ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"24" лютого 2026 р.м. ОдесаСправа № 916/4871/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Демешина О. А., розглянувши матеріали справи № 916/4871/25

За заявою боржника: фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 )

про неплатоспроможність

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.12.2025 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризації боргів, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, керуючим реструктуризацією майна боржника призначено арбітражного керуючого Мотальову-Кравець В. Ю.

Ухвалою господарського суду від 30.01.2026 заяву ТОВ «Фінансова компанія «Ел. Ен. Груп» про визнання грошових вимог до боржника фізичної особи ОСОБА_1 в сумі 28 620 грн заборгованості за кредитним договором, 4000 грн витрат на правничу допомогу, 5 324, 80 грн судового збору.

До суду надійшов відзив керуючого реструктуризацією про розгляд кредиторських вимог ТОВ «Фінансова компанія «Ел. Ен. Груп» до боржника, відповідно до якого вимоги кредитора визнані арбітражним керуючим частково, а саме заборгованість в сумі 16 620 грн (6 000 грн - тіло, 10 620 грн відсотки) та 5 324, 80 грн судового збору, в решті вимог в частині нарахування пені 12 000 грн, а також витрат на правничу допомогу 4000 грн - відхиляє.

Відповідно до ч. 6 ст. 119 Кодексу України з процедур банкрутства з метою виявлення всіх кредиторів здійснюється офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 122 Кодексу України з процедур банкрутства подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Так, публікація оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 відбулась 19.12.2025 за № 78004.

29.01.2026 до господарського суду надійшла заява ТОВ «Фінансова компанія «Ел. Ен. Груп» про визнання кредитором до боржника фізичної особи ОСОБА_1 з вимогами в сумі 28 620 грн заборгованості за кредитним договором, 4000 грн витрат на правничу допомогу, 5 324, 80 грн судового збору.

Вказана заборгованість виникла на підставі договору про надання споживчого кредиту № 2095027 від 07.02.2025, укладеного між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 , за умовами якого, надано кредит в сумі 6 000 грн терміном на 360 днів.

Переказ коштів здійснено на рахунок боржника через ТОВ «Пейтек» на суму 6000 грн, про що матеріали справи містять лист-повідомлення ТОВ «Пейтек» до ТОВ «Слон Кредит» від 05.11.2025.

В подальшому, ТОВ «Фінансова компанія «Ел. Ен. Груп» набуло право вимоги до боржника за вказаним кредитним договором, на підставі договору факторингу від 30.10.2025, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Ел. Ен. Груп» (фактор) та ТОВ «Слон Кредит» (клієнт).

Відповідно до наданого розрахунку загальна сума заборгованості ОСОБА_1 складає 28 620 грн, з яких: 6000 грн за тілом кредиту, 10 620 грн проценти за користування кредитом, 12 000 грн штраф.

Поряд з цим, заявник просить включити до вимог 4 000 грн витрати на правничу допомогу на підставі договору про надання правничої допомоги № 18092025 від 18.09.2025, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Ел. Ен. Груп» та адвокатом Сабура С.О.

Заявником також додано до заяви акт від 20.01.2026 прийому-передачі наданих послуг загальною вартістю - 4000 грн, підписаний обома сторонами, з детальним описом робіт.

Арбітражний керуючий у своєму відзиві заперечує в частині нарахування 12 000 грн штрафу, а також включення до вимог 4 000 грн витрат на правничу допомогу, як такі, що нараховано кредитором, на думку керуючого реструктуризацією, безпідставно.

В обґрунтування своїх доводів керуючий реструктуризацією, посилається на п. 18 Перехідних та прикінцевих положень Цивільного кодексу України, а саме, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Однак, в даному випадку, для вирішення питання врегулювання правовідносин, суд приймає до уваги положення спеціального закону, а саме Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до п. 6 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування» у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону.

Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані за період, зазначений у цьому пункті, за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем.

Наведений у вказаному вище п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" набрав чинності 10.06.2017, з врахуванням 30-денного строку 10.07.2017.

Отже, приписи п. 6 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування» застосовуються тільки для тих договорів, що укладені до цього періоду.

Приймаючи до уваги, що в даному випадку договір про надання споживчого кредиту був укладений з боржником 07.02.2025, тобто після строку визначеного п. 6 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування», застосовувати приписи цієї норми неможливо.

Така сама позиція наведена й у листі роз`ясненні НБУ від 15.01.2024: «Слід зазначити, що на договори споживчого кредиту, які будуть укладатися після спливу тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом No 3498-IX вимога пункту 6 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону не поширюється».

Таким чином, в силу наведених норм, ТОВ «Фінансова компанія «Ел. Ен. Груп» мало право на нарахування штрафних санкцій до дати відкриття провадження у цій справі про неплатопроможність фізичної особи ОСОБА_1 .

За таких обставин, суд вважає нарахування неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит - правомірним та таким, що підлягають сплаті боржником.

Також, арбітражний керуючий заперечує щодо включення до вимог кредитора понесених витрат на правничу допомогу в сумі 4000 грн.

Така позиція обґрунтована тим, що КУзПБ, як спеціального закону, на відміну від норм ГПК, не містить положень з розподілу витрат на правничу допомогу та порядку компенсації, отже включення таких вимог при розгляді заяви кредитора у справі про неплатоспроможність є, за змістом наданих заперечень, несправедливим.

Суд не приймає таку позицію сторін, з огляду на наступне.

Дійсно, аналіз положень КУзПБ, як спеціального нормативно-правового акту, свідчить про відсутність в ньому норм, які регулюють порядок розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Тому з урахуванням наведеного, для вирішення питання про розподіл судових витрат у справі про банкрутство мають бути застосовані загальні норми ГПК України.

Згідно ч.1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

В той час, як частина третя цієї ж статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, відносить, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Приймаючи до уваги наведену норму, а також положення КУзПБ щодо черговості задоволення вимог кредиторів, можна зробити висновок, що витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді не є у розумінні статті 1 КУзПБ зобов`язанням боржника перед кредитором, а є витратами понесеними в процесі розгляду грошових вимог кредитора, які мають спеціальний порядок відшкодування, передбачений нормами ГПК України та не можуть бути стягнуті окремо від цього провадження.

Витрати кредитора на професійну правничу допомогу, здійснені ним в процесі підготовки та розгляду судом його грошових вимог, підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів і належать до першої черги задоволення.

Така сама позиція викладена й у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 02.07.2024 у справі № 910/14892/22.

З врахуванням наведених норм, практики Верховного Суду, а також приймаючи до уваги надані та досліджені докази, такі як договір кредитора з адвокатом, а також акт прийому-передачі виконаних робіт з переліком наданих послуг та їх вартості, підписаний сторонами, суд вважає вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Ел. Ен. Груп» до боржника в частині витрати на правничу допомогу в сумі 4000 грн повністю обґрунтованими, підтвердженими належними доказами, та такими що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ч.1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 6 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною першою цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду.

Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, розглядаються господарським судом у порядку черговості їх отримання у судовому засіданні, яке проводиться після попереднього засідання господарського суду.

За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 47 Кодексу України з процедур банкрутства за результатами розгляду вимог окремого кредитора господарський суд постановляє ухвалу про їх визнання чи відхилення (повністю або частково), що не може бути оскаржена окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання.

Розглянувши заяву кредитора, дослідивши наявні докази, з аналізу наведених норм, суд вважає вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Ел. Ен. Груп» до боржника фізичної особи ОСОБА_1 обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та такими, що підлягають визнанню в сумі 28 620 грн заборгованості за кредитним договором, 4000 грн витрат на правничу допомогу, 5 324, 80 грн судового збору.

Керуючись ст. ст. 45, 122 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Визнати вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ел. Ен. Груп» до фізичної особи ОСОБА_1 в сумі 28 620 грн заборгованості за кредитним договором, 4000 грн витрат на правничу допомогу, 5324,80грн судового збору.

Ухвала набрала законної сили 24.02.2026

та може бути оскаржена в порядку ст.ст. 253-259 ГПК України

Повну ухвалу складено 24.02.2026.

Суддя О.А. Демешин