СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року м. Харків Справа № 922/3128/25

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Білоусова Я.О., суддя Мартюхіна Н.О.,

за участі секретаря судового засідання Борсук В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця Єременко Зої Іванівни (вх.№2620Х) на рішення Господарського суду Харківської області від 17.11.2025 (рішення ухвалено суддею Ємельяновою О.О. в приміщенні Господарського суду Харківської області 17.11.2025, повне рішення складено 17.11.2025) у справі №922/3128/25

за позовом Харківської міської ради, 61003, м. Харків, м-н. Конституції, буд. 7

до фізичної особи - підприємця Єременко Зої Іванівни, АДРЕСА_1

про стягнення 597188,12 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Харківської області від 17.11.2025 у справі №922/3128/25 позов задоволено, стягнуто з фізичної особи - підприємця Єременко Зої Іванівни на користь Харківської міської ради безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 597188,12 грн. за використання земельної ділянки по АДРЕСА_2 з кадастровим номером :02:007:0012 за період з 02.04.2017 року по 31.12.2019 року, стягнуто з фізичної особи - підприємця Єременко Зої Іванівни на користь Харківської міської ради 8957,82 грн. судового збору.

Єременко Зоя Іванівна звернулася з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 17.11.2025 в повному обсязі та відмовити у задоволенні позовних вимог; звільнити (зменшити) судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Харківської області від 17.11.2025; стягнути судові витрати на користь відповідача, в тому числі судовий збір та витрати на правничу допомогу, докази про що будуть надані протягом 5 днів, після винесення судового рішення в порядку ч.8 ст.129 ГПК України.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на таке:

- Єременко З.І. на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 22.07.2016 № 1163 набуто право власності на нежитлові будівлі літ. «Ч-1» загальною площею 4,6 кв.м, літ. «Ц-1» загальною площею 21,1 кв.м, літ. «Ф-1» загальною площею 223,2 кв.м та нежитлові приміщення № 1-19, 21-35 в літ. «Г-1» загальною площею 521,8 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 , які належали ТОВ «Діомед». В свою чергу, земельна ділянка з кадастровим номером :02:007:0012 за адресою: пр. Героїв Харкова, 303, на якій знаходяться вказані нежитлові будівлі, знаходилась в оренді у ТОВ «Діомед» на підставі договору оренди землі. Тому, відповідачка не може вважатися такою, що безпідставно набула земельну ділянку, оскільки право користування земельною ділянкою було набуто нею на підставі ст. 120, 125 Земельного кодексу України та ст. 377 ЦК України;

- відповідно до рішення Харківської міської ради від 22.02.2017 №542/17 на 2017 рік ставка земельного податку складає 3% від нормативної вартості, проте позивачем при обрахунку безпідставно збережених коштів враховано ставку 4%;

- у витязі про оцінку від 13.05.2017 неправомірно вказаний коефіцієнт 2, замість коефіцієнта 1,2, який характеризує використання земельної ділянки для промисловості, що впливає на визначення нормативної грошової оцінки та суму позову.

До апеляційної скарги відповідачем надані, зокрема, відповідь Департаменту земельних відносин Харківської міської ради від 29.10.2025 на адвокатський запит від 30.09.2025; рішення Харківської міської ради від 22.08.2018 №1185/18 «Про надання юридичним та фізичним особам дозволу на розроблення документації із землеустрою для експлуатації та обслуговування будівель і споруд» з додатком №1; договір оренди від 10.06.2004 укладений між Харківською міською радою та ТОВ «Діомед».

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.12.2025 відстрочено Єременко Зої Іванівні сплату судового збору в розмірі 10749,38 грн за подання апеляційної скарги до ухвалення судового рішення за наслідками розгляду апеляційної скарги; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи - підприємця Єременко Зої Іванівни (вх.№2620Х) на рішення Господарського суду Харківської області від 17.11.2025 у справі №922/3128/25; повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться 10.02.2026.

Ухвалою Господарського суду Харківської області надійшла від 03.02.2026 виправлено описку, допущену при виготовленні повного тексту рішення від 17.11.2025 на 11 сторінці у 10 абзаці мотивувальної частини рішення, та ухвалено вважати вірним у наступній редакції: «Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про задоволення позовних про стягнення із відповідача безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 597188,12 грн. за використання земельної ділянки по просп. Героїв Харкова, 303 у м. Харкові з кадастровим номером :02:007:0012 за період з 02.04.2017 року по 31.12.2019 року».

09.02.2026 від відповідача надійшла заява на виконання ухвали суду від 22.12.2025 з проханням долучити до матеріалів справи квитанцію №7893-0294-0494-5961 від 09.02.2026 про сплату судового збору в сумі 10749,38грн.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.02.2026 оголошено перерву у судовому засіданні до 17.02.2026.

16.02.2026 від позивача надійшли додаткові пояснення по справі, в яких він просить визнати поважними причини пропуску строку для подання доказів, зокрема: заяв про проведення обстеження земельної ділянки від 07.11.2017 та від 13.07.2017; заяви ФОП Єременко З.І. від 22.09.2016; заяви ТОВ «Діомед» від 22.09.2016; заяви ФОП Єременко З.І. про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зі зміною цільового призначення від 21.05.2018; акта обстеження земельної ділянки від 30.11.2017 №1173/17; свідоцтва про право власності від 22.07.2016.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги. Також, заявив клопотання про стягнення понесених витрат на правничу допомогу.

Представник позивача проти вимог апеляційної скарги заперечував.

Стосовно наданих сторонами в суді апеляційної інстанції додаткових доказів, колегія суддів зазначає, що не вбачає підстав для їх прийняття з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (частина третя статті 269 ГПК України).

Наведені положення визначають обов`язкову сукупність умов для вирішення питання про прийняття доказів апеляційним судом, а саме: (1) винятковість випадку та (2) причини неподання доказів у першій інстанції, що об`єктивно не залежать від учасника справи, а також (3) покладення тягаря доведення цих обставин на учасника справи, який ці докази подає (близький за змістом висновок викладений у постановах Верховного Суду від 13.04.2021 у справі № 909/722/14, від 01.07.2021 у справі №46/603).

Верховний Суд сформулював усталений правовий висновок про те, що єдиний винятковий випадок, коли можливе прийняття судом, у тому числі апеляційної інстанції, доказів з порушеннями встановленого процесуальним законом порядку, - це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії з причин, що не залежали від нього, тягар доведення яких покладений на учасника справи (подібні за змістом висновки щодо застосування статті 269 ГПК України викладено Верховним Судом, зокрема, у постановах від 18.06.2020 у справі № 909/965/16, від 26.02.2019 у справі № 913/632/17, від 13.01.2021 у справі № 10/Б-921/1442/2013).

Проте, надані сторонами документи не були предметом дослідження в місцевому господарському суді, при цьому ні позивач, ні відповідач не надали докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від них, у зв`язку з чим у апеляційного господарського суду відсутні підстави приймати їх до розгляду.

Окрім того, відповідно до положень ст. 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи. У разі подання заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, особа, яка подала цей документ, може просити суд до закінчення підготовчого засідання виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів.

Проте, сторони, які мали подати докази разом із позовною заявою та відзивом на позов, не скористалися таким правом і не повідомляли суд про неможливість їх подання у встановлений строк з об`єктивних причин.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.

Харківська міська рада звернулась до Господарського суду Харківської області із позовом до фізичної особи - підприємця Єременко Зої Іванівни про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 597188,12 грн за використання земельної ділянки по просп. Героїв Харкова, 303 у м. Харкові з кадастровим номером :02:007:0012 за період з 02.04.2017 року по 31.12.2019 року.

В обґрунтування позовних вимог Харківська міська рада зазначає, що нею на підставі частини 2 статті 83 Земельного кодексу України проведено комплекс перевірочних заходів з питань використання та охорони земель територіальної громади міста Харкова, додержання вимог земельного законодавства щодо земельної ділянки, яка розташована за адресою: м. Харків, Героїв Харкова, 303.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна право власності на нежитлові будівлі: літ. «Ч-1» загальною площею 4,6 кв.м, літ. «Ц-1» загальною площею 21,1 кв.м, літ. «Ф-1» загальною площею 223,2 кв.м та нежитлові приміщення №№ 1-19, 21-35 в літ. «Г-1» загальною площею 521,8 кв.м з у період з 22.07.2016 по 24.04.2024 зареєстровано за Єременко З.І. на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів № 1163 від 22.07.2016; з 25.04.2024 по теперішній час за Єременком К.В. на підставі договору дарування № 2464 від 25.04.2024. Вищевказана нежитлова будівля розташована по АДРЕСА_2 на земельній ділянці комунальної власності з кадастровим номером :02:007:0012 загальною площею 0,3217 га, дата державної реєстрації земельної ділянки - 12.08.2004. Земельна ділянка належить до земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення; вид використання земельної ділянки: для експлуатації та обслуговування нежитлових приміщень.

Позивач вважає, що ФОП Єременко З.І. з дати набуття права власності на нерухоме майно (22.07.2016) по дату відчуження (25.04.2024) використовувала вказану земельну ділянку без виникнення права власності/користування та без державної реєстрації цих прав у відповідності до ст. 125, 126 Земельного кодексу України, та зазначає, що факт використання відповідачкою земельної ділянки з кадастровим номером :02:007:0012, площею 0,3217 га по просп. Героїв Харкова, 303у м. Харкові без виникнення права власності/користування та без державної реєстрації цих прав встановлено рішенням Господарського суду Харківської області від 27.06.2024 у справі №922/473/24 за позовом Харківської міської ради до ФОП Єременко З.І., яким стягнуто з останньої безпідставно збережені кошти у вигляді орендної плати в сумі 2466901,79 грн за використання вищевказаної земельної ділянки за період з 01.01.2020 по 28.02.2022.

Згідно з листом Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 31.07.2025 № 16470/5/20-40-24-05-06 3 ФОП Єременко 3.І. у період з 02.04.2017 по 31.12.2019 плату за землю не нараховувала і не сплачувала.

Оскільки, відповідачка у період з 02.04.2017 по 31.12.2019 не сплачувала у встановленому законодавчими актами розмірі плату за користування земельною ділянкою по АДРЕСА_2 , внаслідок чого зберегла за рахунок Харківської міської ради як власника земельної ділянки за вказаною адресою майно - грошові кошти у розмірі орендної плати у сумі 597188,12 грн, позивач звернувся до суду з даним позовом.

До позову Харківською міською радою надано: інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 08.08.2025 №438713340 за параметрами запиту за адресою: АДРЕСА_2 ; витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером :02:007:0012 (НВ-017 від 17.05.2017); витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 13.05.2017; лист ГУ ДПС у Харківській області від 08.08.2025; розрахунок суми безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки комунальної форми власності на території м. Харкова; рішення Господарського суду Харківської області від 27.06.2024 у справі №922/473/24.

Заперечуючи проти позову відповідачка зазначає, що звертаючись з позовом про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за період з 02.04.2017 по 31.12.2019, позивачем використовуються витяг з технічної документації про нормативу грошову оцінку від 13.05.2017, а також ставка 4% від нормативної грошової оцінки. Крім того, рішенням Харківської міської ради від 19.04.2017 №608/17 відповідачу надано в оренду строком до 30.04.2022 спірну земельну ділянку; припинено право користування ТОВ «Діомед»; договір оренди земельної ділянки визнано таким, що втратив чинність. Актом обстеження земельної ділянки за адресою: м .Харків, пр. Героїв Харкова, 303, кадастровий номер :02:007:0012, площею 0,3217 визначено, що вказана земельна ділянка перебувала в користуванні ТОВ «Діомед» на підставі договору оренди землі від 10.06.2004, право оренди припинено 21.10.2017 на підставі угоди про розірвання від 26.09.2017. Таким чином, відповідачка стверджує, що до 21.10.2017 вищевказана земельна ділянка була офіційно в оренді у іншої особи ТОВ «Діомед», стягнення недоотриманої плати за період з квітня по жовтень 2017 року є намаганням отримати позивачем подвійну плату за земельну ділянку. Також, відповідач просить застосувати наслідки спливу строку позовної давності.

До відзиву відповідачкою надано: акт обстеження земельної ділянки за адресою: м. Харків, просп. Героїв Харкова, 303, кадастровий номер :02:007:0012 від 12.12.2023; адвокатський запит в порядку ст. 20, 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 30.09.2025; інформацію Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку з кадастровими номерами: :02:007:0012 та :02:007:0032 від 30.09.2025; рішення Харківської міської ради №608/17 від 19.04.2017; рішення Господарського суду Харківської області від 30.05.2014 у справі №922/1214/14.

Приймаючи оскаржуване рішення про задоволення позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що обставини справи свідчать, що відповідач використовуючи без правовстановлюючих документів у період з 03.04.2017 року по 31.12.2019 рік земельну ділянку з кадастровим номером :02:007:0012 загальною площею 0,3217 га, яка розташована за адресою: м. Харків, просп. Героїв Харкова, буд 303, не сплачував за її користування плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі, внаслідок чого зберіг за рахунок Харківської міської ради як власника земельної ділянки за вказаною адресою майно - грошові кошти у розмірі орендної плати у сумі 597188,12 грн., а тому позивач правомірно просить суд стягнути з відповідача на користь позивача як безпідставно збережені кошти на підставі статей 1212-1214 Цивільного кодексу України. При цьому, відповідачем в порушення вимог Господарського процесуального кодексу України, не надано до суду будь-яких документів, щодо сплати за землю у період з 02.04.2017 по 31.12.2019 чи будь-яких доказів щодо наявності права власності у відповідача на земельну ділянку із кадастровим номером :02:007:0012. Місцевий господарський суд також зазначив, що будь-яких доказів на підтвердження не користування ФОП Єременко З.І. земельною ділянкою загальною площею 0,3217 га, що розташована за адресою: м. Харків, просп. Московському, 303, з кадастровим номером :02:007:0012 за період з 02.04.2017 по 31.12.2019, або сплати іншою особою орендної плати матеріали справи не містять. Самі лише посилання на обставини, які не підтвердженні належними доказами, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 597188,12 грн за користування вказаною земельною ділянкою. Щодо клопотання відповідача про застосування строку позовної давності суд зазначив, що строки позовної давності для стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 597188,12 грн за використання земельної ділянки за період з 02.04.2017 по 31.12.2019 не сплили, у зв`язку із чим, дійшов висновку про помилковість тверджень відповідача про пропущення позивачем строку позовної давності.

Проте, колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи таке.

Відповідно до ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно зі ст. 46 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу: 1) позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу; 2) позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження; 3) відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Статтею 162 ГПК України передбачено, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити, зокрема, зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову;

Позовна заява обов`язково повинна містити предмет позову та підстави позову. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Слід зазначити, що правові підстави позову - це зазначена у позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Підставу позову становлять фактична й правова підстава.

Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача.

Таким чином, особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Водночас, у господарському судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Тому суд вирішує спір у межах заявлених позивачем вимог, а саме, виходячи зі змісту заявлених вимог та обставин, якими їх обґрунтовує позивач.

Тож, попри обов`язок суду вирішити наявний між сторонами спір з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів відповідних осіб, предмет та підстави позову визначаються та можуть в установленому порядку змінюватися тільки позивачем, тоді як суд позбавлений права на відповідну процесуальну ініціативу (подібні висновки, викладені в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.03.2019 у справі №908/1165/17, від 06.11.2019 у справі № 909/51/19, від 25.03.2020 у справі №5023/1123/12, від 16.09.2021 у справі №922/3059/16).

Предметом позову у справі є стягнення з ФОП Єременко З.І. на користь Харківської міської ради безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати в сумі 597188,12 грн (за період з 02.04.2017 по 31.12.2019), визначеної на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 13.05.2017.

Положення глави 83 ЦК України визначають загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 08.08.2025 №438713340 (далі - інформаційна довідка від 08.08.2025) нежитлові будівлі: літ. «Ч-1» загальною площею 4,6 кв.м., літ. «Ц-1» загальною площею 21,1 кв.м., літ. «Ф-1» загальною площею 223,2 кв.м та нежитлові приміщення № 1-19, 21-35 в літ. «Г-1» загальною площею 521,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 у спірний період належали ФОП Єременко З.І. на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 22.07.2016 року №1163. До цього, вказані нежитлові приміщення належали на праві власності ТОВ «Діомед» на підставі свідоцтва про право власності, б/н, 01.01.2005.

Згідно з актом обстеження земельної ділянки від 12.12.2023 за адресою: АДРЕСА_2 , на земельній ділянці з кадастровим номером :02:007:0012 площею 0,3271 га за адресою: АДРЕСА_2 розташовані нежитлові будівлі: літ. «Ч-1», «Ц-1», «Ф-1», «Г-1» право власності на які, станом на час обстеження, зареєстроване за Єременко З.І.

З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-017 від 17.05.2017 вбачається, що 12.08.2004 проведено державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :02:007:0012 площею 0,3271 га за адресою: м. Харків, просп. Московський, 303, власник земельної ділянки Харківська міська рада. Також, у даному витязі міститься інформація про оренду земельної ділянки: орендар ТОВ «Діомед», дата державної реєстрації речового права 26.03.2015, строк дії речового права 01.08.2053.

З інформаційної довідки від 08.08.2025 вбачається, що 26.03.2015 проведено державну реєстрацію права власності земельної ділянки з кадастровим номером :02:007:0012 (номер запису 9233255). Також, 26.03.2015 проведено реєстрацію іншого речового права: право оренди земельної ділянки (номер запису 9234214). Для державної реєстрації були надані: договір оренди землі, серія та номер: б/н, виданий 10.06.2004, видавник: Харківська міська рада Харківської області; договір зареєстровано у Харківській філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсах» в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі (книга №4) від 10.06.2004 за №8217/04; акт встановлення меж земельної ділянки на місцевості, серія та номер: 6253, виданий 01.12.2003, видавник: Харківське міське управління земельних ресурсів; додаткова угода до договору оренди землі, зареєстрованого 10.06.2004, що вказана укладеною відповідно до рішення суду, серія та номер: 922/3515/14, виданий 06.10.2014, видавник: Господарський суд Харківської області. Земельна ділянка надана для експлуатації та обслуговування нежитлових приміщень. Строк дії: 01.08.2053, з правом пролонгації, додаткові відомості: забороняється самовільна забудова земельної ділянки; заборона зміни цільового призначення земельної ділянки. Орендодавцем за договором оренди є Харківська міська рада, орендар ТОВ «Діомед». Нормативна грошова оцінка земельної ділянки відповідно до витягу з технічної документації №214 від 24.09.2013 становить 1718682 грн; розмір орендної плати за земельну ділянку згідно з розрахунком №495/14 від 08.11.2013 на рік становить 3% від нормативної грошової оцінки і складає 51560,46 грн, або в місяць 4296,71 грн.

Отже, земельна ділянка з кадастровим номером :02:007:0012 станом на момент набуття права власності на нерухоме майно Єременко З.І. (22.07.2016) перебувала у користуванні попереднього власника нежитлових приміщень - ТОВ «Діомед» на підставі договору оренди.

За приписами статей 2, 3 Земельного кодексу України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них.

Земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Земельні відносини, що виникають при використанні надр, лісів, вод, а також рослинного і тваринного світу, атмосферного повітря, регулюються цим Кодексом, нормативно-правовими актами про надра, ліси, води, рослинний і тваринний світ, атмосферне повітря, якщо вони не суперечать цьому Кодексу.

Питання переходу права на земельну ділянку у разі переходу права на жилий будинок, будівлю, споруду, що розміщені на ній, врегульовано, зокрема, статтею 120 Земельного кодексу України, згідно з частинами першою та другою якої у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Згідно з положеннями статті 141 Земельного кодексу України однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

За приписами частини третьої статті 7 Закону України «Про оренду землі» до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

У розумінні наведених положень законодавства при виникненні в іншої особи права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, право попереднього власника або користувача припиняється в силу прямої вказівки закону без припинення у цілому договору оренди земельної ділянки. Відповідно, новий власник об`єкта нерухомості, якому переходить право оренди, набуває права оренди за чинним договором оренди, а не у порядку повторного надання земельної ділянки, тобто має місце заміна сторони у зобов`язанні.

Тобто особа, яка набула право власності на це нерухоме майно, фактично стає орендарем земельної ділянки, на якій воно розміщене, у тому ж обсязі та на умовах, як і у попереднього власника. При цьому договір оренди цієї земельної ділянки щодо попереднього її користувача (попереднього власника нерухомого майна) припиняється відповідним договором, на підставі якого новим власником набуто право власності на розташоване на цій земельній ділянці майно. Ця правова позиція є усталеною та викладена у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 915/672/17, від 17.04.2018 у справі № 922/2883/17, від 30.05.2018 у справі № 908/1990/17, від 05.06.2018 у справі № 920/717/17, від 20.06.2018 у справі № 913/661/17, від 27.06.2018 у справі № 921/613/17-г/17, від 05.09.2018 у справі № 904/9027/17, від 04.10.2018 у справі № 904/326/18, від 04.06.2019 у справі № 914/1925/18, від 26.11.2019 у справі № 917/92/19.

Подібна правова позиція, що у розумінні наведених положень законодавства при виникненні в іншої особи права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, право попереднього власника або користувача припиняється в силу прямої вказівки закону без припинення у цілому договору оренди земельної ділянки, відповідно, новий власник об`єкта нерухомості, якому переходить право оренди, набуває право оренди за чинним договором оренди, а не у порядку повторного надання земельної ділянки, тобто має місце заміна сторони у зобов`язанні, викладена у постановах Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 922/3655/17, від 05.09.2018 у справі №904/9027/17, від 07.11.2018 у справі № 910/20774/17, від 29.11.2018 у справі №915/1416/17, від 06.12.2018 у справі № 902/1592/15, від 27.02.2019 у справі № 913/661/17 від 06.03.2019 у справі № 914/2687/17, від 04.06.2019 у справі № 914/1925/18, від 26.11.2019 у справі № 917/92/19.

Враховуючи викладене, після відчуження об`єкта нерухомості, розташованого на орендованій земельній ділянці, договір оренди землі у відповідній частині припиняється щодо відчужувача, однак діє на тих самих умовах стосовно нового власника нерухомості, який з моменту набуття такого права набуває також право оренди земельної ділянки, на якій це майно розміщене, а отже й відповідні права та обов`язки. Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 29.08.2018 у справі № 920/675/17, від 26.11.2019 у справі № 917/92/19, від 18.02.2020 у справі № 907/132/19.

Тобто у разі переходу права власності на нерухомість заміна орендаря земельної ділянки у відповідному чинному договорі оренди землі відбувається автоматично, в силу прямої норми закону, не залежно від того, чи відбулося документальне переоформлення орендних правовідносин шляхом внесення змін у договір стосовно орендаря, оскільки переоформлення лише формально відображає те, що прямо закріплено в законі.

З урахуванням наведених вище норм законодавства України та обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що з урахуванням набуття права власності на об`єкти нерухомого майна, які розміщені на земельній ділянці з кадастровим номером :02:007:0012 площею 0,3271 га за адресою: АДРЕСА_2 , до ФОП Єременко З.І. перейшло право оренди на вказану земельну ділянку на тих самих умовах, яке раніше належало ТОВ «Діомед» на підставі договору оренди від 10.06.2004.

Позивач не заперечує обставин користування земельною ділянкою попереднім власником нерухомого майна на підставі договору оренди, проте зазначає, що такий договір було розірвано з ТОВ «Діомед», про що свідчить, зокрема, запис в державному реєстрі про припинення речового права, а також рішення Харківської міської ради від 19.04.2017 №608/17.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими доводами позивача, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно зі ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Дійсно в інформаційній довідці від 08.08.2025 міститься інформація про те, що 27.10.2017 зареєстровано припинення іншого речового права на підставі угоди про розірвання договору оренди землі номер запису про інше речове право: 9234214 від 23.03.2015, серія та номер: б/н, виданий 26.09.2017, видавник: Харківська міська рада.

Сторонами до суду першої інстанції не надавалися ні договір оренди земельної ділянки, ні угода про розірвання договору оренди, тому дослідити умови припинення, розірвання вказаного договору не вбачається можливим.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що після відчуження об`єкта нерухомості, розташованого на орендованій земельній ділянці, договір оренди землі у відповідній частині припинився щодо відчужувача ТОВ «Діомед», а ФОП Єременко З.І. фактично стала у спірний період орендарем земельної ділянки, на якій воно розміщене, у тому ж обсязі та на умовах, як і у попереднього власника.

Доказів розірвання договору оренди землі з новим користувачем у спірний період матеріали справи не містять.

Колегія суддів вважає безпідставним посилання сторін на рішення Харківської міської ради від 19.04.2017 №608/17 «Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд», відповідно до п. 8 додатку 4 якого надано фізичній особі-підприємцю Єременко Зої Іванівні в оренду строком до 30.04.2022 року земельну ділянку площею 0,3271 га (кадастровий номер :02:007:0012) за рахунок земель промисловості, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, що належить територіальній громаді м. Харкова для експлуатації та обслуговування нежитлових приміщень по просп. Московському, 303 (Індустріальний район); припинено ТОВ «Діомед» право користування земельною ділянкою площею 0,3271 га (кадастровий номер :02:007:0012) по просп. Московському, 303 за добровільною відмовою; визнано договір оренди землі, номер запису про інше речове право: 9234214 від 26.03.2015 року таким, що втратив чинність, з огляду на таке.

По-перше, станом на час прийняття органом місцевого самоврядування вказаного рішення право користування спірною земельною ділянкою ТОВ «Діомед» припинено в силу закону, а тому не потребувало прийняття окремого рішення. По-друге, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається. По-третє, рішенням Харківської міської ради 27.02.2019 № 1467/19 «Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд» (міститься в загальному доступі) внесено зміни у додаток 4 до рішення 12 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 19.04.2017 № 608/17, шляхом скасування, зокрема, п.8 - фізична особа - підприємець Єременко 3.1. просп. Московський, 303.

Колегія суддів не може прийняти до уваги посилання позивача на рішення Господарського суду Харківської області від 27.06.2024 у справі №922/473/24 в обґрунтування факту використання відповідачкою земельної ділянки з кадастровим номером :02:007:0012, площею 0,3217 га по просп. Героїв Харкова, 303 у м. Харкові без виникнення права власності/користування та без державної реєстрації цих прав, оскільки предметом та підставою позову у вказаній справі було стягнення з ФОП Єременко З.І. безпідставно збережених коштів у сумі 2466901,79 грн за використання зазначеної земельної ділянки в інший період, а саме з 01.01.2020 по 28.02.2022.

Колегія суддів зазначає, що за встановлених судом апеляційної обставин набуття відповідачкою права власності на об`єкти нерухомого майна, які розміщені на земельній ділянці з кадастровим номером :02:007:0012 площею 0,3271 га за адресою: АДРЕСА_2 , та переходу до ФОП Єременко З.І. права оренди на вказану земельну ділянку на тих самих умовах, яке раніше належало ТОВ «Діомед» на підставі договору оренди від 10.06.2004, чого помилково не врахував суд першої інстанції під час вирішення даного спору, такі обставини виключають можливість застосування до спірних правовідносин положень статті 1212 Цивільного кодексу України, позаяк у наведеному випадку не йдеться про набуття або збереження майна за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала, що є однією з обов`язкових ознак кондикційних зобов`язань. Тому, в даному випадку відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідачки безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки.

Оскільки суд апеляційної інстанції відмовляє у позові з підстав його необґрунтованості, колегія суддів не розглядає клопотання про застосування строку позовної давності.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За загальними правилами судового процесу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ст. 74 ГПК України).

Згідно ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень статті 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого господарського суду.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця Єременко Зої Іванівни задовольнити.

Рішення Господарського суду Харківської області від 17.11.2025 у справі №922/3128/25 скасувати.

Прийняти нове рішення.

У задоволенні позову відмовити повністю.

Стягнути з Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н. Конституції, буд. 7, ) на користь фізичної особи - підприємця Єременко Зої Іванівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір, сплачений за розгляд апеляційної скарги, в сумі 10749,38 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 25.02.2026.

Головуючий суддя О.О. Крестьянінов

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя Н.О. Мартюхіна