ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2026 м.Дніпро

Справа № 904/5800/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Кошлі А.О. (доповідач), суддів Демчини Т.Ю., Кучеренко О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2025 (суддя Новікова Р.Г.) у справі № 904/5800/25

за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (проспект Дмитра Яворницького, будинок 108, місто Дніпро, 49600; ідентифікаційний код юридичної особи 40081237)

до відповідача Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (місто Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50079; ідентифікаційний код юридичної особи 00191023)

про стягнення плати за користування вагонами у розмірі 98 664,00 грн

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Укрзалізниця», позивач, залізниця) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - ПрАТ «ПівнГЗК», відповідач, апелянт) про стягнення плати за користування вагонами у розмірі 98 664,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у жовтні-листопаді 2024 залізниця прийняла до перевезення на адресу відповідача порожні власні вагони, які на шляху прямування були затримані на станціях П`ятихатки, Савро, Саксагань та Рядова через зайнятість колій на станції призначення Терни вагонами, що надійшли на адресу ПрАТ «ПівнГЗК» та які заважали залізниці виконувати технологічні операції з вантажами. Позивач зазначив, що несвоєчасне вивільнення відповідачем колій станції Терни від вантажу, який прибув на його адресу, вказане призвело до зниження пропускної спроможності для перевезення інших поїздів, у зв`язку з чим за весь час затримки вагонів з вини вантажовласника була нарахована плата за користування вагонами згідно з відомостями ф. ГУ-46 №№07119035, 07119037, 08119040 у загальній сумі 98664,00 грн (з ПДВ).

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2025 позовні вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення плати за користування вагонами у розмірі 98664 грн задоволено, стягнуто з ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь позивача плату за користування вагонами у розмірі 98664 грн та витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 грн.

Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що між сторонами укладено договір про експлуатацію залізничної під`їзної колії №ПР/М-17-2/14-744/НЮдч від 14.12.2017 та договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом від 25.02.2020, до якого відповідач був приєднаний як до публічного договору. Суд встановив, що у жовтні-листопаді 2024 року спірні вагони були затримані на станціях підходу через зайнятість колій на станції призначення Терни вагонами, що прибули на адресу відповідача та своєчасно не забиралися ним на під`їзну колію. Факти затримки підтверджено актами форми ГУ-23а та актами загальної форми ГУ-23. Суд зазначив, що порожні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами, мають статус «вантажу», а одержувач зобов`язаний прийняти їх від залізниці та у разі несвоєчасного приймання сплатити плату за користування вагонами. Суд відхилив доводи відповідача щодо необхідності виключення з часу користування вагонами часу дії комендантської години, зазначивши, що акти загальної форми із зазначенням обставин комендантської години не складались, а рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 02.04.2022 є локальним (внутрішнім) нормативним актом залізниці, який не вносить змін до Статуту залізниць України, Правил перевезень вантажів та укладеного сторонами договору. Суд також послався на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 19.04.2023 у справі №904/2019/22.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2025, Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2025 у справі № 904/5800/25 скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Рішення суду першої інстанції оскаржується в повному обсязі.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апелянт вважає, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст. 236 ГПК України, оскільки ухвалено без повного та всебічного з`ясування обставин, на які посилався відповідач як на підставу своїх заперечень, а тому є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

Апелянт зазначає, що під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач посилався на телеграмне розпорядження Департаменту комерційної роботи АТ «Укрзалізниця» №ЦМ-13/693 від 05.04.2022, яким до підрозділів Укрзалізниці було доведено зміст рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 02.04.2022 (протокол №Ц-54/42 Ком.т), яким затверджено «Перелік виняткових умов, які є підставою для звільнення замовників послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів, від обов`язку вносити плату за користування вантажними вагонами і контейнерами та зборів/плат АТ «Укрзалізниця» під час дії воєнного стану в Україні». Згідно з цим Переліком, до часу користування вагоном не включається час затримки, що виник у випадку запровадження комендантської години на території, на якій розташована станція відправлення та/або станція призначення, а замовник звільняється від плати за користування вагонами за час існування таких обставин.

Апелянт стверджує, що плата за користування вагонами, яка є предметом позовних вимог, була нарахована позивачем за період затримки вагонів після 24.02.2022, тобто за період, в який було запроваджено комендантську годину на території, на якій розташована станція призначення. Проте позивач здійснив нарахування плати без урахування вимог зазначеного телеграмного розпорядження, не виключивши з часу користування вагонами час дії комендантської години за місцезнаходженням станції призначення.

Апелянт наголошує, що відповідно до телеграмного розпорядження №ЦМ-13/693 від 05.04.2022 звільнення замовника від плати за користування вагонами за час дії комендантської години є безумовною підставою для неврахування часу дії комендантської години в загальний час затримки вагонів та не залежить від будь-яких додаткових обставин. Цим же розпорядженням усіх причетних працівників залізниці зобов`язано організувати його виконання, зокрема здійснити перерахунок часу затримки вагонів з початку дії воєнного стану, скласти акти загальної форми ГУ-23 відповідно до рішення правління та забезпечити об`єктивний розгляд претензій та перерахунок нарахованих коштів.

Апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відсутність актів загальної форми ГУ-23 із зазначенням обставин комендантської години є підставою для відмови у врахуванні часу комендантської години. Апелянт зазначає, що відсутність таких актів не спростовує факт існування самої комендантської години, який є загальновідомим та не потребує додаткового доведення. До того ж складання актів загальної форми для засвідчення факту існування комендантської години відповідно до телеграмного розпорядження є обов`язком позивача, а не відповідача, і відповідач не в змозі примусити працівників позивача складати такі акти. Суд першої інстанції не дослідив питання, з яких причин позивачем не були складені зазначені акти, а також не взяв до уваги надані відповідачем докази щодо запровадження та часу дії комендантської години.

Крім того, апелянт зазначає, що у спірний період вагони подавались із порушенням умов договору про експлуатацію. Відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46 були підписані представниками відповідача із запереченнями, в яких зазначалось: вагони прийнято до перевезення понад добові заявки відвантаження готової продукції; вагони затримані через незалежні від ПрАТ «ПівнГЗК» причини. Апелянт вважає, що плата за користування вагонами нарахована неправомірно, що підтверджується зазначеними запереченнями у відомостях ф. ГУ-46, які вказують на неправомірність дій позивача в частині стягнення з відповідача плати за користування вагонами. Суд першої інстанції вказані доводи відповідача залишив поза увагою.

Апелянт також зазначає, що відповідно до п. 2.2.3 договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом замовник має право відмовитися від прийняття порожніх власних вагонів перевізника у випадках, якщо виключається можливість використання замовником вагонів під перевезення вантажу внаслідок їх технічної або комерційної непридатності та/або наданих без заявки замовника.

Апелянт вказує, що позивач, в порушення приписів ст. 162 ГПК України, у позовній заяві не навів жодних підстав, з яких він вважає нарахування плати за користування вагонами правомірним, а заперечення відповідача необґрунтованими.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» не скористалося правом подати відзив на апеляційну скаргу, що відповідно до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Кошлі А.О. (доповідач), судді Демчина Т.Ю., Кучеренко О.І.

Ухвалою суду від 21.01.2026 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків.

На виконання ухвали суду апелянтом 29.01.2026 подано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2025 р. у справі № 904/5800/25; витребувано з Господарського суду Дніпропетровської області справу № 904/5800/25; розгляд справи ухвалено здійснювати у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

06.02.2026 матеріали справи надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню , виходячи з наступного:

Предметом апеляційного оскарження є рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2025, яким задоволено позовні вимоги АТ «Українська залізниця» в особі РФ «Придніпровська залізниця» до ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення плати за користування вагонами у розмірі 98664 грн та витрат зі сплати судового збору у розмірі 3028 грн.

Апелянт оскаржує рішення суду першої інстанції, посилаючись на неповноту встановлення обставин, які мають значення для справи, та неправильну оцінку доказів. Зокрема, апелянт вважає, що суд першої інстанції не дослідив належним чином питання щодо необхідності виключення з часу користування вагонами часу дії комендантської години відповідно до телеграмного розпорядження №ЦМ-13/693 від 05.04.2022, не надав мотивованої оцінки запереченням відповідача щодо подавання вагонів понад добові заявки та з порушенням умов договору про експлуатацію, а також не врахував заперечення, зафіксовані у відомостях плати за користування вагонами форми ГУ-46.

З урахуванням доводів і вимог апеляційної скарги, в порядку частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегією суддів не перевіряється правильність висновків суду першої інстанції в частині неоспорюваних сторонами обставин справи відносно того, що: між Акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» та Приватним акціонерним товариством «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» укладено договір про експлуатацію залізничної під`їзної колії №ПР/М-17-2/14-744/НЮдч від 14.12.2017 з протоколом розбіжностей та додатковими угодами №1 від 08.04.2019, №2 від 14.06.2019, №6 від 15.12.2022, №7 від 15.06.2023, №8 від 22.05.2024, який регулює відносини між сторонами щодо подачі і забирання вагонів; ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» було приєднано до публічного договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом від 25.02.2020, що підтверджується електронним повідомленням №45-00191023/2020-0001 від 01.07.2020; у жовтні-листопаді 2024 року залізницею було прийнято до перевезення на адресу ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» порожні власні вагони згідно із залізничними накладними (53 накладні), станція та залізниця призначення - Терни Придніпровської залізниці; вагони було затримано на шляху прямування: 29.10.2024 затримка вагонів по станції П`ятихатки за наказом № 194 (період затримки: з 09 год. 01 хв. 29.10.2024 по 20 год. 50 хв. 29.10.2024); 29.10.2024 затримка вагонів по станції П`ятихатки за наказом № 195 (період затримки: з 13 год. 09 хв. 29.10.2024 по 20 год. 51 хв. 29.10.2024); 29.10.2024 складено акти про затримку вагонів форми ГУ-23а № 16 від 29.10.2024, № 16 від 29.10.2024, № 17 від 29.10.2024, № 17 від 29.10.2024 (станція П`ятихатки); 29.10.2024 складено акти загальної форми ГУ-23 № 28574 від 29.10.2024, № 28575 від 29.10.2024 (станція Терни); 30.10.2024 затримка вагонів по станції Савро за наказом № 252 (період затримки: з 19 год. 41 хв. 30.10.2024 по 02 год. 00 хв. 02.11.2024); 30.10.2024 складено акти про затримку вагонів форми ГУ-23а № 28 від 30.10.2024 (станція Савро); Складено акт загальної форми ГУ-23 № 28 від 30.10.2024; 02.11.2024 затримка вагонів по станції Савро за наказом № 257 (період затримки: з 09 год. 15 хв. 02.11.2024 по 22 год. 15 хв. 04.11.2024); 02.11.2024 затримка вагонів по станції Саксагань за наказом № 258 (період затримки: з 09 год. 17 хв. 02.11.2024 по 22 год. 25 хв. 04.11.2024); 02.11.2024 складено акти про затримку вагонів форми ГУ-23а № 28 від 02.11.2024, № 29 від 02.11.2024, № 4 від 02.11.2024 (станції Савро, Саксагань); Складено акти загальної форми ГУ-23 № 29 від 02.11.2024, № 9 від 02.11.2024; 03.11.2024 затримка вагонів по станції Рядова за наказом № 262 (період затримки: з 01 год. 35 хв. 03.11.2024 по 14 год. 15 хв. 03.11.2024); 03.11.2024 складено акти про затримку вагонів форми ГУ-23а № 12 від 03.11.2024, № 10 від 03.11.2024 (станція Рядова); Складено акт загальної форми ГУ-23 № 2139 від 03.11.2024; 04.11.2024 складено акти про затримку вагонів форми ГУ-23а № 29 від 04.11.2024, № 4 від 04.11.2024. Складено акт загальної форми ГУ-23 № 10 від 04.11.2024. Після повернення вагонів складено відомості плати за користування вагонами ф. ГУ-46 №№ 07119035, 07119037, 08119040 на загальну суму 98 664,00 грн (з ПДВ). Відомості підписані представниками ПРАТ «ПІВНГЗК» із запереченнями.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначені відповідно до них правовідносини.

Як вбачається з договору №ПР/М-17-2/14-744/НЮдч від 14.12.2017: Рух поїздів на під`їзній колії здійснюється з додержанням Правил технічної експлуатації залізниць України, Інструкції про порядок обслуговування і організації руху на під`їзній колії та Інструкції по сигналізації на залізницях України (п. 4 договору).

Відповідно до пункту 5 договору здавання вагонів для під`їзної колії зі станції Терни, Рядова здійснюється:

- порожні хопери - через інтервал часу 2,0 години;

- порожні напіввагони для навантаження концентрату залізорудного, обкотишів - через інтервал часу 2,5 години;

- вагони з небезпечними вантажами класу « 1ВМ» - не пізніше, ніж через 2 години з моменту їх прибуття на станцію примикання;

- інші вагони - за повідомленнями, які передає прийомоздавальник вантажу та багажу станції, нарочним прийомоздавальнику власника колії не пізніше ніж за 2 години до фактичного здавання вагонів із реєстрацією у Книзі повідомлень форми ГУ-2. У разі здавання вагонів залізницею власнику колії за його згодою раніше встановленого інтервалу, передача вагонів здійснюється поза інтервалом.

Згідно з пунктом 6 договору вагони, що прибули на станцію Терни регіональної філії «Придніпровська залізниця» для ПрАТ «ПівнГЗК», подаються локомотивом залізниці на одну з колій №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 13 станції Терни за вказівкою чергового по залізничній станції, де здійснюються передавальні операції з вагонами у технічному та комерційному відношенні. Подальший рух вагонів здійснюється локомотивом власника колії. Вагони, що прибули на станцію Рядова регіональної філії «Придніпровська залізниця» для ПрАТ «ПівнГЗК», подаються локомотивом залізниці на одну з колій №№ 3А, 3Б, І, ІІ, 4, 5, VI, 7, 8, 9, 10 станції Рядова за вказівкою чергового по залізничній станції, де здійснюються передавальні операції з вагонами у технічному та комерційному відношенні. Подальший рух вагонів здійснюється локомотивом власника колії.

Вагони на під`їзну колію ПрАТ «ПівнГЗК» передаються у кількості не більше 240 вісей (п. 7 договору).

Про готовність вагонів до забирання власник колії повідомляє залізницю. Повідомлення передає начальник зміни цеху зовнішнього транспорту (диспетчер зміни, черговий по станції) або диспетчер виробничого відділу УЗТ по телефону відповідальному працівнику станції примикання залізниці не пізніше ніж за 2 години до пред`явлення вагонів до здачі залізниці, з наступним наданням письмового повідомлення за формою, встановленою Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113 (п. 8 договору).

Час перебування вагонів на під`їзній колії обчислюється з моменту закінчення передавальних операцій при передачі вагонів залізницею власнику колії до моменту закінчення цих операцій при поверненні вагонів залізниці (п. 11 договору).

Для під`їзної колії встановлюється загальний термін перебування усіх вагонів - 15,0 год (п.12 договору).

Відстань для нарахування збору за подачу, забирання вагонів встановлюється 0 км в обидва кінці (п. 13 договору).

Відповідно до пункту 14 договору власник колії сплачує залізниці:

- за користування вагонами (контейнерами) - згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами;

- за зберігання вантажів у разі затримки їх з вини одержувача після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї) згідно з Правилами зберігання вантажів;

- інші збори і плати за додаткові роботи та послуги, які виконує залізниця для власника колії згідно з діючими нормативними документами.

Збори і плати вносяться на підставі статті 62 Статуту залізниць України у національній валюті України, на умовах попередньої оплати на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання філії «ЄРЦД».

Пунктом 15 договору встановлено, що власник колії несе відповідальність за схоронність вагонного парку відповідно до статті 124 Статуту залізниць України, розділу ІV «Порядок розрахунку розмірів збитків за пошкодження вантажних вагонів», Правил користування вагонами і контейнерами.

Вагони з під`їзної колії повертаються очищеними від вантажу, із знятими реквізитами кріплення після розвантаження, промитими у випадках, передбачених Правилами перевезення вантажів навалом і насипом, згідно зі статтею 35 Статуту залізниць України.

У жовтні-листопаді 2024 року залізниця прийняла до перевезення на адресу одержувача (ПрАТ «Північний гірничо - збагачувальний комбінат») порожні власні вагони згідно із залізничними накладними №№40028078, 40028045, 42904300, 42904292, 42904425, 42905885, 42905877, 42908327, 42904367, 18567, 18562, 63675, 520619, 18566, 18560, 18563, 63681, 18540, 520601, 63549, 520635, 63543, 63548, 63546, 18551, 18550, 18564, 63600, 63680, 63677, 63679, 63678, 18554, 18544, 18539, 63676, 63551, 63598, 18556, 63547, 63545, 63544, 18553, 18559, 18558, 18549, 18546, 18545, 18548, 18542, 63629, 520627, 63550.

На шляху прямування вагони були затримані - по станції П`ятихатки за наказами №194 від 29.10.2024, №195 від 29.10.2024, по станції Савро за наказами №252 від 30.10.2024, №257 від 02.11.2024, по станції Саксагань за наказом №258 від 02.11.2024, по станції Рядова за наказом №262 від 03.11.2024 через зайнятість колій на станції призначення Терни вагонами, що надійшли на адресу ПрАТ Північний ГЗК та які заважали залізниці виконувати технологічні операції з вантажами.

За фактом затримки вагонів станціями затримки П`ятихатки, Савро, Рядова у порядку, передбаченому пунктами 9,10 Правил користування вагонами та контейнерами, складено акти про затримку вагонів форми ГУ-23а №16 від 29.10.2024, №16 від 29.10.2024, №17 від 29.10.2024, №17 від 29.10.2024, №28 від 30.10.2024, №28 від 02.11.2024, №29 від 02.11.2024, №29 від 04.11.2024, №4 від 02.11.2024, №4 від 04.11.2024, №12 від 03.11.2024, №10 від 03.11.2024; акти загальної форми ГУ-23 №28 від 30.10.2024, №29 від 02.11.2024, №9 від 02.11.2024, №10 від 04.11.2024, №2139 від 03.11.2024, №28574 від 29.10.2024, №28575 від 29.10.2024.

Акти загальної форми підписані представниками відповідача без застережень.

За весь час затримки вагонів з вини вантажовласника була нарахована плата за користування згідно за відомостями ф. ГУ-46 №№07119035, 07119037, 08119040 в сумі 98664грн. (з ПДВ), які працівниками ПрАТ «Північний ГЗК» підписані із запереченнями та посиланням на відсутність вини у затримці, зокрема, на прийняття вагонів до перевезення понад добові заявки відвантаження готової продукції та затримку вагонів у дорозі через незалежні від ПрАТ «Північний ГЗК» причини.

Згідно з частинами 1, 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Статтею 908 Цивільного кодексу України передбачено, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 8 Закону України «Про залізничний транспорт» визначено, що перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізничним транспортом загального користування організується на договірних засадах. Умови та порядок організації перевезень, у тому числі в прямому змішаному сполученні за участю залізничного та інших видів транспорту, нормативи якості вантажних перевезень (терміни доставки, безпека перевезень, схоронність вантажів) та обслуговування пасажирів, відправників і одержувачів вантажів визначаються Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів та Правилами перевезень пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 затверджено Статут залізниць України, положення якого згідно з пунктом 2 Статуту визначають обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Пунктом 3 Статуту залізниць передбачено, що його дія поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування.

Згідно з п.42 Статуту залізниця зобов`язана повідомити одержувача в день прибуття вантажу або до 12-ої години наступного дня. Порядок і способи повідомлення встановлюються начальником станції. Одержувач може визначити спосіб повідомлення. Якщо залізниця не повідомить про прибуття вантажу, одержувач звільняється від внесення плати за користування вагонами (контейнерами) і за зберігання вантажу до того часу, як буде надіслано повідомлення. За угодою між одержувачем і станцією вагони (контейнери) можуть подаватися без попереднього повідомлення.

Відповідно до статті 46 Статуту, одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Статтею 71 Статуту залізниць України встановлено, що взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Статтею 119 Статуту визначено, що за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Плата за користування вагонами є мірою відповідальності, яка може застосовуватись лише за наявності вини сторони у зобов`язанні.

Порядок користування вагонами визначається Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Мінтранспорту України №113 від 25.02.1999, пунктами 3, 6, 8-10, 12 яких передбачено, що облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток 1), відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11), які складаються на підставі пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 (додаток 2), пам`яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к (додаток 8), повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток 12), актів про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), актів загальної форми ГУ-23 (додаток 6).

Відомості плати за користування вагонами складаються на вагони, що подаються під навантаження та вивантаження, і є документами обліку часу перебування вагонів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами.

Час користування вагонами обчислюється з моменту їх передачі вантажовласникові до моменту їх фактичного прийняття від вантажовласника. Час передання вагонів залізницею вантажовласнику, а також вантажовласником залізниці зазначається у пам`ятці про подання/забирання вагонів, яка оформлюється після закінчення приймально-здавальних операцій.

Час закінчення приймально-здавальних операцій фіксується в пам`ятках про подання/забирання вагонів форми ГУ-45, на підставі яких формуються відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46, яка є первинним документом бухгалтерського обліку.

Правилами користування вагонами чітко встановлено порядок і умови обліку вагонів, які були затриманими на підходах до станції призначення.

Відповідно до пунктів 6, 8 Правил усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника. У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Про затримку вагонів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані в цьому акті, передаються станцією у повідомленні про затримку вагонів на станцію призначення. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв`язком, через посильних, факсом або іншим способом) (пункти 9, 10 Правил).

Облік часу користування вагонами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, яка складається на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, Актів загальної форми ГУ-23 (пункт 3 розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113).

Відповідно до пункту 12 розділу ІІІ Правил користування вагонами і контейнерами загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника.

Отже, за період фактичного використання суб`єктами господарювання вагонів та/або контейнерів залізниці для перевезення вантажів вноситься плата; до періоду використання вагонів (контейнерів) включається час затримки (простою) вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. Звільнення від такої плати може мати місце лише у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці.

Відтак, при розгляді спору про стягнення залізницею плати за користування вагонами (контейнерами) до предмета доказування належить доведення позивачем належними, допустимими і достатніми доказами факту використання вагонів (контейнерів) для перевезення вантажів замовника послуг з перевезення у відповідний період, а у разі якщо мала місце затримка вагонів на станціях призначення і на підходах до них (якими можуть бути проміжні станції), в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження, - надання доказів того, що така затримка була спричинена саме з вини вантажоодержувача (власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства).

Обставини, за якими вантажовласник звільняється від плати за користування вагонами і контейнерами передбачені пунктом 16 розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України №113 від 25.02.1999, а саме:

а) якщо затримка вагонів або контейнерів виникла через стихійне лихо, що спричинило припинення руху на залізничних під`їзних коліях, а також через стихійне лихо або аварію на підприємстві, внаслідок яких згідно з чинними положеннями заборонено виконувати вантажні роботи;

б) у разі подання локомотивом залізниці вагонів і контейнерів на фронти навантаження (вивантаження) у кількості, що перевищує їх максимальну переробну спроможність. Вказана максимальна переробна спроможність визначається за договором між залізницею і вантажовласником;

в) у разі затримки прийняття залізницею вагонів, які пред`явлено їй до здачі, з причин, що залежать від залізниці. Час такої затримки зазначається у графі "Примітки" Пам`ятки про подавання/забирання вагонів, цей час виключається із загального часу користування вагонами (контейнерами).

Причина звільнення від плати за користування вагонами і контейнерами зазначається у графі «Примітки» відомості плати за користування вагонами (контейнерами).

У відомостях плати за користування вагонами, які підписані відповідачем із запереченнями зазначено про незгоду з нарахуванням через те, що вагони прийнято до перевезення понад добові заявки відвантаження готової продукції.

Виходячи з положень статей 46, 47, 119 Статуту залізниць України, одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що прибув на його адресу, навіть поставка якого йому не передбачена планом (договором, контрактом, замовленням, нарядом тощо). За несвоєчасне забирання вантажу справляються відповідні плата і збори.

Заперечення відповідача щодо подавання вагонів у кількості більше ніж добова заявка безпідставні, оскільки планування перевезень вантажів у власних вагонах здійснюється відправником за окремим замовленням та за погодженням з власником вагонів. Залізниця затверджує плани перевезень у власних вагонах, які попередньо погоджені відправником із власником вагонів. Таким чином, забезпечення вантажовідправників власними вагонами здійснює власник вагонів на підставі укладених ним з вантажовідправником договорів без участі залізниці. Тобто, залізницею виконується лише роль перевізника по доставці вантажу, зазначеного в накладній.

Частинами 1, 2 статті 614 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Проте, відповідач не надав доказів в обґрунтування відсутності своєї вини в затримці вагонів.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що наявність законодавчо визначених підстав для звільнення від плати за користування вагонами відповідачем не доведена.

У свою чергу, позивач у відповідності до п. 5 договору своєчасно повідомив відповідача про готовність залізниці передати на під`їзну колію відповідача вагони, щодо яких станцією Терни складено акти загальної форми. Матеріалами справи підтверджується, що позивач своєчасно подав спірні вагони на приймально-здавальні колії відповідача.

З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що відповідач не спростував доводів позивача, не надав доказів того, що не мав можливість прийняти спірні вагони, а також не довів наявність обставин, що могли б бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог з огляду на положення статті 121 Статуту та пункту 16 Правил користування вагонами і контейнерами.

За весь час затримки вагонів з вини вантажовласника було нараховано плату за користування спірними вагонами на загальну суму 98664,00 грн., яка вірно стягнута судом першої інстанції.

Враховуючи, що в обґрунтування своїх вимог позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження того, що затримка вагонів на підходах до станції призначення відбулась через неможливість приймання їх станцією призначення з причин скупчення на ній вагонів, що прибули на адресу відповідача, у зв`язку з неприйняттям вагонів вантажовласником - ПрАТ «ПівнГЗК» та несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, що прибув на його адресу, які складені відповідно до встановлених законодавством вимог, плата за користування вагонами правомірно нарахована.

Посилання скаржника на телеграмне розпорядження від 05.04.2022 № ЦМ-13/693, як на підставу для відмови у здійсненні нарахованої залізницею плати за користування вагонами за час затримки вагонів в період дії комендантської години, не спростовують правильність висновків місцевого господарського суду щодо наявності підстав для стягнення з відповідача плати за користування вагонами з огляду на такі обставини.

Місцевий господарський суд встановив, що рішенням правління Акціонерного товариства «Укрзалізниця» від 02.04.2022 (протокол № Ц-54/42 Ком.т) затверджено «Перелік виняткових умов, які є підставою для звільнення замовників послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів, від обов`язку вносити плату за користування вантажними вагонами і контейнерами та зборів/плат АТ «Укрзалізниця» під час воєнного стану в Україні». Зміст зазначеного рішення до підрозділів Укрзалізниці доведено телеграфним розпорядженням № ЦМ-13/693 від 05.04.2022.

Згідно з даним рішенням у разі виникнення затримок навантажених вагонів та контейнерів незалежно від їх власності, порожніх власних вагонів (контейнерів) або орендованих вагонів на своїх осях, під час перевезення на станціях відправлення, на підходах до станції призначення, в тому числі у "кинутих" поїздах чи затримок на станціях в очікуванні подачі вагонів (контейнерів) на під`їзні колії, до часу користування вагоном (контейнером) не включається час затримки вагону (контейнеру), що виник, зокрема у випадку запровадження комендантської години на території, на якій розташована станція відправлення/призначення.

У такому разі до часу користування вагоном не включається час дії комендантської години за місцезнаходженням станції; проведення бойових дій або тимчасової окупації збройними формуваннями російської федерації території, на якій розташована станція відправлення та/або станція призначення та/або будь-яка станція на шляху прямування. Вказані обставини засвідчуються актом загальної форми ГУ-23, який складається згідно з додатком 6 до Правил користування вагонами.

Акти загальної форми ГУ-23, складені у випадку затримки вагонів з вказаних вище підстав, мають містити конкретний опис обставин, що стали підставою для затримки вагонів та складання актів. Саме акт загальної форми ГУ-23 є підставою не враховувати в час користування вагоном час існування вищезазначених обставин.

Правове регулювання впровадження комендантської години здійснюється на підставі Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII, Постанови Кабінету Міністрів України від 08.07.2020 № 573 «Питання запровадження та здійснення деяких заходів правового режиму воєнного стану», Постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 № 1455 «Про затвердження порядку встановлення особливого режиму виїзду і виїзду, обмеженні свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан».

Під час комендантської години запроваджуються певні заборони та обмеження, зокрема, перебування на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, пересування на транспортних засобах тощо.

Водночас відповідач не довів, що під час дії комендантської години виробничі підрозділи і позивача, і відповідача не працюють у нічну зміну (під час комендантської години) та який вплив на виробничий процес сторін має комендантська година, якщо це не пов`язано з перебуванням працівників підприємства на вулицях і в громадських місцях. Матеріали справи не містять доказів того, що робота залізничних станцій та під`їзних колій відповідача, що примикають до цих станцій, припинялась на період дії комендантської години.

Крім того, рішення правління АТ «Українська залізниця» від 02.04.2022 (протокол № Ц-54/42 Ком.т) є локальним (внутрішнім) нормативним актом залізниці, який не вносить змін/доповнень до Статуту залізниць України, Правил перевезень вантажів та укладеного сторонами Договору, а тому за відсутності складених залізницею актів про засвідчення обставин запровадження комендантської години на території, на якій розташована станція відправлення/призначення, відсутні підстави не враховувати в час користування вагоном час комендантської години.

З огляду на відсутність у матеріалах справи зазначених актів, відсутність жодних повідомлень відповідача щодо неможливості забирання вагонів у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану, з урахуванням того, що станція призначення працює цілодобово, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності належних та допустимих доказів, які б засвідчували передбачені виняткові умови, які є підставою для звільнення відповідача від обов`язку вносити плату за користування вантажними вагонами і контейнерами під час воєнного стану в Україні.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19.04.2023 у справі № 904/2019/22.

Отже, доводи апелянта щодо неправомірності нарахування плати за користування спірними вагонами без виключення часових проміжків, коли діяла комендантська година, не ґрунтуються на нормах законодавства та суперечать фактичним обставинам справи.

Щодо доводів апелянта про інші заперечення які вказані у відомостях, колегія суддів зазначає, що наявність застережень у відомостях форми ГУ-46 не звільняє відповідача від обов`язку своєчасно забирати вагони, що прибули на його адресу, з колій станцій призначення.

Звертаючись з апеляційною скаргою, скаржник не довів неправильного застосування ним норм матеріального і процесуального права як необхідної передумови для скасування прийнятого у справі рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги, тому рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги слід покласти на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, 275 - 285, 287 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2025 у справі № 904/5800/25- залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2025 у справі № 904/5800/25 - залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат».

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 23.02.2026.

Головуючий суддя Кошля А.О.

Суддя Демчина Т.Ю.

Суддя Кучеренко О.І.