ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2026 р. Справа №921/290/25

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя О.В. Зварич

судді Н.М. Кравчук

І.Ю. Панова,

секретар судового засідання Р.А. Пишна,

розглянув у судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Агропродукт» за вих. № 27/10 від 29.10.2025 року (вх. № 01-05/3172/25 від 29.10.2025 року)

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 18.09.2025 року (суддя Н.О.Андрусик; повне рішення складено 07.10.2025 року)

у справі № 921/290/25

за позовом: Акціонерного товариства «Тернопільобленерго» (надалі АТ «Тернопільобленерго»)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Агропродукт» (надалі ТзОВ «Захід Агропродукт»)

про витребування майна з чужого незаконного володіння,

за участю:

від позивача: Штогрин М.П. (самопредставництво юридичної особи);

від відповідача: Кокітко М.І. (самопредставництво юридичної особи),

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

09.05.2025 року АТ «Тернопільобленерго» звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом до ТзОВ «Захід Агропродукт» про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Позовна заява мотивована тим, що спірне нерухоме майно - будівля ЗТП № 6 було передано до статутного фонду позивача у процесі корпоратизації, проте вибуло із володіння позивача за обставин, що не залежали від його волі. За доводами позивача, відповідач набув спірне майно неправомірно.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 18.09.2025 року у справі №921/290/25 задоволено позов. Витребувано у ТзОВ «Захід Агропродукт» на користь АТ «Тернопільобленерго» будівлю трансформаторної підстанції, що перебуває у складі об`єкта нерухомого майна, (реєстраційний номер об"єкта нерухомого майна: 060), який знаходиться за адресою: Тернопільська область, Чортківський район село Переволока, вул.Шкільна, 83 (номер об"єкта в РПВН:18236241). Стягнуто з ТзОВ «Захід Агропродукт» на користь АТ «Тернопільобленерго» 3028грн 00коп. в повернення сплаченого судового збору.

В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що відповідно до розпорядження Тернопільської міської ради народних депутатів №282 від 10.08.1995 року Тернопільське обласне підприємство електричних мереж перереєстровано у Державну акціонерну енергопостачальну компанію «ТЕРНОПІЛЬОБЛЕНЕРГО», створену Міністерством енергетики і електрифікації України; визначено Державну акціонерну енергопостачальну компанію «ТЕРНОПІЛЬОБЛЕНЕРГО» правонаступником майнових прав та зобов`язань Тернопільського обласного підприємства електричних мереж та у зв`язку з цим скасовано державну реєстрацію Тернопільського обласного підприємства електричних мереж, проведену 21.06.1994 року.

Судом встановлено, що ТзОВ "Захід Агропродукт" є власником цілісного майнового комплексу будівель, розташованого за адресою: вул. Шкільна, 83 с. Переволока Чортківського району (до перейменування - Бучацького) Тернопільської області.

Місцевий господарський суд виснував, що з моменту державної реєстрації ДАЕК "Тернопільобленерго", всі активи та пасиви Тернопільського обласного підприємства електричних мереж, в тому числі і спірна будівля закритої трансформаторної підстанції (ЗТП-6) в с.Переволоки, що розташована на території бувшої птахофабрики, перейшли у власність ДАЕК "Тернопільобленерго".

Суд першої інстанції констатував, що позивач набув право власності на будівлю трансформаторної підстанції за адресою: Тернопільська область, Чортківський район с.Переволока, вул. Шкільна, 83, у встановленому чинним, на момент такого набуття законодавством порядку, на підставі наказу Міністерства енергетики та електрифікації України "Про створення Державної акціонерної енергопостачальної компанії "Тернопільобленерго" №134 від 28.07.1995 року.

Судом встановлено, що у 1999 році ДАЕК "Тернопільобленерго" на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 15.02.1999 року, оформленого протоколом №2, перетворено у Відкрите акціонерне товариство (ВАТ) "Тернопільобленерго", а згодом - в Акціонерне товариство у сучасній формі, із збереженням ідентифікаційного коду 00130725 з моменту реєстрації (з 1995 року), що підтверджує безперервність юридичної особи.

В оскаржуваному судом першої інстанції зазначено, що відповідач не заперечує обставин, що ВАТ "Тернопільобленерго" є правонаступником Державної акціонерної енергопостачальної компанії "Тернопільобленерго", заснованої у формі відкритого акціонерного товариства відповідно до наказу Міністерства енергетики та електрифікації України №134 від 28.07.1995 року, шляхом перетворення Тернопільського обласного підприємства електричних мереж у Державну акціонерну енергопостачальну компанію "Тернопільобленерго" відповідно до Указу Президента України №282/95 від 04.04.1995 року «Про структурну перебудову в електроенергетичному комплексі України».

Місцевий господарський суд дійшов висновку, що АТ «Тернопільобленерго» є власником спірної будівлі ЗТП.

В ході судового розгляду судом першої інстанції з`ясовано, що іншої будівлі ЗТП, аніж та, що є предметом даного розгляду у справі на території птахофабрики (цілісного майнового комплексу відповідача) не існує, оскільки протилежних доказів суду не надано.

В оскаржуваному рішенні суд вказав, що витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Враховуючи встановлені обставини незаконного вибуття спірної будівлі із володіння АТ "Тернопільобленерго", факт реєстрації права власності на зазначену будівлю за відповідачем, відмова відповідача у передачі майна у володіння власнику, позбавлення позивача користування електротехнічним обладнанням відповідно до Типового договору про надання послуг з розподілу електричної енергії від 01.10.2024 року, що розміщене у даній будівлі ЗТП та з метою її обслуговування, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовна вимога про витребування спірної будівлі з чужого незаконного володіння як правомірна та документально підтверджена, підлягає до задоволення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Тернопільської області від 18.09.2025 року у справі № 921/290/25 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Зокрема зазначає, що матеріали справи не містили і не містять доказів реєстрації за позивачем об`єкта нерухомого майна, який він просить витребувати. Скаржник заявляє, що відповідний об`єкт нерухомого майна не може входити до предмета позову щодо витребування майна з чужого незаконного володіння у даній справі, оскільки позивач в силу вимог статей 331, 334 Цивільного кодексу України не є та не був власником спірного об`єкта нерухомості. Стверджує, що наявність договірних відносин між позивачем та відповідачем виключає можливість застосування до спірних правовідносин приписів статті 388 Цивільного кодексу України для віндикаційного позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід агропродукт». Апелянт зазначає, що факт перебування майна на балансі підприємства не може вважатися підтвердженням права власності на це майно, а є лише формою бухгалтерського обліку, визначення складу і вартості майна та не свідчить про знаходження майна у власності. Щодо Переліку майна, переданого до статутного фонду ВАТ «Тернопільобленерго» скаржник вказав, що суд неправомірно визнав його належним доказом набуття права власності у 1995 році. За доводами апелянта, позивач не довів належними та допустимими доказами, що об`єкт, на який він посилається у документах, долучених ним до матеріалів справи, є тим самим об`єктом, який перебуває у власності відповідача. На переконання скаржника, такі обставини свідчать про відсутність можливості однозначної ідентифікації об`єкта. Крім того, в апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що до спірних правовідносин застосовується позовна давність тривалістю у три роки та вважає, що суд першої інстанції безпідставно не врахував обставин, які свідчать про те, що позивач міг довідатись про порушення свого права щонайменше з 2011 року із доступних відомостей з ДРРП.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити оскаржуване рішення місцевого господарського суду без змін. Зокрема вказує, що згідно п. 2 ч. 3 ст. Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними якщо на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Зазначає, що оскільки майно набуте ДАЕК «Тернопільобленерго» (правонаступником якої є АТ «Тернопільобленерго») внаслідок корпоратизації, та її статут було зареєстровано 10.08.1995 року, позивач набув у власність будівлю ЗТП, зазначену у позовній заяві одночасно з іншим майном, що увійшло до статутного фонду. Зазначає, що правовстановлюючими документами, які підтверджують право власності позивача на будівлю закритої трансформаторні підстанції, є Перелік нерухомого майна, переданого до статутного фонду відкритого акціонерного товариства «Тернопільобленерго» та підписаного представником держаного органу приватизації 17.12.2004 року. На доводи скаржника про наявність договірних відносин зазначає, що такі доводи відповідача не відповідають обставинам справи, оскільки судом першої інстанції встановлено, що між сторонами відсутні зобов`язальні (договірні) відносини і майно, яке є предметом спору, перебуває у володільця не на підставі укладеного із власником договору. Зазначає, що відповідачем не надано доказів придбання спірного майна. Також вказує, що відповідач не заперечує обставин того, що ВАТ "Тернопільобленерго" є правонаступником ДАЕК "Тернопільобленерго".

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи, наведені в апеляційній скарзі.

Представник позивача заперечив проти доводів скаржника.

Обставини справи

Як видно із наявних у справі копій документів, зокрема із довідки №565/33 від 29.01.2020 року ВАТ "Тернопільобленерго" з 01.03.1978 року наказом Міністра енергетики та електрифікації УРСР № 31 від 15.02.1978 року було ліквідовано Тернопільське обласне підприємство сільських електромереж і Тернопільське підприємство електромереж та створено 01.03.1978 Тернопільське обласне підприємство електромереж.

З 01.01.1979 року Тернопільське обласне підприємство енергозбуту, на підставі наказів Міністра енергетики та електрифікації УРСР від 16.10.1978 року №174 та Виробничого енергетичного об`єднання «Вінницяенерго» від 17.11.1978 року увійшло до складу Тернопільського обласного підприємства електромереж.

З 31.08.1995 року Тернопільське обласне підприємство електромереж на підставі наказу Міністерства енергетики і електрифікації України від 28.07.1995 року №134 перетворено в Державну акціонерну енергопостачальну компанію «Тернопільобленерго».

ДАЕК «Тернопільобленерго» на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 15.02.1999 року перетворено у ВАТ «Тернопільобленерго».

На підставі розпорядження виконавчого комітету Бучацької районної ради народних депутатів Тернопільської області №367 від 14.12.1985 року на виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 01.12.1964 року №1207 «Про підвищення надійності електропостачання і поліпшення використання електроенергії в сільському господарстві» запропоновано правлінню колгоспів «імені Леніна» у селі Переволока та «Перемога» у селі Соколів до 31.12.1985 року передати безкоштовно лінії електропередач і трансформаторні підстанції 10/0,4 кВт з балансу вищезазначених колгоспів на баланс Бучацького району електричних мереж. Для оформлення документів про прийняття документації і передачі лінії електропередач та трансформаторних підстанцій створено комісію, до складу якої увійшли заступник голови Бучацького райвиконкому Гузовський М.Д., заступник завідувача райфінвідділом Романюк М.І., начальник РЕМ Борак А.П., директор райсільгоспенерго Жейнов А.А., голова колгоспу «імені Леніна» Борис О.М. та колгоспу «Перемога» Прокіпчук М.Д.

За змістом листа директора Тернопільського ОПЕС від 20.03.1986 року №28/1134 вбачається, що на баланс Тернопільського ОПЕС у 1986 році приймаються всі лінії електропередач та підстанції, в тому числі 26 км ліній електропередач 0,4 кВт (ЛЕП) та 26 одиниць підстанцій 10/0,4 кВт, які знаходилися на балансі колгоспів та інших сільськогосподарських підприємств Тернопільської області, тобто передачі підлягала ЗТП 1/320 - 0,6 кВт, що розташована на гусячій фермі у селі Переволока (а.с. 24 на звороті, пункт 7, Том І).

Приймання електроустановок в 1986 році відбувалося на підставі даних Облсільгоспенергії за Переліком, що є додатком до листа, котре містить дані про передачу по ІПС Бучач на баланс закритих трансформаторних підстанцій (далі ЗТП) Бучацького району в с. Переволока потужністю 320кВт (ЗТП 160+160), балансовою вартістю за кошторисом 7,0 тис. крб. зі зносом 20 відсотків на суму 1,4 тис. карбованців, збудовану в 1983 році. Знос визначено на підставі перевірки комісією технічного стану електроустановок на день передачі. Вартість за балансом визначена за проектними матеріалами на електрифікацію колгоспу в цінах 1961 року на основі кошторисів і кошторисно-фінансових розрахунків.

Рішенням загальних зборів Бучацького підприємства по птахівництву, оформленого протоколом загальних зборів від 16.04.1986 року, вирішено передати Тернопільському обласному підприємству електросіток електропідстанцію ТП-10/0,4 кВт.

Відповідно до копії Акта від 26.09.1986 року на баланс Бучацького району електричних мереж Тернопільського обласного підприємства електросіток безкоштовно передано трансформаторну підстанцію 0,4 кВт ЗТП/601/60, збудовану в 1983 році, номінальною потужністю 320 кВт, вартістю за балансовим кошторисом 7,035 тис крб. із зносом 20 % на суму 1,4 тис крб., фактична вартість на день передачі складала 5,6 тис крб.

07.07.1992 року постановою Верховної Ради України №2545-XII затверджено Державну програму приватизації майна державних підприємств, внесену Кабінетом Міністрів України.

Програмою приватизації одним з етапів приватизації підприємств-монополістів визначено їх корпоратизацію - перетворення у відкриті акціонерні товариства, сто відсотків акцій яких належить державі (п. п. 2.13-2.14 Програми приватизації).

Відповідно до пункту 2 Указу Президента України «Про корпоратизацію підприємств» від 15.06.1993 року засновниками відкритих акціонерних товариств, що створюються відповідно до цього Указу на базі загальнодержавної власності, з боку держави є органи, уповноважені управляти цим майном: центральні органи державної виконавчої влади, інші підвідомчі Кабінету Міністрів України органи та обласні державні адміністрації.

Указом Президента України від 04.04.1995 року №282/95 "Про структурну перебудову в електроенергетичному комплексі України" доручено, зокрема Фонду державного майна України передати Міністерству енергетики та електрифікації України управління частками (паями, акціями) майна державних акціонерних компаній, що створюються відповідно до даного Указу на період реформування електроенергетичної галузі та становлення ринку енергії (пункт 4 вказаного Указу).

Комісією з корпоратизації Тернопільського обласного підприємства електричних мереж подано Міненерго для погодження та затвердження акт оцінки цілісного майнового комплексу Тернопільського обласного підприємства електричних мереж станом на 01.06.1995 року та проект статуту Державної акціонерної енергопостачальної компанії «Тернопільобленерго».

Згідно з Указом Президента України №282/95 від 04.04.1995 року наказом Міністерства енергетики та електрифікації України №134 від 28.07.1995 року "Про створення державної акціонерної енергопостачальної компанії "Тернопільобленерго" затверджено акт оцінки цілісного майнового комплексу Тернопільського обласного підприємства електричних мереж та на базі Тернопільського обласного підприємства електричних мереж засновано Державну акціонерну енергетичну компанію (ДАЕК) "Тернопільобленерго". 01.06.1995 року складено Передавальний баланс.

Відповідно до розпорядження Тернопільської міської ради народних депутатів №282 від 10.08.1995 року Тернопільське обласне підприємство електричних мереж перереєстровано у Державну акціонерну енергопостачальну компанію «Тернопільобленерго», створену Міністерством енергетики і електрифікації України; визначено Державну акціонерну енергопостачальну компанію «Тернопільобленерго» правонаступником майнових прав та зобов`язань Тернопільського обласного підприємства електричних мереж та у зв`язку з цим скасовано державну реєстрацію Тернопільського обласного підприємства електричних мереж, проведену 21.06.1994 року.

Згідно з п. 1.1 Статуту ДАЕК «Тернопільобленерго», зареєстрованого Тернопільською міською Радою народних депутатів за №00130725 від 10.08.1995 року Державна акціонерна енергопостачальна компанія «Тернопільобленерго» заснована відповідно до наказу Міністерства енергетики та електрифікації України від 28.07.1995 року №134 шляхом перетворення Тернопільського обласного підприємства електричних мереж у державну акціонерну енергопостачальну компанію.

Відповідно до п. 3.3 Статуту компанія є правонаступником Тернопільського обласного підприємства електричних мереж.

За положеннями п. 3.4 Статуту майно компанії складається з основних засобів та оборотних активів, а також цінностей, вартість яких відображена в балансі компанії.

Відповідно до пункту 3.5 Статуту компанія є власником, зокрема майна, переданого йому засновником у власність та іншого майна, набутого на підставах, не заборонених чинним законодавством. Компанія здійснює володіння, користування і розпорядження майном відповідно до мети своєї діяльності.

В матеріалах справи наявна копія Переліку майна від 17.12.2004 р., переданого до статутного фонду ВАТ «Тернопільобленерго» згідно з наказом Міністерства енергетики та електрифікації №134 від 28.07.1995 року, у якому під порядковим номером 1081 значиться будівельна частина закритої транспортної підстанції (ЗТП) №6, інвентарний №4045, вартістю 633,00грн у с.Переволока.

Матеріали справи містять копію Статуту АТ "Тернопільобленерго", затвердженого загальними зборами акціонерів "Тернопільобленерго" від 29.03.2024 року.

Відповідно до п. 1.2 Статуту АТ "Тернопільобленерго" є новим найменуванням ВАТ "Тернопільобленерго", правонаступника ДАЕК "Тернопільобленерго", створеної у порядку, передбаченому Указом Президента України №282/95 від 04.04.1995 року «Про структурну перебудову в електроенергетичному комплексі України», на підставі наказу Міністерства енергетики та електрифікації України №134 від 28.07.1995 року шляхом перетворення Тернопільського обласного підприємства електричних мереж у Державну акціонерну енергопостачальну компанію «Тернопільобленерго». Засновником товариства є держава в особі Міністерства енергетики України

Згідно з п. 1.3 Статуту АТ "Тернопільобленерго" є правонаступником усіх прав та обов`язків ВАТ "Тернопільобленерго".

Відповідно до п. 9.3 Статуту товариство є власником, зокрема майна, переданого до статутного фонду товариства та іншого майна, набутого на підставах, не заборонених законодавством України.

Відповідно до копії довідки АТ «Тернопільобленерго» № 1913/35.4 від 02.05.2025 року будівельна частина закритої трансформаторної підстанції (ЗТП) № 6, інвентарний номер 4045, (1986р.), яка знаходиться по вул. Шкільна, буд. 83, с. Переволока, Чортківського району Тернопільської області, станом на 30.04.2025 року обліковується за балансовою вартістю 12728,11 грн, та будівельна частина закритої трансформаторної підстанції (ЗТП) №89, інвентарний номер 4046, (1986р.), яка знаходиться по вул. Бучацькі Гаї, буд. 4, м.Бучач, Чортківського району Тернопільської області станом на 30.04.2025 року обліковується за балансовою вартістю 27208,74 грн. Дані об`єкти рахуються на балансі АТ «Тернопільобленерго».

Згідно довідки №2216/35.4 від 23.05.2025 року АТ «Тернопільобленерго» належна товариству будівельна частина закритої трансформаторної підстанції (ЗТП) № 6, інвентарний номер 4045 (дата взяття на облік - вересень 1986 рік), яка знаходиться по вулиці Шкільна, будинок № 83, село Переволока Чортківського району Тернопільської області, відповідно до висновку про вартість об`єктів основних засобів та нематеріальних активів АТ «Тернопільобленерго» станом на 30.06.2024 року становила 15273,51 грн. Станом на 30.04.2025 року ЗТП № 6 знаходиться на балансі АТ «Тернопільобленерго» за балансовою вартістю 12728,11 грн із врахуванням амортизації по цьому об`єкту за період з 01.07.2024 року по 30.04.2025 року, яка склала 2545,40 грн.

Відповідно до копії Технічного паспорта, виготовленого ФОП Вдовинюк О.М. 16.05.2025 року на замовлення позивача нежитлова будівельна частина закритої трансформаторної підстанції ЗТП 6 є двоповерховою будівлею, загальною площею 43,6 м2, і складається з чотирьох приміщень (пл. 9,9 кв.м., 4.6 кв.м., 4.6 кв.м та 24.,5 кв.м.).

Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (інформаційна довідка №424555589 від 29.04.2025 року) зареєстровано закінчений будівництвом об`єкт - будівлі сільськогосподарського призначення (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060), що складається з будівель сільськогосподарського призначення та знаходиться за адресою вул. Шкільна, 83, село Переволока Чортківський район Тернопільська область, до складу якого включено трансформаторну підстанцію під літерою «М».

Згідно вказаної інформаційної довідки державну реєстрацію права власності на нежитлові будівлі здійснено 14.02.2011 року за ТзОВ «Кінно-спортивний комплекс «Торнадо» на підставі Свідоцтва про право власності серії САС №644621 від 14.02.2011 року, а 08.12.2023 о 16:49:14 року реєстратором Білобожницької сільської ради Буркою С.І. проведено реєстрацію права власності за ТзОВ «Захід Агропродукт».

Реєстрація права власності за ТзОВ «Захід Агропродукт» також підтверджується наявною у справі копією витягу з Державного реєстру речових прав (індексний номер витягу 358786847 від 18.12.2023 року).

Згідно з копією Передавального акта від 21.05.2013 року, затвердженого Протоколом загальних зборів учасників ТзОВ «Кінно-спортивний комплекс «Торнадо» № 22 від 21.05.2013 року та Протоколом загальних зборів учасників ТзОВ "Захід Агропродукт" № 78 від 21.05.2013 року, внаслідок реорганізації шляхом приєднання ТзОВ «Кінно-спортивний комплекс «Торнадо» правонаступником всього комплексу майна, усіх прав та обов`язків є ТзОВ "Захід Агропродукт". У цьому акті, зокрема, під порядковим номером 25 зазначено трансформаторну підстанцію, балансовою вартістю 39336,00 грн, залишковою вартістю - 9644,13 грн, амортизація - 29691,87 грн.

За змістом Протоколу №22 зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Кінно-спортивний комплекс Торнадо", які відбулися 21.05.2013 року, учасник товариства ОСОБА_1 запропонувала затвердити Передавальний акт для проведення державної реєстрації припинення ТзОВ «Кінно-спортивний комплекс «Торнадо» шляхом приєднання до ТзОВ "Захід Агропродукт", на якому затверджено вищевказаний Передавальний акт.

21.05.2013 року відбулися загальні збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід агропродукт", на яких підтримано пропозицію ОСОБА_2 та прийнято рішення, оформлене Протоколом загальних зборів №78 від 21.05.2013 року про затвердження вищевказаного Передавального акту.

Таким чином, внаслідок прийнятих рішень, зокрема протоколу №22 від 21.05.2013 року, Товариство з обмеженою відповідальністю "Кіно-спортивний комплекс Торнадо" припинено шляхом приєднання до Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід агропродукт" з переданням останньому майна безоплатно, в тому числі спірної трансформаторної підстанції.

В матеріалах справи наявна копія Свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 14.02.2011 року, виданого Переволоцькою сільською радою Товариству з обмеженою відповідальністю «Кінно-спортивний комплекс «Торнадо», де зазначено, що ТзОВ «Кінно-спортивний комплекс «Торнадо» є власником нерухомого майна, а саме нежитлових будівель загальною площею 7775,9м2, що розташовані по АДРЕСА_1 , до складу якого включено: адмінбудинок, А, загальна площа 104,7 м2; стайня №1, Б, загальна площа 1315,9м2; стайня №2, В, загальна площа 1254,6м2; склад, Г, загальна площа 119,7м2; паливна Д, загальна площа 73,8м2; стайня №3, Е, загальна площа 1071,1м2; стайня №4, Ж, загальна площа 941,4м2; стайня №5, 3, загальна площа 936,9м2; стайня №6, К, загальна площа 987,9м2; стайня №7, Л, загальна площа 958,9м2; насосна станція, М, загальна площа 11,0м2; трансформаторна підстанція, 1; водонапірна башня, 2; свердловина, 3; силосна траншея, 4.

У листі-відповіді №89 від 10.05.2022 року на запит № 32 від 03.05.2022 року ТзОВ «Захід агропродукт» підтвердило, що є власником, зокрема ЗТП у с.Переволока, а обладнання, що забезпечує її функціонування, знаходиться на балансі товариства; даний об`єкт знаходиться на земельній ділянці за кадастровим номером :02:001:0011 (с.Переволока), котра передана товариству Бучацькою міською радою в орендне користування на підставі договору оренди від 01.03.2024 року для обслуговування нежитлових приміщень, а щодо можливості зміни конфігурації земельної ділянки шляхом виготовлення позивачем проекту землеустрою для обслуговування ЗТП ТзОВ «Захід агропродукт» заперечило.

У довідці № 110 від 05.05.2023 року ТзОВ "Захід Агропродукт" зазначило, що на балансі у товариства обліковується ЗТП-6 трансформатор 400 кВт, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Станом на момент купівлі комплексу (на той час) ПАТ «Птахофабрика Бучацька» - підрозділу Птахофабрика Переволока, на базі якого було створено ТзОВ «Птахофабрика Переволока» (пізніше було перейменовано на ТзОВ «КСК ТОРНАДО» та ввійшло до складу ТзОВ «Захід агропродукт») було придбано всі без виключення будівлі та обладнання, в тому числі трансформаторну підстанцію, про що пізніше було видано Свідоцтво про право власності серії САС №644621 від 14.02.2011 року.

За змістом додатку №6 (Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін) до Типового договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № від 01.10.2024 року, що укладений між Бучацьким районом електричних мереж АТ «Тернопільобленерго» як Оператором системи розподілу та Товариством з обмеженою відповідальністю «Захід агропродукт» як Споживачем, межа балансової належності електроустановок між Оператором системи розподілу (Основним споживачем) та Споживачем розташована на об`єкті у селі Переволока по вулиці Шкільна, 83 на з`єднувальних контактах відгалуження на опорі лінії електропередач №№2, 11, 13, ПЛ-0,4кВ, ф1, від ЗТП-6 на вихідних контактах комунікаційного апарату в РУ-0,4кВ, ф2, ф-3 ЗТП-6 (пункт 1).

Згідно з пунктом 2 додатку №6 межа відповідальності за стан та обслуговування електромереж та установок установлюється на межі балансової належності.

Відмова відповідача передати позивачу спірне майно, що зокрема вбачається із вказаного вище листа №89 від 10.05.2022 року, слугувала підставою звернення позивача з даним позовом до суду.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно із частиною 1 статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до статті 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Власник має право витребувати майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 Цивільного кодексу України), незалежно від того, чи заволоділа ця особа незаконно спірним майном сама, чи придбала його в особи, яка не мала права відчужувати це майно.

За приписами статті 400 Цивільного кодексу України недобросовісний володілець зобов`язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов`язку заінтересована особа має право пред`явити позов про витребування цього майна.

Стаття 388 Цивільного кодексу України містить сукупність підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Так, відповідно до частини першої вказаної норми якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Тобто можливість витребування майна з володіння іншої особи законодавець ставить у залежність насамперед від змісту правового зв`язку між позивачем та спірним майном, його волевиявлення щодо вибуття майна, а також від того, чи є володілець майна добросовісним чи недобросовісним набувачем та від характеру набуття майна (оплатно чи безоплатно).

Такі висновки висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.11.2021 року у справі № 925/1351/19.

Віндикаційний позов належить до речово-правових способів захисту; захищає право власності в цілому, оскільки він пред`являється у тих випадках, коли порушено права володіння, користування та розпорядження одночасно.

Сторонами у віндикаційному позові є власник речі, який не лише позбавлений можливості користуватися і розпоряджатися річчю, але вже й фактично нею не володіє, та незаконний фактичний володілець речі (як добросовісний, так і недобросовісний).

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

При цьому, до кола обставин, що підлягають доказуванню за віндикаційним позовом, належить, зокрема, встановлення судом факту виникнення (набуття) позивачем права власності на спірне майно, чи є особа власником індивідуально-визначеного майна, яке вона просить витребувати. Обов`язок доказування таких обставин покладається на позивача, в той час коли відповідач має право спростувати такі обставини.

У цій справі встановлено, що на підставі розпорядження виконавчого комітету Бучацької районної ради народних депутатів Тернопільської області №367 від 14.12.1985 року на виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 01.12.1964 року №1207 «Про підвищення надійності електропостачання і поліпшення використання електроенергії в сільському господарстві» запропоновано правлінню колгоспів «імені Леніна» у селі Переволока та «Перемога» у селі Соколів до 31.12.1985 року передати безкоштовно лінії електропередач і трансформаторні підстанції 10/0,4 кВт з балансу вищезазначених колгоспів на баланс Бучацького району електричних мереж. Для оформлення документів про прийняття документації і передачі лінії електропередач та трансформаторних підстанцій створено комісію, до складу якої увійшли заступник голови Бучацького райвиконкому Гузовський М.Д., заступник завідувача райфінвідділом Романюк М.І., начальник РЕМ Борак А.П., директор райсільгоспенерго Жейнов А.А., голова колгоспу «імені Леніна» Борис О.М. та колгоспу «Перемога» Прокіпчук М.Д.

07.07.1992 року постановою Верховної Ради України №2545-XII затверджено Державну програму приватизації майна державних підприємств, внесену Кабінетом Міністрів України.

Програмою приватизації одним з етапів приватизації підприємств-монополістів визначено їх корпоратизацію - перетворення у відкриті акціонерні товариства, сто відсотків акцій яких належить державі (п. п. 2.13-2.14 Програми приватизації).

Відповідно до пункту 2 Указу Президента України «Про корпоратизацію підприємств» від 15.06.1993 року засновниками відкритих акціонерних товариств, що створюються відповідно до цього Указу на базі загальнодержавної власності, з боку держави є органи, уповноважені управляти цим майном: центральні органи державної виконавчої влади, інші підвідомчі Кабінету Міністрів України органи та обласні державні адміністрації.

Указом Президента України від 04.04.1995 року №282/95 «Про структурну перебудову в електроенергетичному комплексі України» доручено, зокрема Фонду державного майна України передати Міністерству енергетики та електрифікації України управління частками (паями, акціями) майна державних акціонерних компаній, що створюються відповідно до даного Указу на період реформування електроенергетичної галузі та становлення ринку енергії (пункт 4 вказаного Указу).

Відповідно до пункту 15 Положення про порядок корпоратизації підприємств, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.1993 року № 508, з моменту державної реєстрації відкритого акціонерного товариства активи і пасиви підприємства, структурного підрозділу (одиниці) переходять до відкритого акціонерного товариства. Акціонерне товариство стає правонаступником прав і обов`язків корпоратизованого підприємства.

Згідно з Указом Президента України №282/95 від 04.04.1995 року наказом Міністерства енергетики та електрифікації України №134 від 28.07.1995 року «Про створення державної акціонерної енергопостачальної компанії «Тернопільобленерго» затверджено акт оцінки цілісного майнового комплексу Тернопільського обласного підприємства електричних мереж та на базі Тернопільського обласного підприємства електричних мереж засновано Державну акціонерну енергетичну компанію (ДАЕК) «Тернопільобленерго», 01.06.1995 року складено Передавальний баланс.

Відповідно до розпорядження Тернопільської міської ради народних депутатів №282 від 10.08.1995 року Тернопільське обласне підприємство електричних мереж перереєстровано у Державну акціонерну енергопостачальну компанію «Тернопільобленерго», створену Міністерством енергетики і електрифікації України; визначено Державну акціонерну енергопостачальну компанію «Тернопільобленерго» правонаступником майнових прав та зобов`язань Тернопільського обласного підприємства електричних мереж та у зв`язку з цим скасовано державну реєстрацію Тернопільського обласного підприємства електричних мереж, проведену 21.06.1994 року.

Таким чином, згідно з наказом Міністерства енергетики та електрифікації України №134 від 28.07.1995 року ДАЕК «Тернопільобленерго» є правонаступником Тернопільського обласного підприємства електричних мереж, зокрема щодо права власності на об`єкти, що перебували у складі цілісного майнового комплексу підприємства, про що також складено Передавальний баланс від 01.06.1995 року та додатково вбачається з п.п. 1.1, 3.3 Статуту ДАЕК «Тернопільобленерго».

Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про Фонд державного майна України» Фонд державного майна України у сфері приватизації державного майна підтверджує факт передачі державного майна до статутного капіталу господарських товариств, утворених у процесі приватизації (корпоратизації) у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до пункту 5.1 Положення про впорядкування передачі об`єктів нерухомого майна, приватизованих у складі цілісного майнового комплексу або переданих до статутного фонду господарського товариства, затвердженого Наказом Фонду державного майна України від 25.11.2003 року № 2097, (який був чинним на момент видачі Переліку майна, переданого до статутного фонду позивача) Державний орган приватизації готує підтвердження права власності на окремі будівлі, споруди та нежитлові приміщення, які передані до статутного фонду господарського товариства або у власність покупцю на письмовий запит заявника.

У цій справі судом встановлено, що правовстановлюючим документом, який підтверджує право власності позивача на спірну трансформаторну підстанцію, є Перелік майна, переданого до статутного фонду ВАТ «Тернопільобленерго» від 17.12.2004 р., у якому під порядковим номером 1081 значиться будівельна частина закритої транспортної підстанції (ЗТП) №6, інвентарний №4045, вартістю 633,00 грн у с.Переволока.

За положеннями частини 1 статті 21 Закону України «Про власність» (чинна на момент корпоратизації) право колективної власності виникає на підставі, зокрема перетворення державних підприємств в акціонерні та інші товариства.

У відповідності до статті 12 Закону України «Про господарські товариства» (в редакції, чинній на момент корпоратизації) майна, переданого йому засновниками і учасниками у власність.

Отже, правовстановлюючим документом, на підставі якого здійснюється реєстрація права власності на нерухоме майно, передане державою до статутного фонду (капіталу) акціонерного товариства у результаті корпоратизації державного підприємства, є рішення засновника відкритого акціонерного товариства, створеного в процесі корпоратизації, акт приймання-передавання нерухомого майна або перелік зазначеного майна, наданий засновником чи державним органом приватизації. Внаслідок корпоратизації товариства все майно, включене до статутного фонду останнього, стає власністю новостворюваного товариства, яке утворюється внаслідок корпоратизації. Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.05.2021 у справі № 914/1898/18, від 14.06.2022 у справі №910/938/20.

Таким чином, з моменту державної реєстрації ДАЕК «Тернопільобленерго» (така реєстрація проведена 10.08.1995 року), всі активи та пасиви Тернопільського обласного підприємства електричних мереж, в тому числі і спірна будівля закритої трансформаторної підстанції (ЗТП) №6 у с.Переволока, перейшли у власність ДАЕК «Тернопільобленерго».

Позивач набув право власності на будівлю трансформаторної підстанції за адресою: вул. Шкільна, буд. № 83, село Переволока Чортківського району Тернопільської області у встановленому чинним, на момент такого набуття законодавством порядку, на підставі наказу Міністерства енергетики та електрифікації України «Про створення Державної акціонерної енергопостачальної компанії «Тернопільобленерго» №134 від 28.07.1995 року.

Згодом ДАЕК «Тернопільобленерго» було перетворено у ВАТ «Тернопільобленерго» на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 15.02.1999 року (що підтверджується із довідки №565/33 від 29.01.2020 року), а пізніше в АТ «Тернопільобленерго» (що підтверджується Статутом затверджену загальними зборами акціонерів "Тернопільобленерго" від 29.03.2024 року), що підтверджує безперервність юридичної особи.

Перелік нерухомого майна, виданий Фондом державного майна України як уповноваженим державним органом приватизації, підтверджує факт внесення майна до статутного фонду ДАЕК «Тернопільобленерго» у 1995 році.

Вищенаведене в сукупності підтверджує, що АТ «Тернопільобленерго» є власником спірної будівлі ЗТП, оскільки інших споруд трансформаторних підстанцій на об`єкті по вул.Шкільна, буд. № 83, село Переволока Чортківського району Тернопільської області не існує і даних обставин відповідач не спростував.

З огляду на вказане, доводи апелянта про те, що позивач не довів належними та допустимими доказами того, що об`єкт, на який він посилається у документах, долучених ним до матеріалів справи, є тим самим об`єктом, який перебуває у власності відповідача, судом оцінюється критично.

Отже, з урахуванням ч. 1 ст. 21 Закону України «Про власність», ст. 12 Закону України «Про господарські товариства», п. 15 Положення про порядок корпоратизації, внаслідок корпоратизації Тернопільського обласного підприємства електричних мереж та перетворення його у ДАЕК Тернопільобленерго (правонаступником якої є позивач) все майно, включене до статутного фонду даного товариства, в тому числі й будівля спірної закритої трансформаторної підстанції (ЗТП) №6 стало власністю ДАЕК Тернопільобленерго, а датою виникнення права власності ДАЕК Тернопільобленерго щодо такого майна є 10.08.1995 року.

Таким чином, Перелік нерухомого майна від 17.12.2004 р, виданий у відповідності до чинного станом на момент його видачі Положення про впорядкування передачі об`єктів нерухомого майна, приватизованих у складі цілісного майнового комплексу або переданих до статутного фонду господарського товариства, затвердженого Наказом Фонду державного майна України від 25.11.2003 року № 2097, є достовірним документом, що підтверджує факт передачі до статутного фонду ДАЕК «Тернопільобленерго» (правонаступником якого є позивач) об`єктів майна, одним з яких є будівля (ЗТП) №6 і перебування державного майна на балансі державного підприємства було доказом того, що підприємство здійснює щодо такого майна повноваження повного господарського відання, зміст якого відповідав повноваженням власника майна: володіння, користування та розпорядження майном відповідно до закону та статуту державного підприємства.

При цьому суд зазначає, що Закон України «Про власність» на момент набуття (1995р.) права власності на будівлю трансформаторної підстанції не містив положень, які б визначали обов`язковість оформлення набутого права власності.

Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

За змістом ч.4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За вимогами статті 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Ураховуючи специфіку речей в обороті, володіння рухомими та нерухомими речами відрізняється: якщо для володіння першими важливо встановити факт їх фізичного утримання, то володіння другими може бути підтверджене, як правило, державною реєстрацією права власності на це майно у встановленому законом порядку (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц (провадження №14-181цс18; пункт 90)).

Суд відзначає, що фактичний стан володіння слід відрізняти від права володіння, яке належить власникові (частина 1 статті 317 Цивільного кодексу України) незалежно від того, є особа фактичним володільцем майна, чи ні. Тому власник не втрачає право володіння нерухомим майном у зв`язку з державною реєстрацією права власності за іншою особою, якщо остання не набула права власності. Натомість ця особа внаслідок реєстрації за нею права власності на нерухоме майно стає фактичним володільцем останнього, але не набуває право володіння, допоки право власності зберігається за попереднім володільцем. Отже, володіння нерухомим майном, яке посвідчує державна реєстрація права власності, може бути правомірним або неправомірним (законним або незаконним). Тоді як право володіння, якщо воно існує, неправомірним (незаконним) бути не може (постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21; пункти 65-67); від 18.01.2023 у справі № 488/2807/17 (провадження № 14-91цс20; пункт 92)).

У статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» установлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Реєстрація права власності на нерухоме майно є лише офіційним визнанням права власності з боку держави. Сама державна реєстрація права власності за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права власності, але створює спростовну презумпцію права власності такої особи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17 (провадження № 12-234гс18)).

Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК) і цей спосіб захисту може бути реалізовано шляхом подання віндикаційного позову. Позивачем у віндикаційному позові є власник майна, а відповідачем - особа, яка незаконно володіє майном, тобто заволоділа ним без достатньої правової підстави та за якою зареєстровано право власності на це майно.

Отже, особа, за якою зареєстроване право власності на нерухоме майно, є його володільцем. У випадку незаконного, без відповідної правової підстави заволодіння нею таким майном, право власності (включаючи права володіння, користування та розпорядження) насправді і далі належатиме іншій особі - власникові. Останній має право витребувати це майно з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності.

Тому заволодіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на нього ще не означає, що такий володілець набув право власності (права володіння, користування та розпорядження) на це майно. Власник, якого незаконно, без відповідної правової підстави, позбавили володіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на це майно за іншою особою, не втрачає право володіння нерухомим майном. Така інша особа внаслідок державної реєстрації за нею права власності на нерухоме майно стає його фактичним володільцем (бо про неї є відповідний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно), але не набуває право володіння на відповідне майно, бо воно, будучи складовою права власності, і далі належить власникові. Саме тому він має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави, ним заволоділа.

Право володіння як складова права власності на нерухоме майно завжди належить власникові майна (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021року у справі №359/3373/16-ц (провадження №14-2цс21,пункти 63,64).

Позов про витребування майна на підставі ст. 387 ЦК України підлягає задоволенню у випадку, якщо у власника майна, що вибуло з його володіння і перебуває у неправомірному володінні іншої особи, залишається право на це майно.

Вище зазначено, що матеріали справи містять копію Свідоцтва про право власності серії САС №644621 від 14.02.2011 року, виданого Переволоцькою сільською радою Товариству з обмеженою відповідальністю «Кінно-спортивний комплекс «Торнадо», де зазначено, що ТзОВ «Кінно-спортивний комплекс «Торнадо» є власником нерухомого майна, а саме нежитлових будівель загальною площею 7775,9м2, що розташовані по вулиці Шкільна, будинок 83 у селі Переволока Бучацького району Тернопільської області, до складу яких включено: адмінбудинок, А, загальна площа 104,7 м2; стайня №1, Б, загальна площа 1315,9м2; стайня №2, В, загальна площа 1254,6м2; склад, Г, загальна площа 119,7м2; паливна Д, загальна площа 73,8м2; стайня №3, Е, загальна площа 1071,1м2; стайня №4, Ж, загальна площа 941,4м2; стайня №5, 3, загальна площа 936,9м2; стайня №6, К, загальна площа 987,9м2; стайня №7, Л, загальна площа 958,9м2; насосна станція, М, загальна площа 11,0м2; трансформаторна підстанція, 1; водонапірна башня, 2; свердловина, 3; силосна траншея, 4.

У даному випадку, видача Переволоцькою сільською радою Свідоцтва про право власності серії САС №644621 від 14.02.2011 року та всі подальші дії щодо передачі майна відповідачу в процесі злиття юридичних осіб (припинення ТзОВ «Кінно-спортивний комплекс «Торнадо» шляхом приєднання до ТзОВ "Захід Агропродукт") на спірну трансформаторну підстанцію за відповідачем не були правомірними. Такі дії порушують право власності позивача, а відтак не могли спричинити виникнення реальних правових наслідків щодо спірної будівлі ЗТП (будівлі під літерою М у складі об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером 060).

У цій справі судом встановлено, що як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (інформаційна довідка №424555589 від 29.04.2025 року) зареєстровано закінчений будівництвом об`єкт - будівлі сільськогосподарського призначення (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060), що складається з будівель сільськогосподарського призначення та знаходиться за адресою вул. Шкільна, 83, село Переволока Чортківський район Тернопільська область, до складу якого включено трансформаторну підстанцію під літерою «М».

Згідно вказаної інформаційної довідки державну реєстрацію права власності на нежитлові будівлі здійснено 14.02.2011 року за ТзОВ «Кінно-спортивний комплекс «Торнадо» на підставі Свідоцтва про право власності серії САС №644621 від 14.02.2011 року, а 08.12.2023 о 16:49:14 року реєстратором Білобожницької сільської ради Буркою С.І. проведено реєстрацію права власності за ТзОВ «Захід Агропродукт».

Реєстрація права власності за ТзОВ «Захід Агропродукт» також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав (індексний номер витягу 358786847 від 18.12.2023 року).

Водночас, ні ВАТ "Тернопільобленерго", ані АТ "Тернопільобленерго" не приймали рішень та не вчиняли дій (зокрема укладення з відповідачем договорів), спрямованих на відчуження спірного майна чи припинення права власності на дану споруду ЗТП в інший спосіб.

Згідно приписів ст. 393 Цивільного кодексу України власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди.

З огляду на викладене, оскільки право власності ДАЕК "Тернопільобленерго" (правонаступником якої є позивач) виникло у 1995 році та продовжує безперервно існувати до сьогоднішнього дня, прийняття будь-якого акта або видача документа про оформлення права власності на вказану будівлю за іншим суб`єктом є неправомірним та таким, що порушує право власності позивача на закриту трансформаторну підстанцію (ЗТП) №6.

Щодо доводів апелянта про позовну давність колегія суддів зазначає наступне.

Згідно статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Отже, позовна давність пов`язується із судовим захистом суб`єктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості в судовому порядку здійснити належне їй цивільне майнове право. Тобто, сплив позовної давності позбавляє цивільне суб`єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобов`язаної особи.

У відповідності до статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з частиною 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) аспекти. Порівняльний аналіз понять "довідався" та "міг довідатися", що містяться в ст. 261 ЦК України (тобто про факт незаконного володіння майном) та про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України)), дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Якщо встановити точний день коли особа довідалась про порушення права або про особу, яка його порушила неможливо, або наявні докази того, що особа не знала про порушення права, хоч за наявних умов повинна була знати про це, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа повинна була довідатися про порушення свого права (ч. 2 ст. 261 ЦК України).

Під можливістю довідатись про порушення права або про особу, яка його порушила, в цьому випадку слід розуміти передбачувану неминучість інформування особи про такі обставини, або існування в особи певних зобов`язань, як міри належної поведінки, в результаті виконання яких вона мала б змогу дізнатись про відповідні протиправні дії та того, хто їх вчинив.

Закон також не пов`язує перебіг позовної давності за віндикаційним позовом ані з укладенням певних правочинів щодо майна позивача, ані з фактичним переданням майна порушником, який незаконно заволодів майном позивача, у володіння інших осіб.

Отже, початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд .

Іншого правила щодо визначення початку перебігу позовної давності закон не містить (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Оскільки право позивача на спірне майно було порушено в момент його вибуття з власності у володіння іншої особи, то початок перебігу позовної давності для подання позову про захист порушеного права пов`язується з моментом, коли позивач довідався або міг довідатися про порушення його права або про особу, яка його порушила, а саме про факт вибуття з власності оспорюваного майна у володіння іншої особи.

При цьому варто зауважити, що з 19.03.2022 року до 04.09.2025 року перебіг позовної давності був зупинений через воєнний стан (Закон України №2120-IX, змінений Законом №4434-IX). Якщо позивач дізнався про порушення свого права в цей період, строк позовної давності почне спливати з 04.09.2025 року, якщо не було інших підстав для зупинення перебігу строку давності.

Позивачем додано до позовної заяви інформаційну довідку №424555589 від 29.04.2025 року (інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна), в якому зазначено державну реєстрацію спірної будівлі за відповідачем 08.12.2023 року.

Отже, саме з моменту проведення державної реєстрації права власності за відповідачем на будівлі, до складу яких увійшла будівля трансформаторної підстанції, право позивача є порушеним відповідачем у справі.

З матеріалів справи вбачається, що про порушення права власності на спірну будівлю позивач міг дізнатися або з листа відповідача №89 від 10.05.2022 року або з вказаної інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. За судовим захистом позивач звернувся до господарського суду 09.05.2025 року, тобто з дотриманням строку позовної давності, в тому числі з урахуванням зупинення його перебігу, тобто строк позовної давності не пропущений.

Отже, враховуючи наведені норми, правові позиції Верховного Суду, встановлені у цій справі обставини та наведені у цій постанові мотиви колегія суддів приходить до висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, із з`ясуванням усіх обставин, що мають значення для справи, а відтак суд першої інстанції правомірно задовольнив позов, витребувавши у ТзОВ «Захід Агропродукт» на користь АТ «Тернопільобленерго» будівлю трансформаторної підстанції, що перебуває у складі об`єкта нерухомого майна, (реєстраційний номер об"єкта нерухомого майна: 060), який знаходиться за адресою: Тернопільська область, Чортківський район село Переволока, вул. Шкільна, 83 (номер об"єкта в РПВН:18236241).

За наслідками апеляційного перегляду суд апеляційної інстанції констатує, що доводи апелянта не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги. Ці доводи не спростовують висновків, наведених в рішенні Господарського суду Тернопільської області від 18.09.2025 року у справі №921/290/25.

Відповідно до ч.ч. 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Відповідно статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наслідками апеляційного перегляду судова колегія констатує, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, ухвалив законне, обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення без змін.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст. ст. 86, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід Агропродукт" за вих. № 27/10 від 29.10.2025 року (вх. № 01-05/3172/25 від 29.10.2025 року) залишити без задоволення, рішення Господарського суду Тернопільської області від 18.09.2025 року у справі №921/290/25 без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Справу повернути в Господарський суд Тернопільської області.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя Н.М. Кравчук

Суддя І.Ю. Панова