ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02 березня 2026 року Справа № 903/1100/25

Суддя Господарського суду Волинської області Вороняк А.С., за участі секретаря судового засідання Коритан Л.Ю., розглянувши справу

за позовом: Фізичної особи-підприємця Гупала Петра Івановича

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕСТ ЛЕНАД ГРУП»

про стягнення 83160 грн,

за участю представників-учасників справи:

від позивача: н/з;

від відповідача: н/з.

У зв`язку з неявкою сторін, запис розгляду судової справи не здійснювався, відповідно до ч.3 ст. 222 ГПК України

установив:

26.11.2025 через систему «Електронний суд» фізична особа-підприємець Гупало Петро Іванович звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕСТ ЛЕНАД ГРУП» про стягнення 83160 грн основного боргу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору надання послуг з технічного обслуговування та ремонту автотранспортних засобів №70 від 01.05.2025 в частині повної оплати наданих послуг.

Ухвалою суду від 01.12.2025 позовну заяву Фізичної особи-підприємця Гупала Петра Івановича залишено без руху. Надано позивачу строк 10 днів з дня вручення йому цієї ухвали для усунення недоліку, а саме: подати письмову заяву із обґрунтованим розрахунком суми основного боргу, що стягується, а саме: 83160 грн та докази відправлення останньої відповідачу.

05.12.2025 через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків до якої останній долучив, зокрема розрахунок суми основного боргу, що стягується та докази відправлення останньої відповідачу.

Ухвалою суду від 10.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 12.01.2026.

12.01.2026 через відділ документального забезпечення та контролю суду від відповідача надійшло клопотання у якому просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату для ознайомлення з матеріалами справи представником та можливого добровільного погашення боргу.

12.01.2026 суд на місці постановив клопотання повернути відповідачу без розгляду.

Ухвалою суду від 12.01.2026 відкладено підготовче засідання та повідомлено сторони про те, що підготовче засідання відбудеться 27.01.2026.

27.01.2026 у судове засідання представник відповідача не прибув, хоча належно був повідомлений про час та місце розгляду справи.

27.01.2026 у судовому засіданні представник позивача вказав, що не заперечує проти закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

27.01.2026 суд на виконання вимог ст. 195 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), враховуючи строки розгляду справи, постановив на місці закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 04.02.2026.

04.02.2026 у судове засідання представник відповідача не прибув, хоча належно був повідомлений про час та місце розгляду справи.

04.02.2026 у судовому засіданні представник позивача надав пояснення по суті справи та документів, які долучені останнім до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 04.02.2026 повідомлено сторони про те, що розгляд справи по суті відбудеться 19.02.2026. Постановлено витребувати у фізичної особи-підприємця Гупала Петра Івановича для огляду у судовому засіданні 19.02.2026 об 12.00 год оригінали усіх доказів (копій), що долучені ним до матеріалів справи. Явку в судове засідання 19.02.2026 на 12:00 год Гупала Петра Івановича та керівника (директора Клим`юка Сергія Миколайовича) чи уповноваженого (них) представника (ків) Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕСТ ЛЕНАД ГРУП» визнано обов`язковою.

19.02.2026 від представника позивача через відділ документального забезпечення та контролю суду надійшло клопотання до якого на виконання вимог ухвали суду долучив оригінали усіх доказів (копій), що долучені ним до матеріалів справи (зокрема акти наданих послуг та рахунки на оплату) у кількості 21 шт. У клопотанні просить повернути їх після проголошення рішення у справі та отримання повного тексту рішення суду. Дане клопотання долучене до матеріалів справи.

19.02.2026 представник відповідача не прибув у судове засідання, хоча його явку у судове засідання визнано обов`язковою та останній належно повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (ухвала суду від 04.02.2026 доставлена до електронного кабінету відповідача 06.02.2026 о 13:35 год), причин неявки суду не повідомив.

19.02.2026 у судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

19.02.2026 у судовому засіданні суд здійснив огляд оригіналів доказів, а саме рахунків на оплату та актів надання послуг, що надані позивачем на виконання ухвали суду від 04.02.2026.

19.02.2026 суд повідомив учасників справи про те, що проголошення вступної та резолютивної частини рішення у справі відкладено на 02.03.2026 о 11:30 год.

02.03.2026 від представника позивача надійшло клопотання у якому зазначає, що не заперечує щодо розгляду справи за відсутності сторони позивача. У судове засідання прибути не може у зв`язку з хворобою. Дане клопотання долучене до матеріалів справи.

02.03.2026 відповідач не прибув у судове засідання, хоча належно повідомлений про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 ГПК України у разі проголошення в судовому засіданні скороченого рішення суд надсилає учасникам справи копію повного судового рішення протягом двох днів з дня його складення в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету у порядку, встановленому законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

За визначенням п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

З огляду на викладене, суд розглядає справу за відсутності відзиву відповідача за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Тобто, неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про дату, час та місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.

Застосовуючи згідно з ч.1 ст.3 ГПК України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватися від дій, що зумовлюють затягування судового процесу та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" від 07.07.1989).

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Папазова та інші проти України" (заяви №№ 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07) від 15.03.2012р. (п.29) суд повторює, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (§51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006р. у справі "Красношапка проти України").

З врахуванням наведеного, а також вжиття судом всіх передбачених чинним законодавством заходів повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду спору по суті, повторної неявки представника відповідача, суд приходить до висновків про відсутність підстав до відкладення розгляду справи та можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

установив:

01.05.2023 між Фізичною особою-підприємцем Гупало Петром Івановичем (далі позивач, виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бест Ленад Груп» (далі відповідач, замовник) укладено договір надання послуг з технічного обслуговування та ремонту автотранспортних засобів №70 (далі Договір) (а.с.4).

У відповідності до п.1.1 Договору, замовник доручає, а виконавець зобов`язується надати послуги з технічного обслуговування і ремонту автотранспортних засобів та їх складових частин.

Згідно п.п.1.2-1.4 договору, найменування і перелік послуг, термін надання послуг, перелік запчастин і матеріалів, використовуваних при наданні послуг, вартість послуг, запчастин і матеріалів вказується в кошторисах які є невід`ємною частиною даного договору. Кошторис оформляється Сторонами на надання послуг по кожному автотранспортному засобу. Технічне обслуговування і ремонт автомобілів (їх складових) Замовника здійснюється з використанням запасних частин і матеріалів Виконавця, або - за згодою Сторін Замовника. Продаж автозапчастин (без встановлення). Приймати в будь-який час зазначені автомобілі за адресою Волинська область, Луцький район, с. Рованці, вулиця Промислова, 13.

Відповідно до п.2.1 Договору, замовник робить оплату послуг на підставі виставленого виконавцем рахунку. Оплата провадиться Замовником шляхом перерахування коштів на поточний рахунок виконавця протягом 2 (двох) банківських днів з дати виставляння виконавцем рахунку. Замовних зобов`язаний вчасно сплачувати виставлені йому рахунки.

Замовник зобов`язаний для надання послуг, доставити автомобіль (його складові) до Виконавця. Замовник зобов`язаний передати Виконавцю автомобіль (його складові) і експлуатаційну документацію на нього по акті прийому-передачі. Замовник зобов`язаний вчасно, у терміни зазначені в договорі, здійснити оплату послуг (п.п.3.1.-3.3. договору).

Згідно п.п.5.1.-5.2 договору, по закінченні послуг Виконавець надає Замовнику Акт наданих послуг (виконаних робіт), у 2-х екземплярах. Замовник зобов`язаний у плині 2-х календарних днів з моменту одержання Акта наданих послуг підписати його, завірити печаткою і повернути один екземпляр Виконавцю. Після підписання Акта виконаних робіт Замовник не має права посилатися на недоліки роботи (послуг), що могли бути встановлені при звичайному способі її приймання.

Договір підписано між сторонами без будь-яких зауважень.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання умов договору позивачем за період з 15.05.2023 по 10.06.2024 складено 16 актів надання послуг та відповідні рахунки на оплату, що є підставою позовних вимог.

Також до позовної заяви долучено акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2023-08.11.2024 на суму 83160 грн заборгованості, який не підписано між сторонами (а.с. 12).

Звертаючись до суду із позовом позивач посилається на порушення відповідачем умов договору надання послуг з технічного обслуговування та ремонту автотранспортних засобів №70 від 01.05.2023 в частині повної оплати наданих послуг, а відтак просить стягнути 83160 грн основного боргу.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) обов`язки суб`єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, непередбачених законом, але таких які йому не суперечать.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У відповідності до ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 ЦК України передбачено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як вже зазначив суд, правовідносини між сторонами виникли на підставі договору надання послуг з технічного обслуговування та ремонту автотранспортних засобів №70 від 01.05.2023.

Суд встановив, що позивачем на підтвердження (в обґрунтування підстав позову) надання послуг за договором надання послуг з технічного обслуговування та ремонту автотранспортних засобів №70 від 01.05.2023 за період 15.05.2023 по 10.06.2024 до матеріалів справи долучено 16 актів надання послуг та рахунки на суму загальну 154160 грн, оригінали яких оглянуті судом під час дослідження доказів, зокрема: №248 від 15.08.2023 на суму 10500 грн; №262 від 11.09.2023 на суму 4400 грн; №304 від 23.10.2023 на суму 11900 грн; №327 від 15.11.2023 на суму 36510 грн; №346 від 20.12.2023 на суму 26610 грн; №355 від 27.12.2023 на суму 500 грн; №3 від 08.01.2024 на суму 1350 грн; №4 від 08.01.2024 на суму 1890 грн; №5 від 09.01.2024 на суму 2200 грн; №6 від 09.01.2024 на суму 1250 грн; №14 від 15.01.2024 на суму 1600 грн; №15 від 16.01.2024 на суму 11750 грн; №37 від 24.01.2024 на суму 26600 грн; №51 від 30.01.2024 на суму 15550 грн; №66 від 06.02.2024 на суму 1050 грн; №112 від 23.02.2024 на суму 500 грн.

Із фільтрованої виписки АТ КБ «ПриватБанк» за період з 01.01.2023 по 02.12.2025 та картки рахунку ФОП Гупало П.І. за січень 2023 грудень 2025 року долучених позивачем до заяви про усунення недоліків (а.с. 24-36) вбачається, що ТОВ «Бест Ленад Груп» здійснювало перекази грошових коштів позивачу на загальну суму 71000 грн, зокрема: 10.06.2024 здійснено платіж у розмірі 8000 грн, із призначенням платежу «Оплата за послуги згідно договору, без ПДВ», 11.01.2024 здійснено платіж у розмірі 10000 грн, із призначенням платежу «Оплата за послуги надані в грудні 2023р.,без ПДВ», 02.01.2024 здійснено платіж у розмірі 30000 грн, із призначенням платежу «Оплата за послуги надані в грудні 2023р.,без ПДВ», 11.12.2023 здійснено платіж у розмірі 8000 грн, із призначенням платежу «Оплата за послуги надані в листопаді 2023р.,без ПДВ» та 27.11.2023 здійснено платіж у розмірі 15000 грн, із призначенням платежу «Оплата за виконані роботи, згідно рах. №304 від 15.11.2023р., без ПДВ».

Отже, із зазначених документів вбачається, що відповідач здійснив часткову сплату коштів відповідачу у розмірі 71000 грн.

Судом враховано правову позицію, наведену у постановах Верховного Суду від 26.10.2018 у справі №922/4099/17, від 09.11.2018 у справі №911/3685/17, від 30.01.2019 у справі №905/2324/17, від 08.05.2019 у справі №910/9078/18, від 21.05.2019 у справі №904/6726/17, від 05.06.2019 у справі №905/1562/18, від 10.06.2019 у справі №911/935/18 та від 11.06.2019 у справі №904/2394/18, згідно з якою, з урахуванням конкретних обставин справи, до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Суд звертає увагу, що за змістом ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на таких принципах, зокрема, повне висвітлення - фінансова звітність повинна містити всю інформацію про фактичні та потенційні наслідки господарських операцій та подій, здатних вплинути на рішення, що приймаються на її основі; превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми (стаття 4 Закону).

Відповідно до частини першої статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частина друга статті 9 Закону передбачає, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Враховуючи вище наведене, суд зазначає, що акти виконаних робіт, які наявні у матеріалах справи, які підписані сторонами є первинними документами, які фіксують факти здійснення господарських операцій та/або обсяг наданих послуг між сторонами.

Суд встановив, що акти виконаних робіт №346 від 20.12.2023 на суму 26610 грн, №327 від 15.11.2023 на суму 36510 грн та №304 від 23.10.2024 на суму 11900 грн не підписані відповідачем.

Слід врахувати, що при вирішенні спорів щодо належного та своєчасного виконання договорів стосовно надання послуг/виконання робіт, як зі сторони замовника, так і виконавця (підрядника), суди повинні надавати оцінку вжитим сторонами діям на його виконання у їх сукупності з огляду саме на умови кожного договору (договорів) у конкретній справі, проте передбачена відповідним договором умова щодо оплати за надані послуги (виконані роботи) з прив`язкою до підписання відповідних актів приймання не може бути єдиною підставою, яка звільняє замовника від обов`язку здійснити таку оплату, адже основною первинною ознакою будь-якої господарської операції, як то надання послуг чи виконання робіт, є її реальність. Наявність належним чином оформлених первинних документів (підписаних уповноваженими представниками обох сторін) є вторинною, похідною ознакою.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові ВС КГС від 01.09.2023 у справі № 906/386/21.

Подібні висновки містяться в постанові КГС ВС від 02.06.2023 по справі № 914/2355/23, які полягають в тому, що відсутність факту підписання замовником акту виконаних робіт/наданих послуг за відсутності мотивованої відмови від його підписання не свідчить про їх невідповідність змісту господарської операції, обсягам чи якості виконаних робіт, оскільки в цьому випадку прерогативою є саме факт дійсного виконання робіт/надання послуг.

За змістом ст. 86 ГПК України, суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд надав оцінку реальності надання позивачем послуг (робіт) згідно непідписаних актів виконаних робіт №346 від 20.12.2023 на суму 26610 грн, №327 від 15.11.2023 на суму 36510 грн та встановив, що останні прийняті до виконання відповідачем.

Зазначені обставини підтверджуються, вже наведеними вище фільтрованою випискою АТ КБ «ПриватБанк» за період з 01.01.2023 по 02.12.2025 та картки рахунку ФОП Гупало П.І. за січень 2023 грудень 2025 року із яких вбачається, що ТОВ «Бест Ленад Груп» здійснювало перекази грошових коштів позивачу, зокрема у період виникнення зобов`язання з оплати актів №346 та №327 (листопад та грудень місяць), а саме: 11.01.2024 здійснено платіж у розмірі 10000 грн, із призначенням платежу «Оплата за послуги надані в грудні 2023р.,без ПДВ», 02.01.2024 здійснено платіж у розмірі 30000 грн, із призначенням платежу «Оплата за послуги надані в грудні 2023р.,без ПДВ», 11.12.2023 здійснено платіж у розмірі 8000 грн, із призначенням платежу «Оплата за послуги надані в листопаді 2023р.,без ПДВ» та 27.11.2023 здійснено платіж у розмірі 15000 грн, із призначенням платежу «Оплата за виконані роботи, згідно рах. №304 від 15.11.2023р., без ПДВ».

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

В контексті наведеного, суд зазначає, що відповідачем в ході судового розгляду не заперечувались ні факти надання йому послуг (робіт) за договором, ні факти підписання/не підписання останнім актів надання послуг.

Отже, на думку суду, здійснення оплат, які кореспондуються з періодами надання послуг (робіт) за листопад та грудень, свідчить про фактичне прийняття відповідачем результатів послуг за актами №346 від 20.12.2023 на суму 26610 грн та №327 від 15.11.2023 на суму 36510 грн.

Як вже зазначив суд, акт надання послуг №304 від 23.10.2023 на суму 11900 грн також не підписаний відповідачем.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів його прийняття до виконання або здійснення відповідачем платежу, який можна ідентифікувати як оплату саме за цей період, а відтак зазначений акт не підлягає врахуванню судом при визначенні розміру заборгованості останнього перед позивачем.

Отже, суд встановив, що позивачем доведено факт надання відповідачу послуг за договором у частині актів, які підписані сторонами, а також у частині актів №327 від 15.11.2023 на суму 36510 грн та №346 від 20.12.2023 на суму 26610 грн, результати яких були фактично прийняті відповідачем, що підтверджується здійсненням оплат за відповідні розрахункові періоди. При цьому, здійснення відповідачем платежів на загальну суму 71000 грн свідчить про часткове виконання ним грошового зобов`язання та підтверджує прийняття результатів наданих послуг у листопаді-грудні 2023 року, що узгоджується з періодом оформлення вказаних актів, а відсутність підпису відповідача на акті №304 від 23.10.2023 на суму 11900 грн та відсутність доказів його фактичного прийняття чи здійснення оплати, яку можливо ідентифікувати саме як оплату послуг за цим актом, виключає можливість врахування його при визначенні обсягу належно наданих та прийнятих послуг.

За наведених обставин, розмір заборгованості відповідача становить 71260 грн, яку слід обчислювати шляхом зменшення загальної вартості послуг за актами, наявними у матеріалах справи (154160 грн), на суму здійсненої відповідачем часткової оплати (71000 грн), а також на вартість послуг за актом №304 від 23.10.2023 на суму 11900 грн, факт прийняття яких не доведений 0-11900).

Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов`язання. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Замовник зобов`язаний вчасно, у терміни зазначені в договорі, здійснити оплату послуг (п.п. 3.3. договору).

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки відповідач належним чином не виконав зобов`язання з оплати наданих послуг за період з 15.05.2023 по 10.06.2024 підлягає до стягнення з останнього 71260 грн основного боргу, як підставні та обгрунтовані.

В силу положень ст. ст. 73 ГПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

Беручи до уваги наявні в матеріалах справи докази, господарський суд, оцінюючи за своїм переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача слід стягнути 71260 грн заборгованості. У позові про стягнення 11900 грн суд відмовляє у зв`язку з необгрунтованістю.

Відповідно до ч.3 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цією статтею, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Враховуючи, що позивач подав позовну заяву через систему «Електронний суд» та приписи щодо покладення судового збору на учасників судового процесу в залежності від результату вирішення спору, передбачені ст.129 ГПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути 2075,76 грн. судового збору, в іншій частині судового збору залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 74, 86, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд України,-

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бест Ленад Груп» (вулиця Мистецька,7, місто Луцьк, 43025, ) на користь Фізичної особи-підприємця Гупала Петра Івановича ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) 71260 грн (сімдесят одну тисячу двісті шістдесят гривень) заборгованості та 2075,76 грн (дві тисячі сімдесят п`ять гривень 76 коп.) витрат зі сплати судового збору.

3. У решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено 06.03.2026

Суддя А. С. Вороняк