номер провадження справи 27/158/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
18.02.2026 Справа № 908/2881/25
м. Запоріжжя Запорізької області
Господарський суд Запорізької області у складі судді Дроздової Світлани Сергіївни при секретарі судового засідання Вака В.С., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Експертно-технічний центр промислової безпеки» про ухвалення додаткового рішення по справі № 908/2881/25
про стягнення 9 920 грн 83 коп.
від позивача: Соколова А.Д., адвокат, довіреність № 103-13/39 від 29.05.2025, в режимі відеоконференції
від відповідач: не з`явився
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 09.02.2026 заяву передано до розгляду судді Дроздовій С.С.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 10.02.2026 прийнято заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Експертно-технічний центр промислової безпеки» про ухвалення додаткового рішення по справі № 908/2881/25 до розгляду та призначено судове засідання на 18.02.2026.
11.02.2026 Державним підприємством «Морський торговельний порт «Південний» сформовані заперечення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалою суду від 12.02.2026 задоволена заява представника Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» адвоката Соколової А.Д. про проведення судового засідання 18.02.2026 об 11 год. 20 хв. в режимі відеоконференції у справі 908/2881/25 поза межами приміщення суду.
Судове засідання 18.02.2026 проводилось в режимі відеоконференцзв`язку.
Відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України, суд під час судового розгляду справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). За заявою будь-кого з учасників справи або за ініціативою суду повне фіксування судового засідання здійснюється за допомогою відеозаписувального технічного засобу (за наявності в суді технічної можливості та за відсутності заперечень з боку будь-кого з учасників судового процесу).
18.02.2026 суд оголошує заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Експертно-технічний центр промислової безпеки» про ухвалення додаткового рішення у справі № 908/2881/25, у якій відповідач просить суд стягнути з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Експертно-технічний центр промислової безпеки» понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 264 грн 60 коп. Також, Товариство з обмеженою відповідальністю «Експертно-технічний центр промислової безпеки» просить суд провести судове засідання з приводу слухання даної заяви у судовому засіданні без участі сторони відповідача.
В обґрунтування прийняття додаткового рішення про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу, відповідач зазначає, що ним було заявлено наступний попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу: складання відзиву на позовну заяву - 5 000 грн.; складання заперечень на відповідь на позовну заяву - 3 000 грн., в сього 8 000 грн. Зазначає, що фактична сума витрат на професійну правничу допомогу відповідно до актів приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) складає 14 000 грн. Зазначає, що виходячи з того, що позовні вимоги позивача задоволено частково, а саме позов задоволено на 98,11% від ціни позову, то й відповідач просить суд стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1,89%, а саме: 14 000 х 1,89% = 264, 60 грн.
18.02.2026 представник позивача заперечує проти заяви про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат. Вважає, що відповідач просить стягнути з позивача 264 грн. 60 коп. витрат на професійну правничу допомогу посилаючись на те, що позовні вимоги задоволено частково на 98,11 % від ціни позову. Вважає зазначені доводи відповідача формальними та не враховують фактичні обставини справи. Зазначає, що різниця між заявленою та стягнутою суму є незначною та має очевидний арифметичний характер, та таке незначне уточнення розміру пені не вплинуло на вирішення спору по суті та не свідчить про зміну результату розгляду справи. Вказує, що фактичні вимоги Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» задоволено повністю, а зменшення розміру стягнення має виключно технічний характер і не є наслідком доведеності заперечень відповідача чи результатом ефективного захисту з його боку.
Відповідно до ч. 4 ст. 244 ГПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Розглянувши матеріали справи та заяву про ухвалення додаткового рішення у справі № 908/2881/25 - Товариства з обмеженою відповідальністю «Експертно-технічний центр промислової безпеки» суд
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 03.02.2026 у справі № 908/2881/25, позовні вимоги позовні вимоги Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» задоволено частково: стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Експертно-технічний центр промислової безпеки» на користь Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» пеню в сумі 6 925 грн 86 коп., штраф в сумі 2 807 грн 78 коп., судовий збір в сумі 2 970 грн 87 коп. В іншій частині позову відмовлено.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Експертно-технічний центр промислової безпеки» в ухваленні додаткового рішення у справі № 908/2881/25 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Статтею 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з вимогами ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Так, між адвокатом Вишняковим Дмитром Олександровичем, далі Адвокат, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Експертно-технічний центр промислової безпеки», далі Клієнт, укладено договір про надання правничої допомоги від 14.06.2024.

Відповідно до п. 1.1. Договору Адвокат бере на себе зобов`язання надати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а Клієнт зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені Сторонами.

Умовами п. 2.1 Договору сторони домовились, що Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2027 включно.

Пунктом п.п. 3.1 та 3.2 Договору сторони узгодили, що за правову допомогу, передбачену в п.п. 1.2. Договору Замовник сплачує Адвокату винагороду у наступному розмірі: складання позовної заяви, відзиву, апеляційної та касаційної скарг відзиву на апеляційні та касаційні скарги, вартістю 5000,00 грн; складання відповіді на відзив та заперечень вартістю 3000,00 грн; складання інших заяв/клопотань/заперечень вартістю 2000,00 грн; представництво інтересів у судових засіданнях вартістю 3000,00 грн/судодень; складання адвокатських запитів вартістю 1000,00 грн. За результати надання правничої допомоги складається акт, що підписується Сторонами. В акті вказується обсяг наданої Адвокатом правничої допомоги та загальну суму винагороди Адвоката. В ціну Договору не включені фактичні витрати щодо виконання Адвокатом зобов`язань за Договором.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Експертно-технічний центр промислової безпеки» та адвокатом Вишняковим Дмитром Олександровичем складений акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 02.02.2026 до договору про надання правничої допомоги від 14.06.2024, відповідно до якого адвокатом в межах судової справи № 908/2881/25 було виконані наступні роботи (надано такі послуги): 25.11.2025 - підготування та подача до суду відзиву на позову заяву вартість 5000,00 грн; 08.12.2026 - участь у судовому засідання вартістю 3000,00 грн; 03.12.2026 - участь у судовому засіданні вартістю 3000,00 грн; загальна вартість робіт (послуг) складає 11000,00 грн.

Також, адвокатом Вишняковою Наталію Василівною, далі Адвокат, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Експертно-технічний центр промислової безпеки», далі Клієнт, укладено договір про надання правничої допомоги від 08.01.2026.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Експертно-технічний центр промислової безпеки» та адвокатом Вишняковою Наталію Василівною складений акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 02.02.2026 до договору про надання правничої допомоги від 14.06.2024, відповідно до якого адвокатом в межах судової справи № 908/2881/25 було виконані наступні роботи (надано такі послуги): 08.01.2026 - участь у судовому засіданні вартістю 3000,00 грн; загальна вартість робіт (послуг) складає 3000,00 грн.

У відзиві на позовну заяву Товариство з обмеженою відповідальністю «Експертно-технічний центр промислової безпеки» просило суд у позові відмовити, стягнути з позивача на користь відповідача понесені судові витрати, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу.

В рішенні Господарського суду Запорізької області від 03.02.2026 у справі № 908/2881/25 було зазначено, що відповідно до вимог ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, у відзиві на позовну заяву відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог позивача, та просив суд у позові відмовити.

Також, у вказаному відзиві відповідачем був наданий контррозрахунок ціни позову в частині стягнення пені: 18718,55 х 0,5 х 76 : 100 = 7019,46 грн.

Відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/20, Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis рішення ЄСПЛ у справі «East/West» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West., заява № 19336/04, § 268)).

Верховний Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04).

Надаючи оцінку понесеним стороною витрат на адвоката з обсягом наданих ним послуг і виконаних робіт, судом з`ясовується, які конкретно роботи (послуги) виконав (надав) адвокат. При цьому, суд враховує не лише, чи передбачено виконання цих робіт договором, але й чи відповідають вони критерію необхідності - чи було їх вчинення обов`язковим, і чи доцільним було їх виконання - чи вплинули вони на перебіг розгляду справи.

Розглядаючи спір у справі № 908/2881/25 при перевірки розрахунку сумі пені судом встановлено, що позивачем не вірно визначено строк нарахування заборгованості.

«Так датою початку нарахування строку порушення відповідачем зобов`язань за договором позивачем визначено 17.10.2024, тоді як 30 календарних днів з 17.09.2024 (дати заявки позивача) спливають 17.10.2024 включно, з урахуванням приписів ст. 253 ЦК України. Отже датою початку прострочення виконання відповідачем зобов`язань за Договором від 23.07.2024 № Т/ВГЕ-238/24 є 18.10.2024.

Також, позивачем при розрахунку періоду пені враховано день фактичного виконання відповідачем зобов`язань на Договором, а саме день підписання акту надання послуг № Т/ВГЕ-238/24 від 31.12.2024

Відповідно до ч. 1 ст. 255 ЦК України якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції.

Правовий аналіз норм законодавства свідчить про те, що пеня може бути нарахована лише за кожен повний день прострочення виконання зобов`язання, а день фактичної поставки товару не включається до періоду часу, за який може здійснюватися стягнення пені.

Отже період за який повинна нараховуватись пеня з 18.10.2024 до 30.12.2024, що складає 74 дні, а стягненню з відповідача підлягає сума пені в сумі 6 925 грн 86 коп.

В частині стягнення пені в сумі 187 грн 19 коп. слід відмовити.»

Отже, відповідно до мотивувальної частини рішення від 03.02.2026 у справі № 908/2881/25 саме судом було встановлено вірний період, за який повинна стягуватися пеня, що в свою чергу спричинило її перерахування саме судом.

Крім того, слід також враховувати розмір відсотків задоволених позовних вимог.

Так, рішенням суду від 03.02.2026 стягнуто з відповідача в тому числі пеню в сумі 6 925 грн 86 коп., в частині пені в розмірі 187 грн 19 коп. відмовлено, що у відсотковому розмірі складає:

- задоволено 98,11% пені,

- відмовлено 1,89% пені,

що є не є співмірним розміром, а отже суд висновує, що часткове задоволення позову не завжди призводить до стягнення витрат на правничу допомогу з позивача на користь відповідача.

За вказаних обставин, суд відмовляє у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Експертно-технічний центр промислової безпеки» про ухвалення додаткового рішення у справі № 908/2881/25.

Згідно ч. 5 ст. 244 ГПК України додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст. 42, 129, 232, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Експертно-технічний центр промислової безпеки» у задоволені заяви про ухвалення додаткового рішення у справі № 908/2881/25.

Додаткове рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 ГПК України.

Додаткове рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Додаткове рішення оформлене і підписане 25.02.2026.

Повний текст додаткового рішення розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя С.С. Дроздова