РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.03.2026Справа № 910/75/26
Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом Приватного підприємства "Транском Альянс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Добро Логістик Компані" про стягнення 74 000,00 грн,

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У січні 2026 року Приватне підприємство "Транском Альянс" (далі - Підприємство) звернулося до Господарського суду міста Києва з вказаним позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Добро Логістик Компані" (далі - Товариство) 74 000,00 грн заборгованості з оплати наданих позивачем послуг за договором-заявкою на перевезення вантажу автомобільним транспортом від 11 серпня 2025 року № 134.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 7 січня 2026 року вищенаведену позовну заяву Підприємства прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/75/26 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

Крім того, цією ухвалою відповідачу було визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, у порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини 4 статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 11 статті 242 ГПК України, у разі відсутності в учасника справи електронного кабінету, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Оскільки на час прийняття вищевказаної ухвали суду відомості про наявність у відповідача електронного кабінету були відсутні, з метою повідомлення останнього про розгляд справи та про його право подати відзив на позовну заяву, копія ухвали суду від 7 січня 2026 року про відкриття провадження у справі № 910/75/26 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а саме: 04212, місто Київ, вулиця Богатирська, будинок 1 Д.

Поштовий конверт із копією зазначеної ухвали було вручено представнику відповідача 14 січня 2026 року, що підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № R52.

Згідно з пунктом 3 частини 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Частинами 1, 2 статті 3 цього Закону визначено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі судової влади України (частина 1 статті 4 цього Закону).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись з ухвалою суду від 7 січня 2026 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Проте Товариство у встановлений строк відзиву на позовну заяву не подало.

Положеннями частини 9 статті 165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

4 лютого 2026 року через систему "Електронний суд" від позивача надійшла заява від цієї ж дати, у якій останній повідомив про те, що ціна позову не змінилась, спірна заборгованість відповідачем погашена не була.

Інших заяв чи клопотань від учасників справи на адресу суду не надходило.

Беручи до уваги належне повідомлення відповідача про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність достатньої кількості документів для її розгляду по суті, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

11 серпня 2025 року між Товариством і Підприємством було підписано та скріплено печатками вказаних осіб заявку № 134, за умовами якої останнє зобов`язалось виконати перевезення вантажу - риба свіжоморожена, загальною вагою 21,5 тонн, об`ємом 86,00 м3, за маршрутом: Scheveningen (Королівство Нідерланди) - Київ (Україна). Температурний режим перевезення: -18 °C. Транспортний, який здійснює перевезення: автомобіль марки "Volvo", державний номерний знак НОМЕР_1 / НОМЕР_2 . Умови розрахунку: безготівковий розрахунок у розмірі 74 000,00 грн, які сплачуються протягом 10-ти банківських днів після отримання оригіналів документів: CMR, акта виконаних робіт, рахунку-фактури,заявки, договору, довідки про транспортні витрати тощо. Оригінали документів надсилаються протягом 5-7 календарних днів з моменту вивантаження за адресою: місто Київ, вулиця Богатирська, 1Д (відділення "Нова пошта" № 25).

Частиною 1 статті 205 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (частина 1 статті 207 ЦК України).

Судом встановлено, що на виконання умов вищезазначеної заявки Підприємство згідно доданої останнім до позову копії міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) від 11 серпня 2025 року № б/н здійснило перевезення вантажу за обумовленим маршрутом вантажним автомобілем марки "Volvo", державний номерний знак НОМЕР_1 / НОМЕР_2 . Вказані транспортні послуги були прийняті відповідачем без жодних заперечень та зауважень, що підтверджується наявною в матеріалах справ копією підписаного між сторонами та скріпленого їх печатками акта наданих послуг від 15 серпня 2025 року № 5092 на суму 74 000,00 грн.

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за підписаною між сторонами заявкою від 11 серпня 2025 року № 134 також свідчить відсутність з боку Товариства, вантажовідправника чи вантажоодержувача претензій і повідомлень про порушення перевізником умов даної заявки.

Як зазначав позивач у своєму позові, на виконання умов заявки ним було виставлено відповідачу рахунок на оплату вказаних послуг від 15 серпня 2025 року № 5092 на суму 74 000,00 грн (копія якого міститься в матеріалах справи), а також направлено на обумовлену заявкою адресу Товариства оригінали вищевказаних документів. Однак вказаний рахунок відповідач не оплатив.

У зв`язку з цим 5 грудня 2025 року Підприємство звернулося до відповідача з претензією від вказаної дати № 05/12/2025 про оплату наданих за заявкою послуг на суму 74 000,00 грн протягом 7-ми робочих днів з дня отримання цієї претензії. Копія вказаного документа з доказами його направлення засобами поштового зв`язку на адресу відповідача міститься в матеріалах справи. З долученої позивачем до позову копії опису вкладення у цінний лист № 870 вбачається, що разом із вищевказаною претензією на адресу Товариства також було направлено: заявку від 11 серпня 2025 року, рахунок на оплату від 15 серпня 2025 року, акт наданих послуг від 15 серпня 2025 року № 5092 та CMR від 11 серпня 2025 року № б/н. Однак, ця претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату (частина 1 статті 909 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 906 ЦК України за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), який був чинний на час виникнення спірних правовідносин сторін, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Враховуючи те, що сума боргу за надані Підприємством послуги з перевезення за заявкою від 11 серпня 2025 року № 134, яка складає 74 000,00 грн, підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, не спростована відповідачем, й останній на момент прийняття рішення не надав документів, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість та законність позовної вимоги Підприємства про стягнення з Товариства вказаної суми.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, позов Підприємства підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Добро Логістик Компані" (04212, місто Київ, вулиця Богатирська, будинок 1 Д; ідентифікаційний код 41947937) на користь Приватного підприємства "Транском Альянс" (45602, Волинська область, Луцький район, село Підгайці, вулиця Дубнівська, будинок 14; ідентифікаційний код 40048708) 74 000 (сімдесят чотири тисячі) грн 00 коп. основної заборгованості та 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 2 березня 2026 року.

Суддя Є.В. Павленко