ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2026 Справа № 920/1381/25

Суддя Мацко О.С., розглянувши матеріали справи № 920/1381/25

за позовною заявою Комунальної установи Полтавської обласної ради з експлуатації адміністративних будівель, 36003, м. Полтава, вул. Антонця Семена, 42/8, ,

до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, 40003, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 28, ,

про визнання укладеними договорів та стягнення грошових коштів

Третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Управління майном обласної ради (36014, м. Полтава, вул. Юліана Матвійчука, 115, )

Секретар судового засідання: Токар А.В.

Представники: згідно протоколу

Суть справи: розглядається позовна заява про:

1) Визнання укладеним Договору №127 про відшкодування витрат за охоронні послуги адміністративної будівлі, розташованої за адресою: м. Полтава, вул. Соборності, 45-А між Комунальною Установою Полтавської обласної ради з експлуатації адміністративних та Східним міжрегіональним управління Міністерства юстиції ;

2) Визнання укладеним Договору №131 про відшкодування витрат за охоронні послуги адміністративної будівлі, розташованої за адресою: м. Полтава, вул. Соборності,45 між Комунальною Установою Полтавської обласної ради з експлуатації адміністративних будівель та Східним міжрегіональним управління Міністерства юстиції

3) Стягнення зі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь Комунальної установи Полтавської обласної ради з експлуатації адміністративних будівель заборгованості на утримання орендованого майна, а саме послуги з охорони в розмірі 298 397,25 гривень.

29.10.2025р. позивач звернувся з даним позовом до Господарського суду Сумської області. Ухвалою від 02.10.2025р. справу передано за підсудністю до Господарського суду Полтавськоїї області. Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 03.11.2025р. позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою від 10.11.2025р. відкрито провадження у справі,призначено підготовче засідання, залучено Управління майном обласної ради до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті спору.

26.11.2025р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву; третя особа надала суду письмові пояснення по суті спору, в яких підтримала позицію позивача. 28.11.2025р. до суду надійшла відповідь на відзив; 08.12.2025р. заперечення. Протокольною ухвалою від 09.12.2025р. задовлено усне клопотання позивача про поновлення строку на подання додаткових доказів; закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті на 20.01.2026р.

20.01.2025р. суд задовольнив клопотання відповідача про зміну назви відповідача зі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на Сумське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України, а також оголосив протокольну ухвалу про перерву до 03.02.2026р. У засіданні 03.02.2026р. суд продовжив розгляд справи по суті та перейшов до стадії ухвалення судового рішення, відклав проголошення рішення до 12.02.2026р. Відповідно до ч. 1 ст. 240 ГПК України проголосив скорочене рішення 12.02.2026р. в присутності представників учасників справи.

Під час судового розгляду були з`ясовані всі обставини, на які сторони у справі та третя особа посилалися як на підставу своїх вимог та/або заперечень, та досліджені всі докази, наявні в матеріалах справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, суд встановив наступні обставини:

05 березня 2025 року між Комунальною установою Полтавської обласної ради з експлуатації адміністративних будівель (далі - Позивач) та Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції, як Орендарем, (далі - Відповідач), укладено договір №32 оренди приміщень в адмінбудівлі за адресою: м. Полтава, вул. Соборності, 45- А, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Полтавської області (далі-Договір №32).

Відповідно до Договору №32 та Акту приймання-передачі приміщень адміністративної будівлі за адресою: 36014, м. Полтава, вул. Соборності,45-А, від 05.03.2025р. Відповідачу надані в оренду приміщення: № 67, 39а, загальною площею 123,57 кв.м, в тому числі корисна площа 74,80 кв.м. в адміністративній будівлі за адресою: 36014, м. Полтава, вул.Соборності,45-А.

Згідно з п.3.1. Договору до складу орендної плати не входять витрати на утримання орендованого Майна (комунальних послуг, вивіз сміття, послуги охорони та обслуговування ліфтів). Орендар несе ці витрати на основі окремих договорів, укладених їз Орендодавцем та/або безпосередньо з постачальником комунальних послуг в порядку, визначеному пунктом 6.5 Договору. Крім орендної плати, Орендар щомісячно відшкодовує Орендодавцю понесені ним витрати на сплату комунальних послуг з водопостачання, водовідведення, постачання електроенергії, теплопостачання, вивезення твердих побутових відходів, послуги охорони та обслуговування ліфтів тощо за встановленими тарифами по прямих договорах з відповідними спеціалізованими організаціями або відшкодовує Орендодавцю понесені ним витрати згідно з виставленими рахунками та актами наданих послуг.

Пунктом 6.5 Договору визначено, що разом з цим договором Орендодавець зобов`язаний надати Орендарю: для підписання два примірники договору про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого майна (послуги охорони та обслуговування ліфтів) та витрат понесених Орендодавцем за використані Орендарем комунальні послуги, та/або перелік постачальників комунальних послуг, з якими необхідно укласти прямі договори на постачання послуг.

Також з матеріалів справи вбачається, що 03 квітня 2025 року між Управлінням майном обласної ради (Орендодавцем), Комунальною установою Полтавської обласної ради з експлуатації адміністративних будівель (Балансоутримувачем) та Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції ( Орендарем), укладено Договір №14 оренди приміщення в адміністративній будівлі за адресою: м. Полтава, вул. Соборності, 45 (далі Договір №14).

Відповідно до Договору №14 від 05.03.2024 та Акту приймання-передачі приміщень адміністративної будівлі за адресою: 36014, м. Полтава, вул. Соборності, 45, від 03 квітня 2025 року, Відповідачу надані в оренду приміщення №№109-112, 118, 119, 133, 134, 312-321, 346а, загальною площею 620,77 кв.м., в тому числі корисна площа 399,40 кв.м. адміністративної будівлі за адресою: 36014, м. Полтава, вул.Соборності,45.

Згідно з п.3.1. Договору №14 до складу орендної плати не входять витрати на утримання орендованого Майна (комунальних послуг, вивіз сміття, послуги охорони та обслуговування ліфтів). Орендар несе ці витрати на основі окремих договорів, укладених їх Балансоутримувачем та/або безпосередньо з постачальником комунальних послуг в порядку, визначеному пунктом 6.5 Договору. Крім орендної плати, Орендар щомісячно відшкодовує Балансоутримувачу понесені ним витрати на сплату комунальних послуг з водопостачання, водовідведення, постачання електроенергії, теплопостачання, вивезення твердих побутових відходів, послуги охорони та обслуговування ліфтів тощо за встановленими тарифами по прямих договорах з відповідними спеціалізованими організаціями або відшкодовує Орендодавцю понесені ним витрати згідно з виставленими рахунками та актами наданих послуг.

Пунктом 6.5 Договору №14 визначено, що разом з цим договором балансоутримувач зобов`язаний надати Орендарю: для підписання два примірники договору про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого майна (послуги охорони та обслуговування ліфтів) та витрат понесених Балансоутримувачем за використані Орендарем комунальні послуги, та/або перелік постачальників комунальних послуг, з якими необхідно укласти прямі договори на постачання послуг.

П.6.5 договорів оренди також передбачено, що орендар зобов`язаний протягом 10 днів з дня отримання вказаних примірників підписати і повернути балансоутримувачу примірник договору або подати обгрунтовні зауваження щодо сум витрат, які підлягають відшкодуванню орендарем за договором.

Судом встановлено, що строк обох договорів оренди встановлено сторонами наступним чином: «…з моменту підписання і до 31.12.2025 року включно. Дія договору відповідно до ч.3 ст.631 ЦК України поширюється на відносини, що виникли з 01.01.2025р. до 31.12.2025р. включно» (п.10.1 Змінюваних умов договору).

Обґрунтовуючи позов, Позивач зазначає, що листом від 23.01.2025 №01-10/101на адресу Відповідача було направлено ряд договорів на підпис, у тому числі відповідний проект Договору №127 про відшкодування витрат за охоронні послуги адміністративної будівлі, розташованої за адресою: м. Полтава, вул. Соборності,45 А, в двох примірниках та проект Договору № 131 про відшкодування витрат за охоронні послуги адміністративної будівлі, розташованої за адресою: м. Полтава, вул. Соборності,45 в двох примірниках, які Відповідачем не підписано; натомість надано відповідь листом від 19.02.2025р., на який позивач, в свою чергу, також надав відповідь листом від 06.03.2025р.

Умовами проекту Договору №131 про відшкодування витрат за охоронні послуги адміністративної будівлі, розташованої за адресою: м. Полтава, вул. Соборності, 45, є:

- п. 1.1 проекту - предметом договору є відшкодування Орендарем витрат, які поніс Балансоутримувач, за надані Орендарю охоронні послуги в адміністративній будівлі, розташованій за адресою: 36014, м. Полтава, вул. Соборності, 45;

- п.1.2. проекту - Орендар відшкодовує Балансоутримувачу витрати на охоронні послуги (далі послуги) пропорційно до загальної орендованої площі 620,77 м.кв.

-п. 2.1. проекту - вартість відшкодування витрат на послуги на 2025 рік складає: 441 000 грн з ПДВ;

- п. 2.2. проекту - оплату витрат за користування охоронними послугами Орендаря проводить Балансоутримувач. Орендар здійснює відшкодування витрат за охоронні послуги Балансоутримувачу на підставі рахунку та акту наданих послуг;

- п. 5.1. проекту - Договір набуває чинності з моменту підписання і відповідно до ч.3 ст.631 ЦК України діє з 01 січня 2025р. до 31.12.2025р. в частині надання послуг, а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за Договором.

Умовами проекту Договору №127 про відшкодування витрат за охоронні послуги адміністративної будівлі, розташованої за адресою: м. Полтава, вул. Соборності, 45 А, є:

- п. 1.1 проекту - предметом договору є відшкодування Орендарем витрат, які поніс Балансоутримувач, за надані Орендарю охоронні послуги в адміністративній будівлі, розташованій за адресою: 36014, м. Полтава, вул. Соборності, 45 А.;

- п.1.2. проекту - Орендар відшкодовує Балансоутримувачу витрати на охоронні послуги (далі послуги) пропорційно до загальної орендованої площі 123,57 м.кв.

-п. 2.1. проекту - вартість відшкодування витрат на послуги на 2025 рік складає: 228000 грн;

- п. 2.2. проекту - оплату витрат за користування охоронними послугами Орендаря проводить Балансоутримувач. Орендар здійснює відшкодування витрат за охоронні послуги Балансоутримувачу на підставі рахунку та акту наданих послуг;

- п. 5.1. проекту Договір набуває чинності з моменту підписання і відповідно до ч.3 ст.631 ЦК України діє з 01 січня 2025р. до 31.12.2025р. в частині надання послуг, а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за Договором.

Обґрунтовуючи свою позицію, Позивач зазначає, що ним проведено закупівлю охоронних послуг адміністративних будинків за адресою: вулиця Соборності, 45; вулиця Соборності. 45А, у м. Полтаві, укладено Договір №Пл-146 від 01 січня 2025 року.

Згідно з умовами цього Договору, Учасник приймає під спеціалізовану постову охорону Об`єкт визначений в Додатку №1 до цього Договору, з усім майном, що знаходиться в ньому, здійснює спеціалізовану постову охорону Об`єктів, шляхом виставлення охоронних постів, обладнаних технічними засобами охорони, засобами тривожної сигналізації і спостереження окремих приміщень Об`єктів в дні і години, Додатку №2 до цього Договору. Учасник здійснює фізичну охорону Об`єктів, крім того забезпечує засоби охоронної - тривожної сигналізації на пульт централізованої охорони Учасника та при необхідності забезпечує виїзд мобільної групи швидкого реагування Учасника на відповідний Об`єкт після спрацювання охоронної сигналізації в період часу: до 5 хвилин на Об`єктах згідно Додатку №1 до цього Договору, тощо.

Також Позивач зазначає, що він щомісяця сплачував за надані охоронні послуги згідно цьогоДоговору, що підтверджується Актом звірки взаємних розрахунків з контрагентом Управлінням поліції охорони в Полтавській області (арк..справи 74, том 1).

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що оскільки договори про відшкодування витрат за охоронні послуги з боку Відповідача не підписані, а також не відшкодовано Відповідачем вартість понесених Позивачем витрат на охорону приміщень, які перебувають в оренді у Відповідача (до моменту укладення відповідних договорів на охорону самим відповідачем, що відбулося у червні 2025р.), Позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір у даній справі, суд керується наступним:

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини; інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як передбачено ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України (далі ГК України) (положення якого були чинні на момент укладення договорів оренди та виникнення спірних правовідносин), господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

У відповідності до ст. 179 ГК України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору, зокрема, на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Згідно з ч. 7 ст. 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За правилами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Як передбачено ст. 181 ГК України (яка була чинною на момент виникнення переддоговірного спору), господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором. Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов`язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони. У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо). У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

За змістом частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до частини 1 статті 759 та статті 761 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму.

Частиною першої статті 16 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди формується на підставі примірного договору оренди, що затверджується Кабінетом Міністрів України - щодо майна державної власності.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження примірних договорів оренди державного майна» від 12.08.2020 року №820 затверджено примірний договір оренди нерухомого майна, іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності.

Відповідно до частини 2 статті 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» укладений сторонами договір оренди в частині істотних умов повинен відповідати типовому договору оренди відповідного майна. Типові договори оренди державного майна розробляє і затверджує Фонд державного майна України, типові договори оренди майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, затверджують відповідно Верховна Рада Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування.

Наказом Фонду державного майна України від 23.08.2000 року № 1774 «Про затвердження договорів оренди» затверджено примірний договір про відшкодування витрат балансоутримача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, який міг бути використаний сторонами при визначені умов відповідного проекту договору.

Відповідно до частини 2 статті 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються для об`єктів, що перебувають у державній власності, Кабінетом Міністрів України. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються органами, уповноваженими Верховною Радою Автономної Республіки Крим (для об`єктів, що належать Автономній Республіці Крим), та органами місцевого самоврядування (для об`єктів, що перебувають у комунальній власності) на тих самих методологічних засадах, як і для об`єктів, що перебувають у державній власності.

Відповідно до пунктів 4 та 5 Методики розрахунку орендної плати за державне майно, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 28.04.2021 року №630 до плати за оренду іншого окремого індивідуально визначеного майна не включаються витрати на утримання орендованого майна та плата за послуги, які відповідно до укладеного договору зобов`язується надавати орендарю балансоутримувач. Відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна (у тому числі місць загального користування та прибудинкової території) та надання комунальних послуг орендарю здійснюється відповідно до договору, укладеного між балансоутримувачем та орендарем, примірна форма якого затверджується Фондом державного майна.

Таким чином, на законодавчому рівні розмежовано нарахування, пропорції та розподіл орендної плати і витрат на утримання орендованого майна, що підлягають сплаті на підставі відповідних типових договорів, укладених з орендарем окремо щодо оренди та щодо витрат на утримання майна і надання комунальних послуг.

Як було зазначено судом вище, сторонами надано до суду відповідне листування, що стосувалося укладення спірних договір на відшкодування витрат на охоронні послуги. Так, листом від 23.01.2025р. (арк..справи 40, 41, том 1) позивач направив на розгляд та підпис, серед іншого, по 2 примірники договорів про відшкодування витрат на утримання майна (охоронні послуги та ліфти), з попередженням про те, що ухилення орендаря від укладання договорів про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання майна (охоронні послуги та послуги з технічного обслуговування ліфтів) є порушенням зобов`язання, передбаченого договором оренди нерухомого майна. Як випливає з пояснень представника позивача у судових засіданнях, таке застереження було виклакано тим, що між сторонами і раніше існували аналогічні правовідносини (об`єкти перебували в оренді у відповідача і у 2024р., і аналогічно виник спір щодо не підписання договорів на відшкодування витрат на послуги охорони у 2024 році та не була відшкодована їх вартість, що стало підставою для звернення до суду справа №917/2243/24).

У відповідь на вказаний лист відповідач зазначив, що укладанню договорів відшкодування витрат передує укладення договору оренди; а також просив надати калькуляцію (специфікацію) розрахунків витрат за користування тепломережеюі т.д. для прийняття рішення щодо укладання договір відшкодування витрат (лист від 19.02.2025р., арк..справи 42). У відповідь на цей лист, позивачем направлено відповідачу орієнтовні розрахунки по запитуваних послугах, в т.ч. послугах охорони у адміністративних будівлях (арк..справи 47-48, том 1). Як вбачається з подальшого листування (лист від 31.03.2025р. а.с. 53,54, том 1), договори відшкодування витрат на охоронні послуги №127 та №131 не були підписані відповідачем та повернуті позивачу, у зв`язку з чим було здійснено повторне нагадування про необхідність їх підписання. Однак відповідач договори не підписав. Натомість, як вбачається з матеріалів справи, 13.06.2025р. між відповідачем та ТОВ «Антарес 3000» було укладено договір №710 пронадання послуг централізованого спостереження, реагування та обслуговування систем охоронної і тривожної сигналізації, встановлених на об`єктах Східного міжрегіонального управління Міністрества юстиції та його структурних підрозділів на 2025 рік у Полтавській області (арк..справи 170-179, том 1). Тобто, як стверджує відповідач, він прийняв рішення про укладення окремого прямого договору з організацією, що надає охоронні послуги, що не суперечить умовам договорів оренди.

Вирішуючи позовні вимоги про визнання укладеними договорів, суд керується наступним:

По-перше, суд зауважує, що 28.02.2025 «? ? ? -? » 4196-IX 09.01.2025 ( 4196), відповідно до приписів якого Господарський кодекс України втратив чинність (з 28.08.2025р.). Однак, суд, враховуючи час виникнення спірних правовідносин (які фактичн виникли та існували в перщому піврічі 2025р.), не погоджується з доводами відповідача стосовно того, що до спірних правовідносин не можна застосовувати приписи ГК України, адже згідно ч.3 ст.5 ЦК України встановлено наступне: Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

При цьому суд бере до уваги, що відповідно до проектів договорів про відшкодування витрат за охоронні послуги по вул. Соборності, 45 та по вул. Соборності 45А, що долучені до позовної заяви, зазначається, зокрема, у п.5 проектів: «Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і у відповідності до ч.3 ст.631 ЦК діє з 01 січня 2025 року до 31 грудня 2025 року в частині надання послуг, а в частині розрахунків до повного виконання умов цього договору» .

Отже, відповідно до запропонованих Позивачем проектів договорів про відшкодування витрат на охоронні послуги, строк початку та строк закінчення їх дії перебувають за межами дати набрання рішенням суду законної сили.

Належним та ефективним способом захисту порушеного права у спорі про визнання договору укладеним є позов про визнання укладеним договору з викладенням його змісту. За наслідками розгляду вимоги про визнання договору укладеним в резолютивній частині рішення суду суд, керуючись частиною дев`ятою статті 238 ГПК України, має зробити висновки про визнання укладеним договору в запропонованій позивачем редакції, виклавши текст редакції, яка за висновками суду відповідає вимогам законодавства та визнається судом укладеною, чи висновки про відмову у визнанні укладеним договору в запропонованій позивачем редакції.

День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше .

У відповідності до висновків, що викладені у постановах Верховного Суду від 30.09.2021 у справі №906/1205/20, від 23.12.2021 у справі №910/155/21, від 23.12.2021 у справі №910/1515/21, згідно з положеннями ст. 187 ГК України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов`язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору. День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Згідно ст..649 ЦК України, розбіжності, що виникли між сторонами при укладенні договору на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування та в інших випадках, встановлених законом, вирішуються судом. Розбіжності, що виникли між сторонами при укладенні договору не на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, можуть бути вирішені судом у випадках, встановлених за домовленістю сторін або законом.

Враховуючи, що предметом розгляду у цій справі є переддоговірний спір і, відповідно, договірне зобов`язання між сторонами може виникнути саме на підставі судового рішення, днем укладення договорів має вважатися день набрання чинності рішенням суду у цій справі. При цьому, позивач просить визнати укладеними договори за період 2025 року , тобто період, який вже минув.

У відповідності до позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 09.07.2024 у справі №925/1176/23, укладення договорів на період, який уже закінчився станом на час розгляду справи, суперечить вимогам ч. 3 ст. 653 ЦК України. Позивачем не доведено неможливості звернення до суду з вимогою укласти договір на відшкодування витрат балансоутримувача, виходячи із строків, обумовлених в укладеному договорі оренди (тим паче, враховуючи специфіку відносинн сторін та наявність інших судових спорів з цього приводу у аналогічних правовідносинах за попередній період).

У постановах Верховного Суду від 11.09.2018 у справі №904/299/18, від 08.10.2019 у справі №904/3129/18, від 18.01.2022 у справі №915/1473/20, від 18.01.2022 у справі №902/1209/20, від 01.06.2022 у справі №916/942/21, від 19.12.2023 у справі №911/1428/22 викладено висновок про те, що за змістом ч. 2 ст. 631 ЦК України договір, за загальним правилом, набирає чинності з моменту його укладення та не застосовується до відносин сторін, які виникли до його укладення; з цього правила існує виняток, передбачений ч. 3 тієї ж статті, за яким сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення, але такий виняток може мати місце лише за згодою сторін.

Отже, є неможливим укладення договорів про відшкодування витрат за охоронні послуги адміністративної будівлі з моменту набрання рішенням законної сили у редакції позивача, яка передбачає, що договір діє до 31.12.2025, оскільки такі умови договору визначають зобов`язання, які не існували раніше, а саме до дати набрання чинності рішенням суду про визнання договорів укладеними.

Визнання на підставі рішення суду укладеним договору, строк дії якого на день набрання рішенням суду законної сили закінчився, а договір є припиненим, - суперечитиме принципу розумності.

Крім того, суд погоджується з доводами відповідача в тій частині, що позивачем не зазначено норму закону, нормативно-правового акту чи положення договору оренди, яка б прямо передбачала обов`язок у орендаря укладення заявлених у позові договорів.

Приймаючи до уваги вищезазначене, суд приходить до висновку, що вимоги Позивача про визнання укладеними договорів про відшкодування витрат за охоронні послуги адміністративної будівлі за адресою м. Полтава, вул. Соборності, 45А та м. Полтава, вул. Соборності, 45 у редакції, наданій Позивачем, є необґрунтованими та доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову у цій частині.

Крім того, як зазначено в описовій частині рішення, Позивач просить стягнути з Відповідача заборгованість на утримання орендованого майна, а саме послуги з охорони в розмірі 298 397,25 грн.

В обґрунтування понесених витрат Позивач зазначає, що ним проведено закупівлю охоронних послуг адміністративних будинків за адресою: вулиця Соборності, 45; вулиця Соборності. 45А, у м. Полтаві, укладено Договір №Пл146 від 01 січня 2025 року між Комунальною установою Полтавської обласної ради з експлуатації адміністративних будівель (Замовник) та Управлінням поліції охорони в Полтавській області (Учасник, Охорона, копія договору арк..69-73, том 1).

Згідно з умовами цього Договору, Учасник приймає під спеціалізовану постову охорону Об`єкт визначений в Додатку №1 до цього Договору, з усім майном, що знаходиться в ньому, здійснює спеціалізовану постову охорону Об`єктів, шляхом виставлення охоронних постів, обладнаних технічними засобами охорони, засобами тривожної сигналізації і спостереження окремих приміщень Об`єктів в дні і години, Додатку №2 до цього Договору. Учасник здійснює фізичну охорону Об`єктів, крім того забезпечує засоби охоронної - тривожної сигналізації на пульт централізованої охорони Учасника та при необхідності забезпечує виїзд мобільної групи швидкого реагування Учасника на відповідний Об`єкт після спрацювання охоронної сигналізації в період часу: до 5 хвилин на Об`єктах згідно Додатку №1 до цього Договору, тощо.

Також Позивач зазначає, що він щомісяця в 1 півріччі 2025р. сплачував надані охоронні послуги згідно цього , договору, що підтверджується Актом звірки взаємних розрахунків з контрагентом Управлінням поліції охорони в Полтавській області станом на 31 липня 2025 року (а.с.74, том 1).

Суд зазначає, що ідповідно до укладених між Позивачем та Відповідачем Договорів оренди №14 та №32, сторонами погоджено, що до складу орендної плати не входять витрати на утримання орендованого Майна (комунальних послуг, вивіз сміття, послуги охорони та обслуговування ліфтів). Орендар несе ці витрати на основі окремих договорів, укладених із Балансоутримувачем та/або безпосередньо з постачальником комунальних послуг в порядку, визначеному пунктом 6.5 Договору. Крім орендної плати, Орендар щомісячно відшкодовує Орендодавцю понесені нам витрати на сплату комунальних послуг з водопостачання, водовідведення, постачання електроенергії, теплопостачання, вивезення твердих побутових відходів, послуги охорони та обслуговування ліфтів тощо за встановленими тарифами по прямих договорах з відповідними спеціалізованими організаціями або відшкодовує Орендодавцю понесені ним витрати згідно з виставленими рахунками та актами наданих послуг. Отже, сторонами унормовано, що Орендар забезпечує охорону орендованого майна або по прямих договорах з відповідними спеціалізованими організаціями, або відшкодовує Орендодавцю понесені ним витрати згідно з виставленими рахунками та актами наданих послуг.

Суд враховує, що дійсно, як і зазначено відповідачем, ним було обрано один з альтернативних варіантів (обидва з яких є правомірними) та укладено прямий договір з відповідною спеціалізованою організацією на охорону об`єктів (копія договору з додатками та додатковою угодою а.с.165-179). Суд дослідив умови даного договору та встановив, що він укладений 13.06.2025р., строк надання послуг з 16.06.2025р. по 31.12.2025р. (п.5.1 договору).

В той же час, позивачем заявлено до стягнення вказану вище суму 298 397,25 грн за період з 01.01.2025р. по 12.06.2025р., з них: заборгованість за охоронні послуги за майно, орендоване по договору №32 101 539, 85 грн, по договору №14 196 857,40 грн. (детальний розрахунок по кожному приміщенню а.с.38,39, том 1, механізм нарахування та орієнтовні розрахунки було надано відповідачу листом від 06.03.2025р., додаток №1, п.4 а.с.48, том 1).

Посилання відповідача на те, що рішенням Госпдарського суду Сумської області від 17.08.2025р., яке набрало законної сили та стосується аналогічних правовідносин між сторонами, о виникли у 2024р., встановлено неправомірність позовних вимог про стягнення з відповідача вартості послуг охорони, судом відхиляється, окільки зі змісту вказаного рішення вбачається, що підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині стала відсутність виставлених рахунків та актів виконаних робіт, а також доказів їх направлення чи вручення Відповідачу, що позбавило можливості Відповідача та суд перевірити безпосередньо факт надання послуг, правильність нарахування та строк його оплати.

У справі, що розглядається, позивачем щомісяця, з дотриманням умов договору та чинного законодавства, направлялися відповідачу Акти здавання-приймання послуг та рахунки на відшкодування витрат охорони приміщень по вул..Соборності,45 та соборності 45-А у м.Полтаві (копії рахунків, актів, доказів їх направлення відповідачу та отримання останнім у матер.справи). Підписані примірники Актів відповідачем на адресу позивача не повернуто, мотивованих причин для відмови не надано, оплату не здійснено.

Приймаючи до уваги процитовані вище положення договорів оренди (п.9.3 Змінюваних умов, п.3.1, 6.5 Незмінюваних умов договорів), суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 ГПК України).

Відповідно до частини 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Крім того, згідно зі ст. 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Також у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України» від 28.10.2010 р. № 4241/03 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відповідно до ч. 23 рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України» за заявою № 63566/00 суд нагадує, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходив із наступного.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача частково (за майнову вимогу). В іншій частині судовий збір залишається за позивачем, у зв`язку з відмовою у задовленні позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 232-233,237-238,240 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути зі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (, р/р UA 0159854, р/р UA 0159854, Державна казначейська служба України, м. Київ МФО 820172) на користь Комунальної установи Полтавської обласної ради з експлуатації адміністративних будівель (, р/р UA3085162, Державна казначейська служба України, м. Київ МФО 820172), заборгованість на утримання орендованого майна, а саме послуги з охорони в розмірі 298 397, 25 грн.

3. Стягнути зі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (, р/р UA 0159854, р/р UA 0159854, Державна казначейська служба України, м. Київ МФО 820172) на користь Комунальної установи Полтавської обласної ради з експлуатації адміністративних будівель (, р/р UA 3085162, Державна казначейська служба України, м. Київ МФО 820172) 4 475,96 грн. витрат по сплаті судового збору.

4. В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили та може бути оскаржено до Східного апеляційного господарського суду в порядку і строки, встановлені ст.ст.241, 256,257 ГПК України.

Повне рішення складено 24.02.2026р. (у зв"язку з перебуванням судді на лікарняному до 23.02.2026р. включно).

Суддя Мацко О.С.