ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2026 Справа № 917/1851/25

Господарський суд Полтавської області у складі судді Ківшик О.В., розглянувши матеріали

за позовною заявою Виробничого сільськогосподарського кооперативу "Злагода", вул. Центральна, 6а, с.Пальчиківка, Полтавський район, Полтавська область, 38712

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд Трейд Полтава", вул.Котляревського, 22-Б, оф.305/1, м.Полтава, Полтавська область, 36020

про стягнення 124 613,33 грн,

Секретар судового засідання Ісенко М.В.

Без виклику учасників справи,

установив:

1. Короткий зміст позовних вимог та заперечень.

Виробничий сільськогосподарський кооператив "Злагода" просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд Трейд Полтава" 124 613,33 грн заборгованості з опати вартості зберігання майна, з яких : 120 000,00 грн основний борг, 1 716,16 грн 3% річних, 2 897,17 грн інфляційні втрати.

На підтвердження обґрунтованості позовних вимог позивач надав наступні докази (в копіях) : наказ №98-ОД від 18.11.2024 про перевірку наявності майна, яке належить ТОВ "Гранд Трейд Полтава" і знаходиться на зберіганні кооперативу; наказ № 99-ОД від 20.11.2024 про погодження Акту перевірки від 19.11.2024; акт від 19.11.2024 перевірки наявності майна, яке належить ТОВ "Гранд Трейд Полтава" і знаходиться на зберіганні кооперативу; Витяг № 117552260 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності; наказ №71-од від 01.07.2024 про перерозподіл сторожів підрозділу охорона по об`єктах кооперативу; наказ 95-К від 23.07.2024 про призначення відповідального; претензія №43 від 08.04.2025; рахунок № 23 від 08.04.2025; акт наданих послуг № 196 від 08.04.2025; конверт та поштовий опис; розрахунок 3 відсотків річних; розрахунок інфляційних втрат; заява про кримінальне правопорушення від 28.03.25; протокол огляду від 09.04.2025; скарга на бездіяльність посадових осіб відділу поліції № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області; ухвала про справі № 554/7811/25; договір про надання професійної правничої допомоги № 20/25 ЛБГ від 06.06.2025; розрахунок витрат № 20/25 від 20.06.2025.

21.10.2025 відповідач подав суду відзив на позовну заяву (вх. № 13488), в якому заперечує проти позову та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування заперечень проти позову відповідач наголошує, що позивачем не надано жодних доказів наявності договірних зобов`язань щодо платного відповідального зберігання майна, з огляду на відсутність письмового підтвердження досягнення між сторонами згоди щодо істотних умов договору зберігання (зокрема розмір оплати). Враховуючи викладене, відповідач вважає, що відсутні фактичні та нормативні підстави для задоволення позовних вимог.

Зокрема, у відзиві на позов відповідач посилається на наступне :

- сторони не мають та не мали між собою жодних зобов`язальних відносин щодо зберігання майна, належного відповідачеві (зокрема, жниварки валкової навісної 6,4 м з приводом Rolmetal (Польща);

- оскільки сторони є юридичними особами, то на них поширюється правило п.1 ч.1 ст.208 ЦК України про те, що у письмовій формі належить вчиняти правочини між юридичними особами;

- оскільки сторони у жодний спосіб не погоджували та не обумовлювали передання майна на платне зберігання, сторонами не було ні у який спосіб визначено розмір плати за зберігання (оскільки і зберігання не обговорювалося), відповідач не приймав виконання, з огляду на те, що таке "прийняття" не пропонувалося позивачем, то посилання позивача на ст. 218 ЦК України, не є релевантним.

28.10.2025 позивач надав суду відповідь на відзив (вх. № 13771) у якій наводить спростування доводів відповідача.

31.10.2025 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив (вх. № 13940).

Інші заяви по суті спору не надходили.

2. Процесуальні питання, вирішені судом.

30.09.2025 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Виробничого сільськогосподарського кооперативу "Злагода" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд Трейд Полтава" про стягнення 124 613,33 грн заборгованості з опати вартості зберігання майна, з яких : 120 000,00 грн основний борг, 1 716,16 грн 3% річних, 2 897,17 грн інфляційні втрати.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.09.2025 справу № 917/1851/25 розподілено судді Ківшик О.В.

Суд ухвалою від 06.10.2025 року прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі, ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання), встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов - 15 днів з дня вручення ухвали.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Водночас суд зауважує, що відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Суд також зазначає, що з урахуванням умов воєнного стану в Україні, загальної ситуації в Україні та особливого режиму роботи суду, спрямованого на необхідності збереження життя і здоров`я суддів, працівників апарату та відвідувачів суду, господарський суд здійснює розгляд справи №917/1851/25 у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України). Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).

3. Обставини справи.

За даними позивача на початку вересня 2024 року на територію, що належить ВСК "Злагода", а саме : Комплекс будівель та споруд №6 (адреса : Полтавська область, Полтавський р-н, с. Пальчиківка, Комплекс будівель та споруд) ТОВ "Гранд Трейд Полтава" було відвантажено для зберігання належну останньому на праві власності жниварку валкову навісну ЖВН-6,4 м.з приводом Rolmental (Польща), заводський №00007 (далі - Жниварка).

Позивач стверджує, що в момент передачі від ТОВ "Гранд Трейд Полтава" жниварки на зберігання ВСК "Злагода", останній вчиняв дії, направлені на збереження та охорони майна з початку вересня по 09.04.2025 рік. Для того, щоб Жниварка не втратила своєї функціональності, були понесені витрати на охорону та обслуговування майна.

18.11.2024 року Головою ВСК "Злагода" було видано Наказ №98-ОД про перевірку наявності майна, яке належить ТОВ "Гранд Тред Полтава" і знаходиться на зберіганні кооперативу.

Відповідно до означеного наказу у зв`язку з необхідністю перевірки наявності рухомого майна, яке є власністю ТОВ "Гранд Трейд Полтава", що перебуває на зберіганні ВСК "Злагода" та знаходиться за адресою : Полтавська область, с. Пальчиківка, комплекс будинків і споруд № 6, було наказано :

- провести перевірку наявність рухомого майна, що знаходиться за адресою Полтавський район, с. Пальчиківка, комплекс будинків і споруд № 6 та перебувають на зберіганні ВСК "Злагода" з зобов`язання складання відповідних актів;

- провести технічну перевірку нерухомого майна, що знаходиться за адресою Полтавський район, с. Пальчиківка, комплекс будинків і споруд №6 та перебуває на зберігання ВСК "Злагода" з обов`язком складання відповідних актів.

Призначено робочу комісію для здійснення перевірки з числа наступних осіб: голова комісії: Мельник В.А. - головний інженер; члени комісії: Якименко О.С. - головний енергетик, Бєльський О.В. - тракторист.

На підставі наказу №98-ОД 19.11.2024 року була проведена перевірка наявності рухомого майна ТОВ "Гранд Трейд Полтава", що перебуває на зберіганні ВСК "Злагода" за адресою : Полтавський р-н, Полтавська область, с. Пальчиківка.

За результатами перевірки був складений Акт перевірки наявності рухомого майна ТОВ "Гранд Трейд Полтава", що знаходиться за адресою : Полтавська обл. Полтавський р-н, с. Пальчиківка та перебуває на зберіганні ВСК "Злагода" (далі - Акт, арк.с. 8).

У акті зафіксовано наступне : "Комісією було обстежено територію за адресою Полтавська обл., Полтавський р-н, с. Пальчиківка, Комплекс будівель і споруд № 6 перебуває у власності ВСК "Злагода", що підтверджується витягом з ДРРП № 117552260 від 19.03.2018. Територія перебуває під постійною охороною, як працівниками ВСК "Злагода", що підтверджується наказами (копії додаються до Акту), так і під відеоохороною. При огляді території була виявлена Жниварка валкова навісна ЖВН-6,4 м (рухоме майно), що не належить ВСК "Злагода", але перебуває на території комплексу та зберігається під охороною та відеонаглядом. Рухоме майно було прийнято на зберігання за усною домовленістю між попереднім Головою та членом ВСК "Злагода" ОСОБА_1 та директором ТОВ "Грант Трейд Полтава". Строк зберігання не визначений. Комісією встановлено наявність та візуальна цілісність майна".

За твердженням позивача за усною домовленістю між сторонами відповідач передав, а позивач прийняв на зберігання жниварку валкову навісну ЖВН-6,4 м.з приводом Rolmental (Польща), заводський №00007 і останній починаючи з 01.09.2024 року по 09.04.2025 року здійснював зберігання вищезазначеного об`єкту.

Позивач стверджує, що між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини зі зберігання майна.

Позивач наголошує, що відповідач зобов`язання за Договором зберігання у частині оплати послуг зберігання належним чином не виконав, у зв`язку з чим 08.04.2025 позивач на адресу відповідача надіслав претензію (вих. №43, арк.с. 12-14) на оплату 120 000,00 грн за зберігання, обслуговування та охорону майна. До претензії був доданий рахунок на оплату №23 від 08.04.2025 року та Акт виконаних робіт №196 від 08.04.2025 року. Докази надсилання наявні у матеріалах справи (арк.с. 15).

За даними позивача відповідач Акт не підписав, не надав вмотивованої відмови від його підписання, що, на думку позивача, можливо розцінювати як мовчазне погодження на прийняття послуг зберігання.

Позивач зазначає, що відповідач не провів оплату за зберігання належного йому майна, чим порушив права ВСК "Злагода".

28.03.2025 ТОВ "Гранд Трейд Полтава" подало до Відділу поліції №2 Полтавського районного управління поліції ГУ НП в Полтавській області Заяву про кримінальне правопорушення, в якому зазначало, що Голова ВСК "Злагода" ОСОБА_2 відмовилася повернути Жниварку ТОВ "Гранд Тредй Полтава" (арк.с. 18). В цій заяві ТОВ "Гранд Трейд Полтава" підтверджує що Жниварка, за усною домовленістю з колишнім Головою ВСК "Злагода" була відвантажена на території що належить ВСК "Злагода", тобто підтверджує передання рухомого майна на зберігання кооперативу. Ця обставина відповідачем визнається.

09.04.2025 працівниками Національної поліції було виявлено майно (Жниварка валкова навісна ЖВН-6,4 м.з приводом Rolmental (Польща), заводський №00007) та передано (повернуто) його власникові - ТОВ "Гранд Трейд Полтава".

21.04.2025 позивач (в особі керівника Юрченко Л.М.) звернувся до Відділу поліції №2 Полтавського районного управління поліції ГУ НП в Полтавській області з повідомленням про злочин, а саме : вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 383 КК України громадянкою Шабановою Н.М. директором ТОВ "Гранд Трейд Полтава").

У зв`язку з несплатою відповідачем 120 000,00 грн заборгованості, яка складається з плати за зберігання та витрат понесених позивачем на зберігання жниварки валкової навісної ЖВН-6,4 м.з приводом Rolmental (Польща), заводський №00007) та вважаючи свої права порушеними позивач звернутися до суду з цим позовом.

4. Норми права, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення, та висновки господарського суду за результатами вирішення спору.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтями 202, 205 ЦК України закріплено загальне поняття правочину, яким є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. При цьому відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Пунктом 1 ч. 1 ст. 208 ЦК України визначено, що у письмовій формі належить вчиняти правочини між юридичними особами;

Положеннями ст. 627, ст. 628 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 1 ст. 936 ЦК України визначено, що за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання (ч. 1 ст. 946 ЦК України).

У частині 1 ст. 937 ЦК України визначено, що договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу. Договір зберігання, за яким зберігач зобов`язується прийняти річ на зберігання в майбутньому, має бути укладений у письмовій формі, незалежно від вартості речі, яка буде передана на зберігання. Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення у справі.

Відповідно принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішенні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 162 ГПК України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України, позовна заява має містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

За приписами ч. 2, 3 ст. 164 ГПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). У разі необхідності до позовної заяви додається клопотання про призначення експертизи, витребування доказів тощо.

Позивач, як на доказ зберігання майна відповідача посилається, зокрема, на накази та акт перевірки наявності рухомого майна. Означені докази не є належними, допустимими та достовірними в розумінні приписів ст. 76, 77, 78 ГПК України, оскільки складені та підписані лише працівниками підприємства позивача.

Також, як на доказ укладення між сторонами усного договору зберігання майна, позивач посилається на заяву відповідача від 28.03.2025 року, подану до Відділу поліції №2 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області.

Означений доказ також не є належним та допустимим, оскільки у означеній заяві відповідач підтверджує лише факт наявності усної домовленості щодо вивантаження майна на території позивача, що не є тотожнім передання такого майна на зберігання, а тому не може підтверджувати факту укладання між сторонами договору зберігання в усній формі.

Отже, в порушення наведених норм права позивачем не додано жодних належних та допустимих доказів як на підтвердження наявності договірних зобов`язань між сторонами щодо платного зберігання майна відповідача та досягнення згоди між сторонами щодо істотних умов договору зберігання (зокрема, ціни послуги зі зберігання); факту передачі відповідачем майна позивачу 01.09.2024 (дата, яку позивач зазначає у позовній заяві, як початок зберігання); доказів, на підставі яких останнім формувалась вартість послуг зберігання майна, так і наявності заборгованості відповідача в розмірі 120 000,00 грн, тому вимоги про її стягнення є недоведеними.

Суд не оцінює як правомірні твердження позивача, що, якщо договір фактично виконаний, то порушення письмової форми не впливає на його дійсність, оскільки позивач довільно та на власний розсуд тлумачить приписи ст. 218 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 ЦК України, якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

Отже, необхідними умовами є : вчинення однією із сторін дії (наприклад, належне зберігання), а другою стороною підтвердження її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання; необхідними є докази саме передачі на платне зберігання (розрахунок плати взагалі не можливий за відсутності будь-яких погоджень); такий правочин лише може бути визнаний судом дійсним, що не є тотожнім автоматичній його дійсносності.

Стосовно позовних вимог, щодо стягнення з відповідача 1 716,16 грн 3% річних та 2 897,17 грн інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не почав його виконувати або не виконав його у строк, встановлений договором.

За приписами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За наведеним вище мотивуванням суд дійшов висновку про недоведеність позивачем факту наявності заборгованості відповідача з оплати послуг зі зберігання та її розміру, що виключає застосування приписів ст. 625 ЦК України.

Судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи.

Допустимих доказів в спростування зазначеного по суті спору позивач суду не надав.

Отже, з аналізу наведених норм права та поданих доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги базуються на припущенні про наявність заборгованості, яка не підтверджена жодними належними доказами, відповідачем спростовані, а тому задоволенню не підлягають.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України" від 28.10.2010р. №4241/03 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відповідно до ч.23 рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України" за заявою №63566/00 суд нагадує, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Стосовно розподілу судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні з позовом до суду згідно квитанції №7842-1451-8929-0387 від 20.06.2025 позивач сплатив судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України визначено, що у спорах, що виникають при укладенні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст.129 ГПК України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись статтями 129, 232-233, 236-238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити в задоволенні позовних вимог.

2. Копію рішення направити учасникам (сторонам) справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Рішення підписане 20.02.2026 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України).

Суддя О.В.Ківшик