ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

24 лютого 2026 року Справа № 907/1210/25

місто Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі головуючого судді Рима Т. Я., суддів Скрипчук О. С. та Манюка П. Т., розглянувши матеріали

апеляційної скарги: фізичної особи підприємця Корольової Вікторії Василівни,
на рішення:Господарського суду Закарпатської області від 17.12.2025 (повний текст рішення складено 17.12.2025, суддя Лучко Р. М.),
у справі№ 907/1210/25,
за позовом:Акціонерного товариства Українська залізниця (надалі АТ "Укрзалізниця" або Позивач),
до відповідачів:фізичної особи підприємця Корольової Вікторії Василівни (надалі ФОП Корольова В. В., Відповідач або Апелянт),
про:стягнення 30 002,73 грн та усунення перешкод в користуванні майном,
ВСТАНОВИВ:

ПРОЦЕДУРИ

Історія розгляду справи

1. АТ "Укрзалізниця" звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовом до ФОП Корольової В. В. про стягнення 30 002,73 грн неустойки та усунення перешкод у користуванні майном.

2. Рішенням від 17.12.2025 місцевий суд позовні вимоги задовольнив частково:

2.1. Стягнув з ФОП Корольової В. В. на користь АТ "Укрзалізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" АТ "Укрзалізниця" 29'765,11 грн заборгованості та 4'825,61 грн відшкодування витрат на оплату судового збору.

2.2. Зобов`язав ФОП Корольову В. В. усунути перешкоди у користуванні майном АТ "Укрзалізниця", а саме частиною вантажної площадки, площею 50,0 м2 станції Іршава за адресою: Закарпатська область, м. Іршава, вул. Гагаріна, 44, шляхом демонтажу торгівельного об`єкту по типу малих архітектурних форм з легких конструкцій, котрий розміщений на орендованій вантажній площадці та підписання Акту приймання-передавання частини вантажної площадки, площею 50,0 м2 станції Іршава за адресою: Закарпатська область, м. Іршава, вул. Гагаріна, 44 з оренди АТ "Укрзалізниця".

3. Відповідач не погодився із зазначеним рішенням та оскаржив його в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду.

4. Разом з апеляційною скаргою Апелянт подав клопотання про:

4.1. Відстрочення сплати судового збору, посилаючись на неможливість здійснити платіж у день подання скарги з огляду на технічні обмеження та складне фінансове становище.

4.2. Поновлення строку на апеляційне оскарження, яке мотивовано перебуванням заявниці на лікуванні з 02.01.2026, що, за її твердженням, об`єктивно перешкоджало своєчасній підготовці та поданню апеляційної скарги.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

5. Ухвалою від 19.01.2026 суд апеляційної інстанції відмовив у задоволенні клопотання Апелянта про відстрочення сплати судового збору та апеляційну скаргу залишив без руху, оскільки така подана без додержання вимог, установлених статтею 258 Господарського процесуального кодексу України. Суд звернув увагу на таке:

5.1. Апелянт не підтвердив належними доказами ані свій майновий стан, на який посилався як на підставу для відстрочення сплати судового збору, ані наявність технічних обставин, що перешкоджали здійсненню платежу під час подання апеляційної скарги.

5.2. Апелянт не подав доказів тимчасової непрацездатності.

5.3. Апелянт не подав доказів на підтвердження дати отримання оскаржуваного судового рішення.

6. З урахуванням наведеного суд установив Апелянту строк у 10 календарних днів з дня вручення ухвали для усунення виявлених недоліків та зобов`язав подати докази: (1) сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги у розмірі 7 267,20 грн; (2) дати отримання оскаржуваного рішення (трекінг №); (3) поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення.

7. Апелянт 02.02.2026 через підсистему "Електронний суд" подав низку клопотань про звільнення від сплати судового збору (вх. № 01-05/301/26 від 02.02.2026, вх. № 01-05/304/26 від 02.02.2026, вх. № 01-04/1002/26 від 02.02.2026 та вх. № 01-04-1004/26 від 02.02.2026). Для підтвердження обставин, зазначених у цих клопотаннях, долучив копії фіскальних чеків на придбання ліків.

8. Клопотання про звільнення від сплати судового збору були мотивовані тим, що майновий стан та стан здоров`я ФОП Корольової В. В. об`єктивно зумовлюють спрямування всіх наявних коштів винятково на забезпечення базових потреб життєдіяльності. У зв`язку з цим сплата судового збору фактично унеможливлює реалізацію права на доступ до правосуддя. Заявниця наголошує на пріоритеті норм Конституції України, зокрема статей 3, 8 та 55, які визначають життя, здоров`я та право на судовий захист як найвищі соціальні цінності, над процесуальними нормами Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язковості сплати судового збору.

9. Ухвалою від 06.02.2026 Західний апеляційний господарський суд відмовив у задоволенні клопотань про звільнення від сплати судового збору та, враховуючи правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.10.2023 у справі № 910/10939/22, повторно залишив апеляційну скаргу без руху, надавши Апелянту строк у 10 календарних днів з дня вручення ухвали для усунення зазначених в цій ухвалі недоліків.

10. Ухвала мотивована тим, що обов`язок сплати судового збору є загальною процесуальною вимогою доступу до суду і сам по собі не порушує право на судовий захист, якщо не доведено його непропорційність. Суд зазначив, що звільнення від сплати можливе лише за наявності передбачених законом підстав і належних доказів майнового стану заявника. ФОП Корольова В. В. не надала підтверджень доходів, складу майна чи інших обставин, які б свідчили про неможливість сплатити збір, а подані чеки є нечитабельними та не доводять її витрат на лікування. Тому недоведення неспроможності сплатити збір виключає можливість звільнення від нього стало підставою для відмови у клопотаннях.

11. ФОП Корольова В. В. недоліків апеляційної скарги не усунула.

12. Натомість 17.02.2026 вона подала заяву, в якій висловила незгоду з висновками апеляційного суду, викладеними в ухвалах про залишення скарги без руху, зокрема щодо обов`язку сплати судового збору за її розгляд та подання доказів, які підтверджують неможливість своєчасного звернення до суду через стан здоров`я (у тому числі медичної довідки).

13. Крім того, заявниця поставила під сумнів чинність норм Господарського процесуального кодексу України, посилаючись на скасування Господарського кодексу України, та вважаючи, що за відсутності матеріально-правового регулювання процесуальні норми не підлягають застосуванню.

14. У цій заяві вона також зазначила, що вимоги суду порушують гарантовані їй статтями 13, 32, 55 Конституції України права, та повідомила, що жодних фінансових чи медичних документів подавати не буде.

Мотивувальна частина

15. Колегія суддів погоджується з доводами Апелянта, що права, закріплені статтями 13, 32 та 55 Конституції України, є фундаментальними, гарантують кожному рівний захист права власності, повагу до приватного і сімейного життя та право на ефективний судовий захист.

16. Однією з форм реалізації права на судовий захист є апеляційне оскарження актів суду першої інстанції, адже їх перегляд забезпечує можливість відновлення порушених прав особи.

17. Водночас реалізація такого права не є довільною та не передбачає можливості його здійснення поза межами встановленої законом процедури.

18. Звернення до суду здійснюється у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, який є чинним та визначає обов`язкові вимоги до форми, змісту та належного оформлення процесуальних документів, у тому числі щодо подання доказів на підтвердження наведених обставин, а також виконання обов`язку зі сплати судового збору або належного обґрунтування підстав для звільнення від нього.

19. Дотримання цих правил є обов`язковим для всіх учасників процесу, оскільки забезпечує упорядкованість судочинства, рівність сторін перед судом та ефективність здійснення правосуддя. Натомість ігнорування процесуальних вимог з абстрактним посиланням на конституційні гарантії фактично призвело б до неможливості реалізації засад судочинства та порушення балансу прав учасників справи.

20. З метою забезпечення реалізації Апелянтом права на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції надав можливість усунути недоліки апеляційної скарги, чітко визначивши перелік дій, необхідних для приведення її у відповідність до вимог процесуального закону, та встановивши достатній строк для їх виконання.

21. При цьому суд не вимагав від Апелянта розкриття діагнозу чи детальних відомостей про стан здоров`я, а лише запропонував подати належні та допустимі докази неможливості своєчасного подання апеляційної скарги, а також докази, які б могли бути підставою для звільнення від сплати судового збору.

22. При чому вимога суду надати підтверджуючі документи випливала з обставин, на які посилалася сама Апелянт (лікування та скрутний майновий стан), і була спрямована винятково на перевірку підстав для звільнення від сплати судового збору, а не на отримання відомостей, що виходять за межі необхідного для розгляду клопотання.

23. Проте Апелянт наданою можливістю не лише не скористалася, а й відмовилася виправляти виявлені судом недоліки.

24. Отже, невиконання процесуальних вимог зумовлено свідомою позицією Апелянта, неприйняттям передбачених законом вимог та власним розумінням обов`язку сплати судового збору.

25. Частиною 2 статті 260 Господарського процесуального кодексу України визначено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу … застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

26. Згідно з частиною 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

27. Колегія суддів звертає увагу Апелянта на те, що повернення апеляційної скарги не є обмеженням доступу до правосуддя, оскільки не позбавляє особу права повторно звернутися до суду з апеляційною скаргою після усунення недоліків.

Керуючись статтями 2, 174, 234, 260 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу фізичної особи підприємця Корольової Вікторії Василівни на рішення Господарського суду Закарпатської області від 17.12.2025 у справі № 907/1210/25 повернути.

Ухвала набрала законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя Рим Т. Я.

Судді Скрипчук О. С.

Манюк П. Т.