ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

26.02.2026 м.Дніпро Справа № 904/5851/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Мартинюка С.В. (доповідач)

суддів: Дарміна М.О., Чус О.В.

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ОКТАН ГРУП" про забезпечення позову під час апеляційного провадження відкритого за Товариства з обмеженою відповідальністю "АТЛАС АВТО ТРАНС АГ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.11.2025р. (суддя Бажанова Ю.А., повний текст рішення складено 24.11.2025р.) у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОКТАН ГРУП", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АТЛАС АВТО ТРАНС АГ", с. Златоустівка, Дніпропетровська область

про стягнення 655 846,15 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОКТАН ГРУП" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, у якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АТЛАС АВТО ТРАНС АГ" 450 216,12 грн. суми основного боргу, 102 916,09 грн. суми пені (подвійна облікова ставка НБУ), 81 231,40 грн. загальної суми інфляційного збільшення, 21 482,54 грн. 3% річних.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 24.11.2025р. у справі №904/5851/25 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "АТЛАС АВТО ТРАНС АГ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОКТАН ГРУП" 450 216,02 грн основної заборгованості, 82 332,87 грн пені, 21 482,54 грн 3% річних, 81 231,40 грн інфляційних втрат, 7 870,15 грн витрат по сплаті судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "АТЛАС АВТО ТРАНС АГ", через систему "Електронний суд", звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в яківй просить скасувати у повному обсязі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.11.2025р. у справі №904/5851/25 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.12.2025р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Кощеєв І.М. (доповідач), судді Чус О.В., Дармін М.О..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.12.2025р. витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи/копії матеріалів справи № 904/5851/25.

Матеріали справи № 904/5851/25 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 29.12.2025р. відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "АТЛАС АВТО ТРАНС АГ" про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АТЛАС АВТО ТРАНС АГ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.11.2025р. у справі № 904/5851/25 залишено без руху, надано апелянту строк для усунення недоліків.

Після усунення недоліків апеляційної скарги, ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.01.2026 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено апеляційну скаргу до розгляду в судове засідання на 29.04.2026.

24.02.2026 через систему "Електронний суд" від ТОВ "ОКТАН ГРУП" надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту (в межах позовних вимог: 643 132,98 грн.) на грошові кошти ТОВ "АТЛАС АВТО ТРАНС АГ" (ідентифікаційний код юридичної особи 37890581), зокрема, що знаходяться на всіх відкритих рахунках у банківських та інших фінансово-кредитних установах, а також рахунках, які будуть відкриті після винесення ухвали, в межах суми прийнятого Господарським судом Дніпропетровської області рішення.

Відповідно до змісту розпорядження Центрального апеляційного господарського суду №144/26 від 25.02.2026 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №904/5851/25 у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді-доповідача Кощеєва І.М.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.02.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Мартинюка С.В. (доповідач), судді Дармін М.О., Чус О.В.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 ГПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву Позивача про забезпечення позову, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, про наявність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Предметом позову у цій справі є вимога майнового характеру, яка частково задоволена судом першої інстанції - стягнуто 450 216,02 грн основної заборгованості, 82 332,87 грн пені, 21 482,54 грн 3% річних, 81 231,40 грн інфляційних втрат, 7 870,15 грн витрат по сплаті судового збору.

Згідно зі статтею 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Заходи до забезпечення позову можуть вживатися лише за умов, визначених статтею 136 Господарського процесуального кодексу, а саме: якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити:

- виконання рішення суду;

- ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі №753/22860/17).

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

При цьому частина четверта статті 137 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, апеляційний суд наголошує, що при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги,

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як вбачається з матеріалів справи Позивач, звертаючись до суду з позовом про стягнення збитків, просив суд апеляційної інстанції вжити, зокрема передбачений пунктом 1 частини першої статті 137 ГПК України, захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти відповідача в межах ціни позову.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Зі змісту цієї норми процесуального права вбачається, що під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на майно та/або грошові кошти, суд має виходити з того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватись та розпоряджатись грошовими коштами та/або майном, а тому може застосуватись у справі, у якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів.

Під забезпеченням позову у даному випадку слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. При цьому забезпечення позову має бути спрямоване проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову, Позивач посилається на те, що наявність заборгованості тривалий час негативно впливає на фінансовий стан підприємства, позбавляє його можливості забезпечити стабільну роботу, особливо в умовах воєнного стану.

Позивач наголошує, що наразі ТОВ «АТЛАС АВТО ТРАНС АГ» не обмежено в розпорядженні грошовими коштами, які знаходяться на його рахунках. При цьому, факт відсутності оплати за отриманий товар попри неодноразове нагадування (вимоги про сплату боргу), категорична зміна правової позиції, викладена в апеляційній скарзі порівняно з правовою позицією, заявленою під час розгляду справи судом першої інстанції, наявність боргу перед іншими установами та організаціями можуть бути достатньо обґрунтованим свідченням наміру відповідача ухилення від сплати коштів.

Крім того, Позивач звертає увагу суду на те, що проміжок часу між прийняттям судового рішення Господарським судом Дніпропетровської області (24.11.2025) та призначеною датою його перегляду (29.04.2026) є досить тривалим, а тому у позивача існує досить обґрунтоване припущення, що Відповідач в подальшому вчинятиме дії з метою уникнення відповідальності.

Позивач вважає, що виконання в майбутньому судового рішення у справі про стягнення грошових коштів, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язане з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості. Заборона відчуження або арешт майна, які накладаються судом для забезпечення позову про стягнення грошових коштів, мають на меті подальше звернення стягнення на таке майно у разі задоволення позову. При цьому обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештовані кошти фактично перебуватимуть у володінні власника, обмежується лише можливість розпоряджатися ними (в межах суми позову).

Як встановлено апеляційним судом та вбачається з матеріалів справи, предметом позову у цій справі є матеріально-правова вимога позивача до відповідача про стягнення збитків, внаслідок несплати Відповідачем поставленої продукції.

Зазначена вимога стосується стягнення грошових коштів та є вимогою майнового характеру, яка має чітко визначений розмір (ціну позову).

Апеляційним господарським судом принагідно враховано, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 06.10.2022 у справі №905/446/22, від 27.04.2023 у справі №916/3686/22, від 07.11.2024 у справі №915/538/24, у разі звернення з позовом про стягнення грошових коштів саме відповідач має доводити недоцільність чи неспівмірність заходів забезпечення, вжиття яких просить у суду позивач.

Наведений підхід щодо розподілу тягаря доказування обставин співмірності заходів забезпечення позову є логічним та раціональним, адже інформація щодо дійсного фінансового стану відповідача (у тому числі відомості стосовно наявності банківських рахунків, фінансово-економічний стан клієнта) у розумінні статті 60 Закону України "Про банки і банківську діяльність" є банківською таємницею, а тому саме відповідач має можливість більш повно доводити наведені обставини. Зокрема спростувати підстави для накладення арешту на грошові кошти на відкритих ним рахунках в банківських установах в межах оспорюваної суми; обґрунтувати, яким чином накладення арешту на грошові кошти відповідача на відкритих ним рахунках в банківських установах в межах оспорюваної суми порушує його права; зазначити про наявність у нього на відкритих ним рахунках в банківських установах достатньої кількості грошових коштів, про наявність іншого майна (із конкретизацією переліку та вартості), що в сукупності свідчитиме про можливість реального та фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову. Тобто спростувати обставини імовірності утруднення виконання рішення суду у справі в разі задоволення позову у випадку невжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту грошових коштів відповідача на відкритих ним рахунках в банківських установах та належного йому майна в межах спірної суми.

Суд наголошує, що відповідач не позбавлений права подати суду докази, які б дозволили оцінити дійсний майновий стан відповідача та в залежності від цього встановити, чи є ризики утруднення виконання судового рішення у разі задоволення позову або, що заходи забезпечення позову, про вжиття яких просить позивач, є неспівмірними (наприклад надати докази оцінки майна, які б підтверджували можливість накладення арешту лише на конкретне майно, вартість якого покриває спірну суму).

При цьому, у разі, коли відповідач не доводить, що наявних у нього грошових коштів та майна достатньо для виконання судового рішення у разі задоволення позову, накладення арешту на грошові кошти та майно в межах спірної суми є співмірним та виправданим. Аналогічний висновок Верховного Суду міститься у постанові від 07 січня 2025 року у справі № 910/1/21.

Відповідно до приписів статті 3 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, змагальність сторін, диспозитивність.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на викладене апеляційний суд виснує про те, що заявивши позовні вимоги майнового характеру, позивач правильно обрав захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти відповідача в межах ціни позову, передбачений пунктом 1 частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України, і цей захід є адекватним, розумним та співмірним із заявленою позовною вимогою, не виходить за межі предмету спору (заявлений саме в межах ціни позову).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду у складі Касаційного господарського суду від 19.02.2025 по справі №916/4912/24.

Крім того, можливість забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти та майно відповідача у межах ціни позову у спорі про стягнення грошових коштів (у майновому спорі) підтверджена висновком Верховного Суду, викладеним у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 березня 2023 року у справі № 905/448/22.

Окремо колегія суддів зауважує, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Аналогічні висновки Верховного Суду викладені у пункті 23 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 березня 2023 року у справі №905/448/22, а також були закріплені, зокрема і у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07 квітня 2023 року у справі №910/8671/22, від 27 квітня 2023 року у справі № 916/3686/22, від 09 квітня 2024 року у справі № 917/1610/23, від 04 жовтня 2024 року у справі №913/289/24, від 07 жовтня 2024 року у справі №908/1291/24 та інших.

Відповідно до частини четвертої статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається з матеріалів справи, колегія суддів, відповідно до вимог наведеної норми процесуального права, враховуючи зазначені вище висновки Верховного Суду, викладені у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 03 березня 2023 року у справі №905/448/22, та беручи до уваги як існування в контексті prima facie (на перший погляд) виснує про наявність ознак суперечливої поведінки відповідача, спрямованої на свідоме ухилення від виконання договірних зобов`язань перед позивачем, так і існування у відповідача беззаперечної вільної можливості в будь-який момент розпорядитися грошовими коштами, що знаходяться на його рахунках.

Апеляційний суд доходить до висновку про доведеність позивачем існування у нього достатньо обґрунтованого припущення про те, що у разі невжиття заходів забезпечення позову у цій справі, у випадку, якщо позов у цій справі буде задоволений, існує ризик можливого утруднення виконання або невиконання рішення суду у зв`язку з можливим ухиленням відповідача від виконання такого, що призведе до порушення прав позивача.

Окремо колегія суддів вважає, що обраний позивачем у цій справі вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки при застосуванні такого заходу арештоване майно та грошові кошти фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпорядження ними.

Враховуючи викладене, вважає за необхідне задовольнити заяву ТОВ "ОКТАН ГРУП" про забезпечення позову шляхом накладення арешту (в межах задоволених позовних вимог: 450 216,02 грн основної заборгованості, 82 332,87 грн пені, 21 482,54 грн 3% річних, 81 231,40 грн інфляційних втрат, 7 870,15 грн витрат по сплаті судового збору) на грошові кошти ТОВ "АТЛАС АВТО ТРАНС АГ" (ідентифікаційний код юридичної особи 37890581), зокрема, що знаходяться на всіх відкритих рахунках у банківських та інших фінансово-кредитних установах, в межах суми прийнятого Господарським судом Дніпропетровської області рішення.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 140 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ОКТАН ГРУП" від 24.02.2026 про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на грошові кошти ТОВ "АТЛАС АВТО ТРАНС АГ" (ідентифікаційний код юридичної особи 37890581), що знаходяться на всіх відкритих рахунках у банківських та інших фінансово-кредитних установах, в межах суми задоволених позовних вимог (450 216,02 грн основної заборгованості, 82 332,87 грн пені, 21 482,54 грн 3% річних, 81 231,40 грн інфляційних втрат, 7 870,15 грн витрат по сплаті судового збору).

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ОКТАН ГРУП" (50055, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Вантажна, буд. 10; ідентифікаційний код юридичної особи: 38334875)

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "АТЛАС АВТО ТРАНС АГ (53073, Дніпропетровська обл., Криворізький район, с. Златоустівка, вул. Підстепна, буд. 65А; ідентифікаційний код юридичної особи 37890581)

Ухвала є виконавчим документом відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" та відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" може бути пред`явлена до виконання у строк до 27.02.2029.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя С.В. Мартинюк

Суддя М.О. Дармін

Суддя О.В. Чус