ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року м. Черкаси Справа № 925/1567/25

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Вовчанській К.Ю., за участі представників сторін: позивача адвоката Сизька Д.Б., відповідача адвоката Деденка Д.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасишляхбуд - Плюс» до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк Акордбанк в особі відділення № 58 у м. Черкаси Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк Акордбанк про стягнення 999010 грн 55 коп.,

ВСТАНОВИВ:

17.12.2025 позивач Товариство з обмеженою відповідальністю Черкасишляхбуд-плюс, через систему Електронний суд, звернувся в Господарський суд Черкаської області з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк Акордбанк в особі відділення № 58 у м. Черкаси Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк Акордбанк (далі також відповідач, а разом - сторони), в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь 386631 грн. 02 коп. інфляційних втрат, 107829 грн. 04 коп. 3% річних, 826689 грн. 32 коп. пені, а разом 1 321 149,38 грн. за період прострочення з 16.11.2023 по 29.10.2025 року грошового зобов`язання, встановленого судовими рішеннями місцевого і апеляційного господарських судів у справі № 925/1006/25, та відшкодувати судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору в сумі 15853,80 грн. і 132000 грн. витрат на правничу допомогу адвоката.

Вимоги по стягнення грошових сум інфляційних втрат і процентів річних позивачем заявлені на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, а пені - на підставі ст.1073 ЦК України, ст. 86 Закону України «Про платіжні послуги».

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 19.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, по ній відкрито провадження у справі № 925/1567/25 за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 29.01.2026 року, запропоновано учасникам справи подати заяви по суті справи, клопотання з процесуальних питань у встановлені процесуальні строки.

Відповідач в особі представника, через систему «Електронний суд», подав:

22.12.2025 року клопотання про продовження строку на подачу відзиву до 09.01.2026 року ( вх. № 19090/25, а.с. 69-70);

29.12.2025 року заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, просив суд її задовільнити і постановити ухвалу про розгляд справи, з урахуванням обставин цієї справи, за правилами загального позовного провадження, замінити засідання з розгляду справи по суті підготовчим засіданням (вх. № 19411/25, а.с. 77-78 );

06.01.2026 року - відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти позову в частині вимог про стягнення 3% річних і інфляційних втрат з мотивів їх безпідставності, а в частині вимог про стягнення пені з мотивів необґрунтованості і неправильності здійсненого розрахунку. Крім того, відповідач просив суд застосувати позовну давність щодо позовних вимог позивача та відмовити у позові повністю. У відзиві відповідач керувався правовими висновками Верховного суду, викладеними у постановах від 05.09.2018 у справі № 760/3880/17 (провадження № 61-34706св18), від 22.12.2021 у справі № 757/47199/18 (провадження № 61-15705св20), від 21.06.2023 у справі № 922/4091/19 (вх. № 148/26, а.с. 82-85).

За заявою представника відповідача від 20.01.2026 ухвалою Господарського суду Черкаської області від 21.01.2026 року забезпечено участь в судовому засіданні для представника відповідача адвоката Деденка Д.І. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням його власних технічних засобів.

Представник позивача подав, через систему Електронний суд 08.01.2026 року відповідь на відзив, в якій спростовував доводи відповідача, викладені у відзиві на позов, і наполягав на задоволенні позову повністю (вх. № 318/26, а.с. 100-103), а 29.01.2026 року - заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій остаточно просив суд стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в сумі 999 010,55 грн., із яких: 386 631,02 грн. інфляційних втрат, 107 829,04 грн. 3% річних за період прострочення з 16.11.2023 по 29.10.2025, 504 550,49 грн. пені, нарахованої в межах річного строку позовної давності з 01.12.2024 по 29.10.2025 (вх. № 1508/26, а.с. 117-118, 120-128).

В судовому засіданні 29.01.2026 року суд своїми протокольними ухвалами залишив без задоволення клопотання відповідача про перехід у загальне позовне провадження, прийняв до провадження заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог і оголосив перерву до 18.02.2026 року.

Відповідач в особі представника подав 17.02.2026 року письмові пояснення, в яких додатково обґрунтовував необхідність застосування судом наслідків пропуску позивачем строку позовної давності до вимог про стягнення пені, відмовити у задоволенні позову повністю, судові витрати відповідача покласти на позивача, заявлені до стягнення судові витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката вважав необґрунтованими, завищеними і неспівмірними складності справи та обсягу виконаних адвокатом робіт. В разі задоволення позову судом просив суд зменшити заявлений до стягнення розмір судових витрат на правничу допомогу адвоката, розмір яких на думку відповідача не може перевищувати 10000 грн. (вх. № 2711/26, а.с. 139-143).

В судовому засіданні 18.02.2026 року представник позивача позов з підстав і у розмірі, викладених у позовній заяві і заяві про зменшення розміру позовних вимог, підтримав і просив суд задовольнити повністю, представник відповідача позов не визнав і просив суд відмовити у його задоволенні повністю з підстав, викладених у відзиві на позов.

Відповідно до ст.ст. 233, 240 ГПК України, у судовому засіданні 18.02.2026 року судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши їх заяви по суті справи, наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє частково з таких підстав.

06.07.2021 року між позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю Черкасишляхбуд-Плюс, як клієнтом, та відповідачем - Публічним акціонерним товариством Комерційний банк Акордбанк, як банком, було укладено договір банківського рахунку № РRUO-060721/019-58 (далі Основний договір), згідно з п. 1.1 якого банк відкрив клієнту рахунок в гривнях № НОМЕР_1 . Додатком № 1 до договору банківського рахунку від 06.07.2021 № РRUO-060721/019-58 є тарифний пакет платинум на розрахуково-касове обслуговування суб`єктів господарювання, дія якого з 05.07.2023 року погоджена сторонами.

Того ж дня, 06.07.2021 року між позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю Черкасишляхбуд-Плюс, як клієнтом, та відповідачем - Публічним акціонерним товариством Комерційний банк Акордбанк, як банком, укладено договір № KBUO-060721/019-58 про розрахункове обслуговування банківських рахунків за допомогою систем дистанційного обслуговування (далі Договір), згідно з п. 1.1 якого погоджено, що договір діє в рамках договору банківського рахунку від 06.07.2021 року № KRUO-060721/019-58 (основний договір), укладеного між банком і клієнтом.

У цих договорах сторони погодили усі істотні умови договорів цього виду, договори сторонами виконувались.

16.11.2023 року бухгалтером позивача було виявлено факт відсутності коштів на рахунку позивача НОМЕР_2 та їх перерахування через віддалене банківське обслуговування в системі відповідача:

15.11.2023 року о 12:12-12:13 платіжною інструкцією № 54 (т. 1 а.с. 20) перераховано з рахунку НОМЕР_2 ТОВ «Черкасишляхбуд-Плюс» () на рахунок ФОП Яценка Сергія Володимировича (код отримувача НОМЕР_3 ), відкритого в АТ «Райффайзен Банк» НОМЕР_4 грошові кошти в сумі 735000 грн. з призначення платежу: «За матеріали згідно договору № 13/11-2023 від 13.11.2023 року, у т.ч. ПДВ 20% - 122 500 грн.». Затверджено електронним ключем UETR:0a2ec259- 58ea-4c15-a063-0a32a8c04640;

15.11.2023 року о 15:53-16:01 платіжною інструкцією № 55 (т. 1 а.с. 21) перераховано з рахунку НОМЕР_2 ТОВ «Черкасишляхбуд-Плюс» () на рахунок ФОП Яценка Сергія Володимировича (код отримувача НОМЕР_3 ), відкритого в АТ «Райффайзен Банк» НОМЕР_4 грошові кошти в сумі 945000 грн., призначення платежу: «За матеріали згідно договору № 14/11-2023 від 14.11.2023, у т.ч. ПДВ 20% - 157500 грн.». Затверджено електронним ключем UETR:0a31fb29- 6019-4717-a063-0a32a8c04447;

15.11.2023 року о 15:53-16:01 платіжною інструкцією № 56 (т.1 а.с. 18) перераховано з рахунку НОМЕР_2 ТОВ «Черкасишляхбуд-Плюс» () на рахунок ФОП Яценка Сергія Володимировича (код отримувача НОМЕР_3 ), відкритого в АТ «А Банк» НОМЕР_5 грошові кошти в сумі 1200000 грн., з призначенням платежу: «За матеріали згідно договору № 14/11-2023 від 14.11.2023, у т.ч. ПДВ 20% - 200000 грн.». Затверджено електронним ключем UETR:0a31fb29-5ef6-4717-a063- 0a32a8c04447;

16.11.2023 року о 08:06 платіжною інструкцією № 57 (т. 1 а.с. 30) перераховано з рахунку НОМЕР_2 ТОВ «Черкасишляхбуд-Плюс»() на рахунок ФОП Яценка Сергія Володимировича (код отримувача НОМЕР_3 ), відкритого в АТ «Райффайзен Банк» НОМЕР_4 в сумі 160000 грн., з призначенням платежу: «За матеріали згідно договору № 15/11-2023 від 15.11.2023, у т.ч. ПДВ 20% - 26 666,67 грн.». Затверджено електронним ключем UETR:0a40aa6d 0647-4b46-a063-0a32a8c088e4. Підпис платника: Директор (ID ключа: 16471248);

16.11.2023 року о 08:06 платіжною інструкцією № 58 (т.1 а.с. 19) перераховано з рахунку НОМЕР_2 ТОВ «Черкасишляхбуд-Плюс» () на рахунок ФОП Яценка Сергія Володимировича (код отримувача НОМЕР_3 ), відкритого в АТ «А Банк» НОМЕР_5 в сумі 5000 грн., з призначенням платежу: «За транспортні послуги згідно договору № 14/11-2023 від 14.11.2023, у т.ч. ПДВ 20% - 833,33 грн». Затверджено електронним ключем UETR:0a40aa6d-05bb-4b46-a063-0a32a8c088e4. Підпис платника: Директор Колесниченко С.В. (ID ключа: НОМЕР_6 ).

В межах цих договірних відносин відповідач (як банк, надавач платіжних послуг) перерахував з рахунку позивача (клієнта, платника) НОМЕР_2 у відділенні № 58 в м. Черкаси ПАТ «КБ» Акордбанк» на рахунки отримувача ФОП Яценка С.В. в АТ «Райффайзен Банк» і АТ «А Банк» грошові кошти, належні позивачу, шляхом виконання п`яти платіжних операцій протягом 15-16.11.2023 року на загальну суму 3045000 грн.

16.11.2023 року позивач звертався до відповідача з листами:

№ 16/1 (а.с. 30), в якому просив банк надати документи, що допоможуть в розслідуванні несанкціонованого списання коштів з рахунку позивача на загальну суму 3045000 грн;

№ 16/2 (а.с. 31), в якому вказав про несанкціоновані проведені банком платежі 15.11.2023 і 16.11.20.23 року з рахунку позивача НОМЕР_2 на загальну суму 3045000 грн., просив провести міжбанківське розслідування;

№ 16/3 (а.с. 32), в якому просив відділення надати інформацію Службі безпеці України про здійснення шахрайських дій щодо безпідставного списання з рахунку позивача НОМЕР_2 на рахунок ФОП Яценка Сергія Володимировича грошових коштів у загальному розмірі 3045000 грн., просив банк прийняти зоходи щодо ідентифікації вказаної особи та повернення коштів.

21.11.2023 АТ «А Банк» з рахунку ФОП Яценка С.В. UA 1169274, надавачем платіжних послуг якому цей банк є, перерахував на рахунок позивача НОМЕР_2 у відділенні № 58 в м. Черкаси ПАТ «КБ» Акордбанк» грошові кошти в сумі 1200000 грн.

24.11.2023 АТ «А Банк» з рахунку ФОП Яценка С.В. НОМЕР_7 перерахував на рахунок позивача НОМЕР_2 у відділенні № 58 в м. Черкаси ПАТ «КБ» Акордбанк» також грошові кошти в сумі 5000 грн.

З урахуванням повернення коштів, здійснених АТ «А Банк» - надавачем платіжних послуг ФОП Яценку С.В., сума неповернених відповідачем позивачу грошових коштів, списаних безпідставно з його рахунку за спірними помилковими платіжними операціями банку, склала (3 грн.

У серпні 2024 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Черкасишляхбуд-плюс» звернувся в Господарський суд Черкаської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Акордбанк» в особі відділення № 58 у м. Черкаси про стягнення, на підставі договору «Банківського рахунку» № PRUO-060721/019-58 від 06.07.2021 року та договору про розрахункове обслуговування банківських рахунків за допомогою систем дистанційного обслуговування № КBUO-060721/019-58 від 06.07.2021 року, 1840000 грн. матеріальних збитків та відшкодування судових витрат.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 19.08.2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду, по ній було відкрито провадження у справі № 925/1006/24, а рішенням цього ж суду від 04.03.2025 року, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2025 року у справі № 925/1006/24, позов задоволено повністю, стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Акордбанк» в особі відділення № 58 у м. Черкаси Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Акордбанк» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасишляхбуд-плюс» 1 840 000 грн. збитків, 22080 грн. судових витрат.

У справі № 925/1006/24 місцевим і апеляційним господарськими судами було встановлено, що між позивачем і відповідачем були укладені договори банківського рахунку і його розрахункового обслуговування за допомогою систем дистанційного обслуговування. В межах цих договірних відносин відповідач (як банк, надавач платіжних послуг) протиправно перерахував з рахунку позивача (клієнта, платника) на рахунок отримувача ФОП Яценка С.В. грошові кошти, належні позивачу, шляхом виконання п`яти платіжних операцій протягом 15-16.11.2023 року на загальну суму 3045000 грн. Банк (АТ «А Банк») надавач платіжних послуг отримувачу, зупинив виконання підозрілих платіжних операцій за платіжними інструкціями № 56 від 15.11.2023 і № 58 від 16.11.2023, після з`ясування їх недійсності з платником повернув грошові кошти в сумі (1200000+5 грн. позивачу (клієнту, платнику), решта коштів в сумі (3 грн. позивачу відповідачем не повернута. Саме ці дії відповідача завдали спірну матеріальну шкоду позивачу, тому грошові кошти в сумі 1840000 грн. судом були стягнуті з відповідача на користь позивача в примусовому порядку, а доводи відповідача про відсутність його вини, як складової ознаки спірного правопорушення, судом були відхилені за необґрунтованістю.

Встановлена судовим рішення сума збитків сплачена відповідачем позивачу добровільно шляхом перерахування 29.10.2025 року двома платежами 1842208,00 грн. і 05.11.2025 на суму 19872,00 грн., що визнається представниками обох сторін.

За розрахунком позивача, за прострочення грошового зобов`язання у розмірі 1840000 грн., ним нараховано і заявлено до стягнення на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 16.11.2023 по 29.10.2025 року 386 631,02 грн. інфляційних втрат і 107 829,04 грн. 3% річних, та на підставі ст. 1073 ЦК України, ст. 86 Закону України «Про платіжні послуги» 504 550,49 грн. пені за період прострочення з 01.12.2024 по 29.10.2025 року в межах річного строку позовної давності.

Отже, предметом позову, що розглядається у цій справі, є матеріально-правова вимога позивача до відповідача про стягнення інфляційних втрат, 3% річних і пені за прострочення грошового зобов`язання.

Спірні правовідносини сторін, а відповідно, їх цивільні права і обов`язки, виникли із укладених ними кредитного договору банківського рахунку № KRUO-060721/019-58 від 06.07.2021 року та договору про розрахункове обслуговування банківських рахунків за допомогою систем дистанційного обслуговування № КBUO-060721/019-58 від 06.07.2021 року, за правовою природою віднесені до договірних зобов`язань про банківський рахунок, загальні положення про банківський рахунок, як окремий вид зобов`язань, визначені главою 72 ЦК України, загальні положення про правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобов`язання і договір розділами І і ІІ книги 5 ЦК України, правові наслідки порушення зобов`язання, відповідальність за порушення зобов`язання - главою 51 ЦК України. Крім того, спірні правовідносини перебувають у сфері регулювання Законів України «Про банки і банківську діяльність», «Про платіжні послуги», які з урахуванням предмету позову є спеціальними нормативними актами.

Згідно з нормами ст. 11 ч. ч. 1, 2 п. 1, ст. 16 ч. 2 п.п. 5, 8 Цивільного кодексу (далі ЦК) України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 3 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов`язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Цивільним кодексом України встановлено таке:

за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку (ч.ч. 1-3 ст. 1066);

банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом (ч.ч. 1-3 ст. 1068);

банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження (ч. 1 ст. 1071);

у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом (ст. 1073).

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України Про банки і банківську діяльність, відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Статтею 86 розділу VII Закону України «Про платіжні послуги» визначено відповідальність надавачів платіжних послуг під час виконання платіжних операцій. Нормами цієї статті Закону встановлено, зокрема, таке:

надавачі платіжних послуг несуть відповідальність перед користувачами за помилкові платіжні операції, у тому числі за виконання: 1) помилкової платіжної операції на рахунок неналежного отримувача; 2) помилкової платіжної операції з рахунку неналежного платника; 3) платіжної операції з рахунку платника без законних підстав або внаслідок інших помилок надавача платіжних послуг (ч. 8);

у разі виконання помилкової платіжної операції з рахунку неналежного платника надавач платіжних послуг зобов`язаний негайно після виявлення помилки або після отримання повідомлення неналежного платника (залежно від того, що відбулося раніше) переказати за рахунок власних коштів суму платіжної операції на рахунок неналежного платника та сплатити йому пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день від дня списання з рахунку коштів за помилковою платіжною операцією до дня повернення коштів на рахунок неналежного платника. Надавач платіжних послуг зобов`язаний також відшкодувати неналежному платнику суму утриманої / сплаченої неналежним платником комісійної винагороди за виконану помилкову платіжну операцію (за наявності такої комісійної винагороди) (ч. 10);

надавачі платіжних послуг, що обслуговують платників, несуть перед ними відповідальність за неакцептованими платіжними операціями. У разі виконання неакцептованої платіжної операції надавач платіжних послуг зобов`язаний негайно після виявлення факту виконання неакцептованої платіжної операції або після отримання повідомлення платника (залежно від того, що відбувалося раніше) повернути за рахунок власних коштів суму неакцептованої платіжної операції на рахунок платника, а також сплатити йому пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день від дня списання з рахунку платника коштів за неакцептованою платіжною операцією до дня повернення коштів на рахунок платника. Надавач платіжних послуг зобов`язаний також відшкодувати платнику суму утриманої / сплаченої неналежним платником комісійної винагороди за виконану неакцептовану платіжну операцію (за наявності такої комісійної винагороди) (ч. 12).

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Обставини виникнення і розмір спірної заборгованості, правова природа правовідносин сторін встановлена судовими рішеннями у справі № 925/1006/24 і ці обставини, відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України, не доказуються у справі, що розглядається.

Відтак, з огляду на встановлені обставини справи і викладені норми законодавства суд вимоги позивача визнає обґрунтованими, доказаними і такими, що підлягають задоволенню в частині стягнення інфляційних втрат і 3% річних повністю, в частині стягнення пені частково з огляду на таке.

Заперечуючи проти позову відповідач заявив про пропуск позивачем позовної спеціальної давності при стягненні пені.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до частини 3 статті 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Із пунктів 8, 10, 12 статті 86 Закону України «Про платіжні послуги» вбачається, що надавачі платіжних послуг несуть відповідальність перед користувачами за помилкові платіжні операції, у тому числі за виконання: 1) помилкової платіжної операції на рахунок неналежного отримувача; 2) помилкової платіжної операції з рахунку неналежного платника; 3) платіжної операції з рахунку платника без законних підстав або внаслідок інших помилок надавача платіжних послуг (ч. 8). У разі виконання помилкової платіжної операції з рахунку неналежного платника надавач платіжних послуг зобов`язаний негайно після виявлення помилки або після отримання повідомлення неналежного платника (залежно від того, що відбулося раніше) переказати за рахунок власних коштів суму платіжної операції на рахунок неналежного платника та сплатити йому пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день від дня списання з рахунку коштів за помилковою платіжною операцією до дня повернення коштів на рахунок неналежного платника.

Із наведених норм убачається, що позовна давність до вимог про стягнення пені обчислюється окремо за кожен день прострочення і право на позов про стягнення пені виникає щодня, починаючи від дня переказу банком коштів з рахунка платника без законних підстав до дня повернення банком суми переказу на рахунок платника.

Такого правового висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 06.05.2021 року у справі № 903/323/20.

Оскільки судом встановлено, що позивач звернувся в суд із цим позовом 17.12.2025, а період нарахування позивачем пені становить з 01.12.2024 по 29.10.2025 року, то в межах річного строку позовної давності строк нарахування складає з 17.12.2024 по 29.10.2025 року, сума пені за цей період становить 483 435 грн. 72 коп. В такому розмірі позов в цій частині вимог підлягає задоволенню, а в решті вимог про стягнення (504550,49-483435,72) 21114 грн. 77 коп. пені слід відмовити.

Відповідно до частин 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів в Україні», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до частин 1, 4 статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України, беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції, прийняття Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Нормами Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що:

учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43);

кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 3 ст. 74);

належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76);

обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77);

достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 78);

наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч. 1, 2 ст. 79);

учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 80);

суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч. ч. 1, 2 ст. 86).

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, суд позовні вимоги визнає обґрунтованими, доказаними і з заявлених у позові підстав задовольняє частково. Доводи відповідача, наведені у письмовому відзиві, письмових і усних поясненнях його представника в засіданнях суду господарський суд відхиляє через їх невідповідність встановленим фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат за результатами розгляду справи суд враховує наступне.

У позові позивач заявив вимогу про відшкодування понесених судових витрат у виді сплаченого судового збору і витрат на професійну правничу допомогу, позов суд задовольнив частково.

Платіжними інструкціями № 561 від 19.09.2024 року, № 606 від 11.11.2024 року позивачем сплачено 9409 грн. 67 коп. судового збору за подання позову.

Обґрунтовуючи розрахунок судових витрат позивача на професійну правничу допомогу, представник позивача адвокат Сизько Д.В. надав суду копії: договору про надання правової (правничої) допомоги № 511-25 від 25.11.2025 року, укладеного позивачем з Адвокатським бюро «Дмитра Сизька»; рахунку № 1 до договору про надання правової (правничої) допомоги № 511-25 від 25.11.2025 року на суму 33000 грн; платіжної інструкції № 961 від 16.12.2025 року про сплату позивачем на користь Адвокатського бюро «Дмитра Сизька» 33000 грн. оплати за надання правової допомоги згідно договору про надання правової допомоги № 511-25 від 25.11.2025 року; свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧК №000620 від 03.11.2015 року; ордера серії СА №1102805 від 26.11.2025 року

Із наданих документів вбачається, що 25.11.2025 року між позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Черкасишляхбуд - Плюс», як клієнтом, та Адвокатським бюро Дмитра Сизька укладено договір надання правової допомоги № 511-25 (а.с. 58-59), в якому сторони погодили зокрема наступне:

п. 1.2. - Клієнт уповноважує Бюро відповідно до попередньо узгоджених сторонами завдань та доручень, надавати клієнту наступні послуги щодо представництва клієнта в Господарському суді Черкаської області та Північному апеляційному господарському суді під час розгляду справи за позовною заявою про стягнення 3% річних, інфляційних втрат та пені з ціною позову 1321149 грн. 48 коп з переліком видів послуг;

1.4. - безпосередній захист та представництво інтересів клієнта від імені Бюро за цим Договором здійснює адвокат Сизько Дмитро Борисович (надалі - "Адвокат"), Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧК № 000620, видане 03.11.2015 на підставі Рішення Ради адвокатів Черкаської області від 03.11.2015 № 100; Посвідчення адвоката України № 625, видане 03.11.2015;

п. 2.1. - на підставі ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України сторони встановлюють, що умови даного договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору з моменту першого звернення в Бюро клієнта чи іншої особи, яка діє в інтересах останнього, а сам договір діє до виконання сторонами взятих н себе зобов`язань;

п. 3.1. загальна вартість правової допомоги за цим договором (ціна договору ) дорівнює 10% ціни позову та складає 132000 грн;

п. 3.2. сторони встановлюють наступний порядок розрахунків:

п.п.3.2.1. за підготовку заяв по суті справи та заяв і клопотань з процесуальних питань потрібних для розгляду справи по суті 1-ї інстанції, представництво інтересів в судових засіданнях клієнт сплачує на користь бюро 25% від ціни позову, що становить 33000 грн не пізніше 10 календарних днів після підписання цього договору;

п.п. 3.2.2. за підготовку заяв по суті справи, заяв, клопотань з процесуальних питань потрібних для розгляду справи в суді апеляційної інстанції та представництво інтересів в судових засіданнях клієнт сплачує на користь бюро 25% від ціни договору , що становить 33000 грн не пізніше 10 календарних днів після відкриття провадження у справі судом апеляційної інстанції;

п.п. 3.2.3. клієнт зобов`язується в разі задоволення позовних вимог та набрання остаточним судовим рішенням законної сили сплатити на користь бюро 50% від ціни договору, що становить 66000 грн в якості винагороди (гонорару успіху) не пізніше 10 календарних після фактичного зарахування стягнутих з відповідача коштів на вказані клієнтом рахунки днів;

25.11.2025 року Адвокатським бюро «Дмитра Сизька» надано позивачу рахунок № 1 на оплату правничої допомоги згідно п.п. 3.2.1. договору про надання правової (правничої) допомоги № 511-25 від 25.11.2025 року 33000 грн. ( а.с. 27).

Платіжною інструкцією № 961 від 16.12.2025 року (а.с. 61) позивачем на користь Адвокатського бюро «Дмитра Сизька» сплачено 33000 грн. з призначенням платежу «оплата правничої допомоги згідно з п.п. 3.2.1. Договору № 511-25 від 25.11.2025 року».

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами ч. 1 ст. 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За ч.ч. 3, 4 ст. 126 ГПК України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 8 ст. 129 ГПК України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Судом враховано, що у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.

Відтак, суд приходить до переконання, що наявні в матеріалах справи докази надання позивачу професійної правничої допомоги у даній справі, з урахуванням погоджених розцінок за послуги з надання правничої допомоги, п.п. 3.2.1. Договору про надання правової (правничої) допомоги № 511-25 від 25.11.2025 року, їх фактичної сплати позивачем дають суду достатні підстави для покладення витрат позивача на отримання правничої допомоги на сторону відповідача. Разом з тим, враховуючи попереднє рішення суду про часткове задоволення позову, необґрунтованість вимог про стягнення 21114 грн. 77 коп. пені, суд з урахуванням норм статей 15, 126 ч. 4 ГПК України вказує про наявність підстав для не покладення на відповідача усіх витрат на професійну правничу допомогу позивача в суді першої інстанції, на користь якого ухвалено судове рішення.

Підставою для цього суд вважає непропорційність розміру цих витрат до предмета спору з урахуванням ціни позову, часткового задоволення позову, а відтак і їх необґрунтованість, не співмірність.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про покладення на Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк Акордбанк в особі відділення № 58 у м. Черкаси Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк Акордбанк судових витрат Товариства з обмеженою відповідальністю Черкасишляхбуд-плюс на професійну правничу допомогу у справі № 925/1567/25 в суді першої інстанції лише частково у розмірі 16500 грн.

На підставі статті 129 ГПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 11734 грн. 75 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16500 грн., а разом 28234 грн. 75 коп.

Керуючись ст.ст. 129, ст. 233, 236-240, 255, 256 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк Акордбанк в особі відділення № 58 у м. Черкаси Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк Акордбанк, ідентифікаційний код 35960913, місцезнаходження: 18001, м. Черкаси, вул. Байди Вишневецького, буд. 36/1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Черкасишляхбуд-плюс, ідентифікаційний код 40999565, місцезнаходження: 18001, м. Черкаси, вул. Святотроїцька, буд. 73, оф. 309 483 435 грн. 72 коп пені, 386631 грн. 02 коп. інфляційних втрат, 107829 грн. 04 коп. 3% річних, 28234 грн. 75 коп. грн. судових витрат.

У задоволенні позову в частині вимог про стягнення 21114 грн. 77 коп. пені, 16500 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 13.03.2026 року.

Суддя В.М. Грачов