03.02.2026 р.) прийнято до провадження, та розгляд заяви призначено в засіданні суду на 16 лютого 2026 року о 13:45.

11.02.2026 від представника позивача - Недибалюк О.Г. до господарського суду через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС надійшла заява (вх. №1898/26), в якій заявник просить суд здійснити розгляд справи без участі позивача та його представника, наразі повідомляє про відсутність додаткових заяв та клопотань, а також підтримує заяву про зміну способу виконання в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Представники сторін у судове засідання 16.02.2026 не з`явились, про причини неявки повноважних представників суд не повідомили, про розгляд заяви учасники справи повідомлялись судом належним чином.

З огляду на те, що ухвалою суду від 05.02.2026 явка учасників справи у судове засідання 16.02.2026 не визнавалась обов`язковою, відповідно неявка учасників справи не перешкоджає розгляду поданої заяви.

Розглянувши заяву позивача про зміну способу виконання судового рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26.06.2013 у справі №1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №2-р(ІІ)/2019 від 15.05.2019 у справі №3-368/2018(5259/18) Конституційний Суд України, беручи до уваги ст. 3, 8, ч.ч.1,2 ст. 55, ч.ч.1, 2 ст. 129-1 Конституції України, свої юридичні позиції щодо визначення виконання судового рішення складовою конституційного права на судовий захист, вважає, що держава, створюючи належні національні організаційно-правові механізми реалізації права на виконання судового рішення, повинна не лише впроваджувати ефективні системи виконання судових рішень, а й забезпечувати функціонування цих систем у такий спосіб, щоб доступ до них мала кожна особа, на користь якої ухвалене обов`язкове судове рішення, у разі, якщо це рішення не виконується, у тому числі державним органом.

Також у вищевказаному рішенні Конституційний Суд України наголошує, що визначений у законі порядок забезпечення державою виконання судового рішення має відповідати принципам верховенства права та справедливості, гарантувати конституційне право на судовий захист; невиконання державою позитивного обов`язку щодо забезпечення функціонування запроваджуваної нею системи виконання судових рішень призводить до обмеження конституційного права на судовий захист та нівелює його сутність.

Наразі суд зазначає, що в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 р. у справі "Шмалько проти України" (заява N 60750/00) суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

З огляду на викладене, виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1, 1-1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; судові накази; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

В ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

За приписами частини 3 статті 33 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вказаного судового рішення від 14.07.2025 господарським судом видано відповідні накази щодо стягнення з Миколаївської міської ради на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Космонавтів 74 заборгованості зі сплати обов`язкових внесків на утримання будинку та прибудинкової території за адресою: м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 74, в розмірі 8496,29 грн., що утворилась в період з 01.02.2022 року по 31.01.2025 року, судових витрат по сплаті судового збору в сумі 3028,00 грн. та витрат на правничу допомогу в сумі 1500,00 грн.

Відповідно до листа Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області №04-06/2-10/684 від 23.01.2026 вказане управління за результатом розгляду заяви ОСББ «Космонавтів 74» від 21.01.2026 за № б/н про стягнення коштів з Миколаївської міської ради повідомив, що боржник - Миколаївська міська рада () не обслуговується та не має відкритих рахунків у органах Казначейства Миколаївської області. У вказаному листі також зазначено, що в Управлінні Державної казначейської служби України у м. Миколаєві Миколаївської області відкриті рахунки Виконавчого комітету Миколаївської міської ради (). Враховуючи викладене, Головним управлінням повідомлено про необхідність звернення до суду для зміни способу виконання рішення. Відтак, Головним управлінням на підставі п.п. 3 п. 9 Порядку №845 залишено заяву ОСББ «Космонавтів 74» від 21.01.2026 №б/н без задоволення та повернуто оригінал наказу Господарського суду Миколаївської області від 13.10.2025 по справі №915/342/25 із доданими документами без виконання.

Суд також зазначає, що в матеріалах заяви наявний лист Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області №04-06/2-10/685 від 23.01.2026, який є аналогічний вищенаведеному.

Так, заявник в обґрунтування підстав звернення до суду з вказаною заявою зазначає, що Миколаївська міська рада не обслуговується в органах Казначейства та не має відкритих рахунків, у зв`язку з чим списання коштів з неї є неможливим, а тому виконання судового рішення у спосіб, визначений у наказі суду, є об`єктивно неможливим.

Враховуючи викладене, заявник просить суд змінити саме спосіб виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 14.07.2025 року у справі № 915/342/25, визначивши спосіб виконання судового рішення у такій редакції: Стягнути з Миколаївської міської ради в особі Виконавчого комітету Миколаївської міської ради () на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Космонавтів 74 заборгованість зі сплати обов`язкових внесків на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 8496 грн 29 коп. та судові витрати на правничу допомогу в сумі 1500 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Як вбачається з вищезазначеної норми, питання задоволення заяви сторони у справі про зміну способу та порядку виконання рішення суду вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з особливого характеру обставин справи, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Підставою для зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом.

Поняття "спосіб" і "порядок" виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем.

Спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого статтею 16 Цивільним кодексом України. Під зміною способу виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб.

Зміна способу і порядку виконання рішення полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим.

При вирішенні питання про зміну способу виконання рішення суду суд має з`ясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення суду у спосіб, встановлений раніше. При цьому при зміні способу та порядку виконання рішення суду суд не може змінювати зміст та суть самого рішення.

Отже, законодавець передбачив право суду за заявою відповідної особи змінити спосіб виконання судового рішення у разі неможливості його виконання у тому вигляді, який постановлений судовим рішенням.

Метою такої зміни способу виконання судового рішення є задоволення вимог стягувача за рішенням, яке набрало законної сили.

У той же час, у ГПК України та спеціальному законі, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону належать до примусового виконання, у разі невиконання їх у добровільному порядку, не встановлений вичерпний перелік обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення, і на підставі яких суд може прийняти рішення про зміну способу і порядку виконання рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №713/1062/17, від 27.06.2018 у справі №713/1062/17.

Таким чином, підставою для зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Особа, яка подала заяву про зміну способу і порядку виконання рішення повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду у справі. До заяви мають бути додані докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві щодо неможливості чи ускладнення виконання рішення.

Отже, суд може змінити спосіб виконання рішення лише у виняткових випадках, за наявності обставин, що ускладнюють його виконання за умови надання достатніх доказів наявності таких обставин та тільки у випадку відкриття виконавчого провадження.

Схожі правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 10.06.2019 у справі №350/426/16-ц.

В силу приписів статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Таким чином, в основу судового акту про зміну способу та порядку виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання.

Разом з тим суд зазначає, що з огляду на повернення Головним управлінням Державної казначейської служби України у Миколаївській області заяв ОСББ «Космонавтів 74» про стягнення коштів з Миколаївської міської ради, існують обставини, що ускладнюють виконання рішення суду від 14.07.2025, яке набрало законної чинності.

Наразі слід зазначити, що під способом виконання рішення господарського суду розуміється захід примусового виконання рішення суду, що може бути встановлений і змінений лише судом, виходячи з вимог, заявлених під час судового розгляду, та обставин справи, спрямований на повне та правильне виконання судового рішення для відновлення та захисту порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу стягувача; а під порядком виконання процедуру виконання встановленого судом способу захисту порушеного або оспорюваного права (законного інтересу), що передбачає строки, черговість, місце, послідовність та інші складові дій боржника та/або третіх осіб щодо виконання рішення суду, а також форму закріплення пов`язаних із такою процедурою прав та обов`язків учасників виконавчого провадження і наслідків їх здійснення.

Як роз`яснено в п. 7.1.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" (із змін. та доповн.), під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Наприклад, зміна способу виконання рішення можлива шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми (грошової чи майнової) виконання, тобто за відсутності у боржника присудженого позивачеві майна в натурі або грошових коштів, достатніх для покриття заборгованості. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті. Звернення стягнення на кошти за відсутності у боржника майна здійснюється у випадку, коли стягувачу присуджено майно, визначене родовими ознаками. За відсутності індивідуально визначеного майна, присудженого позивачу (за результатами розгляду віндикаційного позову), зміна способу виконання рішення шляхом звернення на кошти неможлива, оскільки в такому разі захист порушеного права власника майна повинен здійснюватися шляхом подання позову про стягнення збитків у вигляді вартості майна та доходів, які власник міг би одержати за весь час володіння таким майном.

Між тим, виходячи з наведених заявником доводів у поданій заяві, суд вважає, що фактично мова йде не про зміну способу виконання рішення суду у даній справі, оскільки зазначена у рішенні суду форма (грошова) не змінюється, натомість в заяві позивач вказує про необхідність зміни порядку виконання рішення суду, а не способу його виконання. Так, свої доводи про заміну способу виконання рішення заявник обґрунтовує відсутністю у Миколаївської міської ради відкритих рахунків в органах Казначейства Миколаївської області.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 22 Бюджетного кодексу України за бюджетними призначеннями, визначеними іншими рішеннями про місцеві бюджети, головними розпорядниками бюджетних коштів можуть бути виключно місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників. Якщо згідно із законом місцевою радою не створено виконавчий орган, функції головного розпорядника коштів відповідного місцевого бюджету виконує голова такої місцевої ради.

Відповідно до п. 9 розділу VI «Прикінцевих та перехідних положень» Бюджетного кодексу визначено, що безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється Казначейством України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету - в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань.

Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Статтями 1, 2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

У відповідності до ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.

Відтак, враховуючи викладене, суд вважає, що у даному випадку відсутні підстави для зміни способу виконання рішення у даній справі, оскільки за наведених заявником обставин можлива зміна саме порядку виконання судового рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відтак, враховуючи вищенаведене, суд доходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про зміну способу виконання рішення Господарського суду Миколаївської області області у даній справі № 915/342/25. Водночас з огляду на висновок суду щодо виникнення фактично підстав для зміни порядку виконання рішення суду у даній справі, суд зауважує, що позивач як стягувач не позбавлений звернутися з відповідною заявою.

Керуючись ст.ст. 331, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Космонавтів 74» про зміну способу виконання судового рішення (вх. № 1562/26 від 03.02.2026 р.) у справі № 915/342/25 відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня підписання повного тексту ухвали.

Ухвалу підписано 20.02.2026 року.

Суддя Л.М. Ільєва