ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2026 Справа № 914/3937/25

Господарський суд Львівської області у складі судді Бортник О.Ю розглянув справу за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Дел», м. Київ,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Девік», смт. Розділ, Львівська область,

про стягнення 15605,31 грн.

За участі представників: не викликались, розгляд справи здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та без виклику сторін.

Встановив: Товариство з обмеженою відповідальністю «Транс-Дел», м. Київ, звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом про стягнення з Приватного підприємства «Девік», смт. Розділ, Львівська область, 15500 грн. основного боргу та 105,31 грн. пені.

Ухвалою суду від 05.01.2026р. замінено відповідача Приватне підприємство «Девік» у справі №914/3937/25 на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Девік».

Стислий виклад позиції позивача.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору перевезення вантажів № 18635 від 02.09.2025 р. в частині оплати наданих йому послуг з перевезення вантажу. Позивач на підставі розділу 6 Договору також заявив до стягнення з відповідача 105,31 грн. пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання.

Стислий виклад заперечень відповідача.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить у задоволенні позову відмовити. Заперечуючи проти позову, відповідач вказує на те, що позивач долучив до матеріалів справи Акт № ОУ-000465 здачі-приймання робіт від 16.09.2025р., тоді як фактичне надання послуг з перевезення вантажу було завершено 04.09.2025 р. Складання Акта здачі-приймання робіт датою 16.09.2025 р. суперечить вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки не відображає реальну дату здійснення господарської операції.

Відповідач вказує на те, що фактичне надання послуги, тобто дата розвантаження та доставки вантажу, відбулося 04.09.2025 р., тому саме на цю дату у позивача виник обов`язок скласти податкову накладну та оформити належним чином первинні бухгалтерські документи.

На думку відповідача, Акт здачі-приймання робіт від 16.09.2025 р. не відповідає вимогам законодавства, не запускає перебіг договірного строку оплати, та не може бути належною підставою для стягнення заборгованості в судовому порядку.

Стислий виклад заперечень позивача на відзив відповідача.

Позивач у відповіді на відзив вказує на те, що заперечення відповідача на позовну заяву є необґрунтованими та такими, що не спростовують факту належного виконання ТзОВ «Транс-Дел» своїх договірних зобов`язань. Відповідач у поданих запереченнях не тільки не спростував факт здійснення перевезення та обсяг і якість наданих послуг, а навпаки підтвердив, що перевезення вантажу виконано, вантаж доставлено за погодженим маршрутом та прийнято вантажоодержувачем без будь-яких зауважень. Твердження відповідача про нібито невірну дату складення Акта здачі-приймання робіт № ОУ-00046, на думку позивача, мають формальний характер та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

Позовна заява залишалась без руху. У зв`язку з усуненнням позивачем недоліків позовної заяви ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без виклику сторін. Цією ж ухвалою замінено відповідача Приватне підприємство «Девік» у справі № 914/3937/25 на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Девік».

Мотивувальна частина рішення.

Враховуючи зміст позовної заяви, характер спірних правовідносин між сторонами, до переліку обставин, які є предметом доказування у справі, належить доказування існування обставин, які надають позивачу право на своєчасну та повну оплату відповідачем заборгованості, що є предметом спору у справі або ж доказування існування обставин, які спростовують факти, викладені у позовній заяві.

Вичерпний перелік доказів, якими сторони підтверджують існування обставин, що належать до предмету доказування у справі, зазначено ними в додатках до позовної заяви, заяви про усунення недоліків, відзиву та відповіді на відзив.

Беручи до уваги характер спірних правовідносин, вірогідність наявних у матеріалах справи та перевірених судом доказів, застосовуючи викладені нижче норми права та вважаючи встановленими наведені нижче обставини, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.

02.09.2025р. між Приватним підприємтвом «Девік» (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Девік») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Транс-Дел» укладено Договір перевезення вантажів № 18635.

Згідно з Розділом 1, 2, 4 Договору відповідач замовляє, а позивач надає транспортні (транспортно-експедиційні) послуги з міжнародних і внутрішніх перевезень вантажів автомобільним транспортом згідно умов транспортного замовлення (Заявки). Конкретні умови кожного замовлення зазначаються у заявці відповідача і узгоджуються з позивачем. Підтвердженою вважається заявка, підписана сторонами і скріплена їх печатками (штампами) та направлена шляхом електронного або факсимільного зв`язку. Підтверджена заявка обов`язкова для виконання Сторонами і є невід`ємною частиною цього Договору. Фотокопія/електронна копія підтвердженої Заявки має юридичну силу. Сторони домовилися, що пріоритетними для кожної із сторін, є умови, що викладені в Заявках. Відповідач зобов`язувався своєчасно оплачувати послуги, надані за цим Договором. Ціна на послуги узгоджується Сторонами по кожному конкретному перевезенні і вказується в Заявках, які є невід`ємною частиною Договору.

Розділом 5 Договору передбачено, що розрахунки за послуги здійснюються в безготівковій формі шляхом перерахування на поточний рахунок позивача до 14 (чотирнадцяти) банківських днів після отримання відповідачем оригіналів Рахунка, Акту виконаних робі (послуг). ТТН/СМR з відміткою про одержання вантажу та інших документів, вказаних в заявці.

02.09.2025 р. сторони підписали заявку № 2025-07382 згідно договору № 18635 від 02.09.2025 р. (а.с. 53). У заявці сторони узгодили, що датою завантаження автомобіля є 03.09.2025 р., вантаж - це вода; маса: 22т; об`єм: 86 м куб., сторони також узгодили тип завантаження, упаковку, кількість (завантаження-заднє; упаковка палета; кількість 33), автомобіль (DAF держ. № АI1791РР, причіп (SCHMITZ) AI4146XG), термін доставки вантажу (04.09.2025р.) за маршрутом Україна, Львівська область, м. Моршин Україна, Київська область, Велика Димерка, згідно ТТН та дані про водія ( ОСОБА_1 /КВЕ334878). У заявці сторони погодили суму оплати у розмірі 15500 грн. (п.11 заявки).

Позивач здійснив перевезення вантажу, що підтверджується Товарно-транспортними накладеними № ХД-П- від 03.09.20025 р. та № ХД-П- від 03.09.2025 р. (а.с. 21-24).

Пунктом 12 заявки № 2025-07382 від 02.09.2025р. передбачено форму оплати і терміни, а саме: 14 банківських дні після отримання оригіналів документів ТТН/СМR та підписання Актів в М.Е.D. або Вчасно.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано відповідачем, документи, необхідні для оплати (оригінал рахунку № СФ- від 16.09.2025 року, оригінал Акту № ОУ-0000465 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 16.09.2025р.), оригінал Заявки № 2025-07382 від 02.09.2025 р., оригінал ТТН № ХД-П- від 03.09.20025р., оригінал ТТН № ХД-П- від 03.09.2025 р., оригінал Договору перевезення вантажів № 18635 від 02.09.2025р. та копію квитанції № про реєстрацію податкової накладної № 1858 від 16.09.2025р.), скеровано відповідачу засобами поштового зв`язку 28.11.2025 р. за його поштовою адресою, що вказана у Договорі (а.с. 17, на звороті). Ці документи отримано відповідачем 01.12.2025 р., що підтверджується описом вкладення у цінний лист з повідомленням, накладною АТ «Укрпошта від 28.11.2025р. та відстеженням поштового відправлення з штрихкодовим ідентифікатором 106 (а.с. 54-56).

Станом на день розгляду справи судом у матеріалах справи немає доказів сплати відповідачем позивачу 15500 грн. заборгованості за договором перевезення вантажів № 18635 від 02.09.2025 р. або доказів, які б спростовували факт надання позивачем відповідачу послуг за цим договором. За наведених обставин, відповідач порушив право позивача на отримання оплати наданих послуг, це право позивача підлягає захисту в судовому порядку шляхом стягнення з відповідача 15500 грн.

Розділом 6 (Відповідальність сторін) Договору передбачено, що за несвоєчасну оплату наданих послуг відповідач сплачує позивачу пеню, яка обчислюється від вартості неоплачених послуг у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, за кожний день затримки оплати.

Позивач, на підставі розділу 6 Договору, заявив до стягнення з відповідача 105,31 грн. пені за 8 днів прострочення оплати, нарахованої до 23.12.2025 р.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідач зобов`язувався оплатити послуги позивача в строк 14 банківських днів після отримання оригіналів документів (п.12 Заявки).

Термін «банківський день у системі електронних платежів Національного банку» використовувався в п. 1 р. 1 Глави 1 Інструкції про виконання міжбанківських платіжних операцій в Україні в національній валюті, затвердженій постановою Правління Національного банку України від 16.08.2006 № 320 (зі змінами), яка визначала загальні вимоги щодо функціонування СЕП версії СЕП-3. Підсумки розрахунків за операціями, проведеними через цю систему у вихідні, святкові та неробочі дні, відображалися на рахунках учасників СЕП у Національному банку в перший робочий (операційний) день після вихідних, святкових та неробочих днів. Ця інструкція втратила чинність 01.04.2023 р.

З 01 квітня 2023 року Національний банк здійснив перехід на нове покоління СЕП. Відтоді система функціонує на базі міжнародного стандарту ISO 20022 та в режимі роботи 24/7/365 з датою поточного календарного дня. Порядок функціонування СЕП визначається Інструкцією про виконання міжбанківських платіжних операцій в Україні в національній валюті, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 03.03.2023 № 16 (зі змінами).

Здійснивши обрахунок заявленої позивачем до стягнення з відповідача пені, суд дійшов висновку, що така підлягає задоволенню.

Позивач не вірно вказав календарну дату, з якої починається нарахування пені, однак вірно здійснив розрахунок за вісім днів прострочення виконання грошового зобов`язання.

За таких обставин, заявлена до стягнення пеня в розмірі 105,31 грн. підлягає стягненню з відповідача за період з 16.12.2025 р. до 23.12.2025 р., оскільки саме 16.12.2025 р. є першим днем прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання.

Беручи до уваги встановлені судом обставини та зміст спірних правовідносин між сторонами у справі, суд при вирішенні спору виходив з того, що згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 903 ЦК України передбачено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частинами 1-3 статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 11.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97 № 363, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20.02.98 за № 128/2568/ основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Щодо заперечень відповідача, які викладено у відзиві на позовну заяву, то такі не спростовують факту виконання позивачем перевезення та не свідчать про безпідставність позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Дата складання позивачем Акта здачі-прийняття робіт (надання послуг) не спростовує факту надання ним послуг на суму 15500 грн. та не впливає на обов`язок відповідача оплатити фактично отримані послуги. При цьому у відзиві на позовну заяву відповідач визнає ту обставину, що позивачем надав йому послуги на підставі Договору перевезення вантажів № 18635 від 02.09.2025 р.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 5000 грн. витрат на правову допомогу та до позову долучив докази понесення таких. Факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу підтверджується Договором № 1 про надання правничої допомоги від 20.10.2025 р. з додатком № 2 до нього, Актом надання послуг № 2 від 23.12.2025 р., квитанцією № 2 від 23.12.2025 р. на суму 5000 грн. та Ордером на надання правничої допомоги від 23.12.2025 р. серії ВТ № 1072313.

Згідно з ч.1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правничої допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги.

Пунктами 1.1., 4.1, 4.3., 4.3.1. Договору № 1 про надання правничої допомоги від 20.10.2025 р. передбачено, що клієнт доручає, а адвокат на умовах та в обсязі передбаченому цим Договором, приймає на себе обов`язки щодо надання правової допомоги та юридично-консультаційних послуг в усній, так і письмовій формі з будь-яких питань, що/щодо: прямо чи опосередковано стосуються клієнта, його майнових та немайнових прав і обов`язків, його професійної діяльності, та інших питань, які існують станом на день укладення цього Договору, та можуть виникнути в майбутньому в процесі виконання цього Договору незалежно від волі сторін Договору, але не обмежуючись ними. Отримання винагороди адвокатом за надання правничої допомоги відбувається у формі гонорару. Гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені Сторонами у додатках до договору. Гонорар визначається сторонами та фіксується в актах приймання-передачі робіт (надання послуг).

Відповідно до Додатку № 2 від 23.12.2025 р. вартість послуг по Договору про надання правничої допомоги № 1 від 20.10.2025 р. складає 5000 грн., а саме: первинне ознайомлення із матеріалами наданими клієнтом 1000 грн.; складання позовної заяви щодо стягнення заборгованості за договором № 18635 від 02 вересня 2025 року про перевезення вантажів, що включає в себе вивчення та аналіз документів наданих клієнтом, підготовку та складання позовної заяви, здійснення розрахунків штрафних санкцій за договором, формування доказів, оформлення та надсилання позовної заяви 4000 грн.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечує щодо стягнення з нього 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу та вказує на її непропорційність сумі спору, малозначності справи. На думку відповідача, така сума є завищеною, з огляду на обсяг виконаної адвокатом роботи та характер справи.

У відповіді на відзив позивач вказує на те, що заперечення відповідача є необґрунтованими. На думку позивача, заявлена до відшкодування сума у розмірі 5000 грн. є помірною, відповідає середньоринковій вартості правничої допомоги та є співмірною виконаній адвокатом роботі, а тому підстави для її зменшення відсутні.

Зменшуючи розмір витрат на професійну правничу допомогу суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Вказана позиція суду узгоджується із позицією Верховного Суду, яка викладена у його постанові від 07.11.2019 у справі №905/1795/18.

Беручи до уваги заперечення відповідача на стягнення витрат на правову допомогу, які викладені у відзиві на позовну заяву, керуючись приписами ст.ст. 126 та ч. 5 ст. 129 ГПК України, суд дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами в зв`язку із повним задоволенням позовних вимог, слід зменшити до 3500 грн. з огляду на ціну позову, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також на те, що справа не є складаною, не потребувала значних затрат часу на збір доказів, проведення складних розрахунків.

Відтак, на підставі ст. 129 ГПК до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають 3500 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до вимог ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, при цьому суд виходить з того, що згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

На підставі ч. 3 ст. 4 та ст. 7 Закону України «Про судовий збір» 605,60 грн. зайво сплаченого судового збору підлягають поверненню ухвалою суду позивачу за його клопотанням.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 13, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 126, 129, 236, 238, 240, 241, 242, 247-252, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Дел» (04073, м. Київ, вул. Куренівська, 18, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Девік» (81650, Львівська область, Стрийський район, селище Розділ, вул. Миру, буд. 12, ) задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Девік» (81650, Львівська область, Стрийський район, селище Розділ, вул. Миру, буд. 12, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Дел» (04073, м. Київ, вул. Куренівська, 18, ) 15500грн. заборгованості, 105,31 грн. пені, 2422,40 грн. судового збору та 3500 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення судового рішення.

Суддя Бортник О.Ю.