СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

16 березня 2026 року м. Харків Справа № 922/3624/25

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Жельне С.Ч., суддя Тихий П.В.

розглянувши апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Кулікової Олени Михайлівни, м. Харків, (вх.№ 418 Х/1) на рішення господарського суду Харківської області від 14.01.2026 (суддя Пономаренко Т.О., ухвалене в м. Харків, дата складення повного тексту 15.01.2026) та на додаткове рішення господарського суду Харківської області від 15.01.2026 (суддя Пономаренко Т.О., ухвалене в м. Харків, дата складення повного тексту 15.01.2026) у справі №922/3624/25

за позовом: керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова, м. Харків, в інтересах держави

до 1-го відповідача: Харківської міської ради, м. Харків,

до 2-го відповідача: Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, м. Харків,

до 3-го відповідача: фізичної особи-підприємця Кулікової Олени Михайлівни, м. Харків,

про визнання недійсним договору та зобов`язання повернути майно,

ВСТАНОВИВ:

09.10.2025 керівник Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та Фізичної особи-підприємця Кулікової Олени Михайлівни, в якій просив суд:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 28.10.2013 №5046-В-С, укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради та фізичною особою підприємцем Куліковою Оленою Михайлівною (код НОМЕР_1 ), посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Добриніною Ю. М. і зареєстрований в реєстрі за №784;

- зобов`язати Фізичну особу-підприємця Кулікову Олену Михайлівну (код НОМЕР_1 ) повернути Харківській міській територіальній громаді в особі Харківської міської ради () об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 1 - нежитлові приміщення підвалу №21-4а, 21-7-:-21-10 загальною площею 53,6 кв.м, розташовані за адресою: м. Харків, вул. Данилевського, 29, літ. А-5, а Харківську міську раду - прийняти у власність зазначені приміщення.

21.11.2025 прокурором подано до господарського суду Харківської області переклад українською мовою додатків до позовної заяви (вх.№27147 від 21.11.2025).

13.01.2026 прокурором подано до господарського суду Харківської області заяву про розподіл судових витрат (вх.№881 від 13.01.2026), в якій просив суд стягнути з відповідачів на користь Харківської обласної прокуратури 4500,00грн. витрат, пов`язаних зі здійсненням перекладу документів з іноземної мови.

Рішенням господарського суду Харківської області від 14.01.2026 у справі №922/3624/25 позов задоволено; визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 28.10.2013 №5046-В-С, укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради та фізичною особою підприємцем Куліковою Оленою Михайлівною (код НОМЕР_1 ), посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Добриніною Ю. М. і зареєстрований в реєстрі за №784; зобов`язано Фізичну особу-підприємця Кулікову Олену Михайлівну повернути Харківській міській територіальній громаді в особі Харківської міської ради об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 1 - нежитлові приміщення підвалу №21-4а, 21-7-:-21-10 загальною площею 53,6 кв.м, розташовані за адресою: м. Харків, вул. Данилевського, 29, літ. А-5, а Харківську міську раду - прийняти у власність зазначені приміщення; стягнуто з Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та Фізичної особи-підприємця Кулікової Олени Михайлівни на користь Харківської обласної прокуратури судові витрати у розмірі 4844,80грн.

Додатковим рішенням господарського суду Харківської області від 15.01.2026 у справі №922/3624/25 задоволено заяву (вх.№881 від 13.01.2026) прокурора відділу Харківської обласної прокуратури Піддубної Олени Михайлівни про розподіл судових витрат; стягнуто з Харківської міської на користь Харківської обласної прокуратури 1500,00грн. витрат, пов`язаних зі здійсненням перекладу документів з іноземної мови; стягнуто з Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради на користь Харківської обласної прокуратури 1500,00грн. витрат, пов`язаних зі здійсненням перекладу документів з іноземної мови; стягнуто з Фізичної особи-підприємця Кулікової Олени Михайлівни на користь Харківської обласної прокуратури 1500,00грн. витрат, пов`язаних зі здійсненням перекладу документів з іноземної мови.

Фізична особа-підприємець Кулікова Олена Михайлівна з рішенням та додатковим рішенням місцевого господарського суду не погодилась та звернулась до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення господарського суду Харківської області від 14.01.2026 у справі №922/3624/25 та додаткове рішення господарського суду Харківської області від 15.01.2026 у справі №922/3624/25 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Одночасно апелянт звернувся з клопотанням про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення господарського суду Харківської області від 14.01.2026 у справі №922/3624/25, а також про зупинення його дії.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.03.2026 витребувано у господарського суду Харківської області матеріали справи №922/3624/25; відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи.

11.03.2026 матеріали справи надійшли до Східного апеляційного господарського суду.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 113, 116 Господарського процесуального кодексу України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Строк, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Якщо закінчення строку, обчислюваного місяцями, припадає на такий місяць, що відповідного числа не має, строк закінчується в останній день цього місяця. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Перебіг строку, закінчення якого пов`язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події.

Останній день строку триває до 24 години, але коли в цей строк слід було вчинити процесуальну дію тільки в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу. Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Положеннями частин 2 та 3 статті 256 Господарського процесуального кодексу України врегульовано правила поновлення строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до частини 3 статті 260 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.

Як вбачається з матеріалів справи, повний текст рішення складено 15.01.2026, тобто, строк подання апеляційної скарги сплив 04.02.2026 (з урахуванням вихідних днів).

Проте, апеляційна скарга була подана скаржником 24.02.2026, що свідчить про те, що апеляційна скарга подана з пропуском встановленого статтею 256 Господарського процесуального кодексу України строку.

В обґрунтування наявності підстав для його поновлення апелянт посилається на те, що не отримував копію позовної заяви та інших процесуальних документів у справі.

Крім того, оскаржуване рішення апелянту не вручалось в порядку визначеному статтею 242 Господарського процесуального кодексу України, електронний кабінет у скаржника відсутній, і він не зобов`язаний його реєструвати.

Скаржник також звертає увагу на те, що жодних рекомендованих листів з повідомленням про вручення рішення не отримував оскільки, до теперішнього часу не перебував та не проживав за адресою м.Харків пров. Вольовий, буд.4, на яку направлялись процесуальні документи учасниками справи та судова кореспонденція.

Лише 18.02.2026 із застосунку ДІЯ апелянт дізнався, що в судовому порядку була розглянута справа за позовом прокурора до Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна

Харківської міської ради та Фізичної особи-підприємця Кулікової Олени Михайлівни.

Того ж дня, скаржник ознайомився з оскаржуваним рішенням в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

За наведених обставин, на думку апелянта, оскаржуване рішення може вважатися врученим йому 18.02.2026 (в день ознайомлення в Єдиному державному реєстрі судових рішень), у зв`язку із чим просить суд поновити строк на апеляційне оскарження.

Відповідно до частини 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (пункт 2 частини 2 статті 256 Господарського процесуального кодексу України ).

За загальним правилом частини 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Судова колегія зазначає, що сам факт подання відповідного клопотання не передбачає обов`язок суду автоматично відновлювати пропущений строк, оскільки в кожному випадку суд має визначити, з якої причини такий строк було пропущено заявником, та чи підлягає він відновленню; у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин справи оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та докази, що підтверджують доводи заявника, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Клопотання чи заява про відновлення процесуального строку повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Виходячи з системного аналізу норм процесуального закону, поважними причинами пропуску процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати заяву у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Суд у кожному випадку, з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Відповідно до частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України визначено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують направлення іншим учасникам справи копій позовної заяви і доданих до неї документів з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу;

З матеріалів справи вбачається, що позивачем - керівником Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова, при звернені до суду з позовною заявою, такий обов`язок було виконано, що підтверджується копією опису вкладення до цінного листа та списку згрупованих відправлень №6625 (т.1 а.с.103-104).

Копію позовної заяви з додатками було направлено на адресу 3-го відповідача ФОП Кулікової О.М., а саме: АДРЕСА_1 , зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань КОД ЄДРПОУ .

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що Ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Судова колегія також зазначає, що відповідно до підпункту 10 частини 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, як місцезнаходження юридичної особи.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб підприємців та громадських формувань, які у відповідності до частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб підприємців та громадських формувань", є достовірними, в державному реєстрі було внесено данні про місцезнаходження фізичної особи підприємця ФОП Кулікової О.М. - АДРЕСА_2 .

Згыдно пункту 334 Додатку №1 до розпорядження Харківського міського голови від 26.04.2024 №120 "Про перейменування об`єктів топономії міста Харкова" перейменовано провулок (колишній провулок Орський 2-й), розташований у межах міста Харкова, від провулку Орського 1-го в північно-східному напрямку до домоволодіння №15 по провулку Орському 2-му на провулок Вольовий (Шевченківський район) (http://kh-districts.inf.ua/Doc/r_120_24.pdf ).

З матеріалів справи також вбачається, що ухвала господарського суду Харківської області від 27.10.2025 про відкриття провадження у даній справі (т.1 а.с.143-148) направлялась скаржнику за зареєстрованою адресою місцезнаходження фізичної особи -підприємця, а саме: 61045, м.Харків, пров. Вольовий, буд.4.

Проте, була повернута до господарського суду першої інстанції з відміткою поштового відділення "адресат відсутній за вказаною адресою" (т.1 а.с.160).

Місцевий господарський суд ухвалами від 26.11.2025, від 10.12.2025, від 24.12.2025 повідомляв апелянта про проведення судових засідань (т.1 а.с.224, 234), проте, вказані ухвали також були повернуті до господарського суду першої інстанції з відміткою поштового відділення "адресат відсутній за вказаною адресою" (т.1 а.с.228, 231, 241, 245).

Проте, незважаючи на належне повідомлення про час та місце розгляду справи, апелянт в судове засідання, призначене на 14.01.2026 за результатами якого було прийнято оскаржуване рішення, не з`явився.

Рішення було направлено скаржнику 16.01.2026, а 26.01.2026 на адресу господарського суду Харківської області надійшло поштове повернення, що мыстило вказане рішення суду від 14.01.2026 з довідкою Укрпошти про повернення з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою" та відбитком штампу поштового зв`язку "24.01.2026" (т.2 а.с.57).

Пунктом 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що днем вручення судового рішення є, в тому числі день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За змістом пункту 101 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, у разі неможливості вручення адресатам (одержувачам) поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом строку, що встановлюється оператором поштового зв`язку, відправлення EMS - 14 календарних днів, міжнародні поштові перекази - відповідно до укладених угод. Строк зберігання за заявою відправника/адресата (одержувача) і за додаткову плату може бути продовжений.

Після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення, поштові перекази повертаються відправнику, крім випадків, коли відправником надано розпорядження не повертати (пункт 102 вказаних вище Правил).

Колегія суддів зазначає, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Крім того, частиною 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто на адресу вказану у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Отже, в разі коли фактичне місцезнаходження учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю особу.

Відтак, повна відповідальність за достовірність інформації про місцезнаходження, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням покладається саме на таку особу - учасника процесу.

Колегія суддів зазначає, що факт неотримання адресатом поштової кореспонденції, враховуючи, що суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав судову кореспонденцію для вчинення відповідних дій за належною адресою та які повернулися до суду у зв`язку з їх неотриманням адресатом, залежав від волевиявлення самого адресата, тобто мав суб`єктивний характер.

У разі якщо копію прийнятого судового рішення (ухвали, постанови, рішення) направлено судом листом за належною адресою і повернено підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання чи закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про прийняте судове рішення (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №923/1432/15).

Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 також зазначив, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-6).

Неотримання оскаржуваного рішення у даній справі відповідачем та повернення їх до суду з відповідною відміткою є наслідками дій (бездіяльності) відповідача щодо їх належного отримання та повідомлення суду про зміну свого місцезнаходження, тобто його власною волею.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія зазначає, що днем вручення апелянту оскаржуваного судового рішення є 24.01.2026 (дата проставлення у поштовому повідомленні відмітки «адресат відсутній за вказаною адресою») та саме з цієї дати він вважається обізнаним про його ухвалення.

Отже, з урахуванням приписів частини 2 статті 256 Господарського процесуального кодексу України, кінцевим строком подання апеляційної скарги є 13.02.2026.

Водночас, як було зазначено вище, апеляційна скарга була подана скаржником лише 24.02.2026, тобто з пропуском строку, встановленого як частиною 1, так і частиною 2 статті 256 Господарського процесуального кодексу України.

Судова колегія наголошує, що з правового контексту приписів статті 119 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично відновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити - з якої саме поважної причини такий строк було порушено скаржником, та чи підлягає відновленню.

Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії. Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

У розумінні статті 86 Господарського процесуального кодексу України питання про поважність причин пропуску процесуального строку вирішується судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що неотримання апелянтом процесуальних документів у даній справі, в тому числі оскаржуваного рішення суду можливе виключно через недотримання ним вимог законодавства щодо забезпечення отримання поштових відправлень за своїм фактичним місцезнаходженням (поштовою адресою), що слід розцінювати як фактичну відмову від отримання адресованих йому судових рішень.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку, що наведені апелянтом обставини пропуску строку на апеляційне оскарження не є поважними та об`єктивно непереборними, а є виключно суб`єктивними та такими, що залежали від волі самого заявника та жодним чином не виправдовують пропуск строку на оскарження вказаного рішення.

Частиною 4 статті 261 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Оскільки наведені фізичною особою-підприємцем Куліковою Оленою Михайлівною підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнаються судом неповажними, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Кулікової Олени Михайлівни на рішення господарського суду Харківської області від 14.01.2026 та на додаткове рішення господарського суду Харківської області від 15.01.2026 у справі №922/3624/25 (яке є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою, ухвалюється в тому самому складі та порядку, що й первісне судове рішення) слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 3, 119, 234, 261 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Кулікової Олени Михайлівни на рішення господарського суду Харківської області від 14.01.2026 та на додаткове рішення господарського суду Харківської області від 15.01.2026 у справі №922/3624/25.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.В. Плахов

Суддя С.Ч. Жельне

Суддя П.В. Тихий