ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2026м. ДніпроСправа № 904/3764/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Загинайко Т.В. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської Ради (49081, м. Дніпро, просп. Слобожанський, буд. 29, оф. 504; ідентифікаційний код 32688148)

до Фізичної особи-підприємця Кулешова Євгена Борисовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

про стягнення 112 766 грн. 98 коп.

Без повідомлення (виклику) представників сторін.

ПРОЦЕДУРА:

Позивач - Комунальне підприємство "Теплоенерго" Дніпровської міської Ради звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою (вх.№359/25 від 11.07.2025) до Фізичної особи-підприємця Кулешова Євгена Борисовича про стягнення 112 766 грн. 98 коп., що складає 100 108 грн. 04 коп. - основного боргу за послугу з постачання теплової енергії, надану за Типовим індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії, 2 212 грн. 09 коп. - 3% річних, 8 992 грн. 19 коп. - інфляційних нарахувань та 1 454 грн. 66 коп. - пені.

Також просить стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

З приводу дотримання прав відповідача під час розгляду даної справи судом, слід зазначити таке.

Пунктом 5 частини 4 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" визначено, що в Єдиному державному реєстрі містяться відомості щодо фізичної особи - підприємця, зокрема, про місцезнаходження (адреса місця проживання, за якою здійснюється зв`язок з фізичною особою - підприємцем).

На підтвердження адреси відповідача судом долучено до матеріалів справи витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з якого вбачається, що місцезнаходженням відповідача є 49000, м. Дніпро, вул. Мандриківська, буд. 338, кв. 47, на яку і була направлена кореспонденція господарського суду відповідачу (а.с. 80).

Відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно з частиною 6 статті 242 цього Кодексу днем вручення судового рішення є, окрім іншого, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Слід відзначити, що поштове відправлення на адресу відповідача, в якому містилася ухвала суду від 16.07.2025, було повернуто за зворотною адресою Акціонерним товариством "Укрпошта" "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 84-88)

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19, від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

При цьому, до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов`язує й сторону у справі, зокрема позивача, з`ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її офіційним місцезнаходженням, визначеним у відповідному державному реєстрі) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

Крім того, частиною 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже, в разі коли фактичне місцезнаходження особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Також судом враховані положення Правил надання послуг поштового зв`язку, визначені постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 (далі - Правила).

Так, порядок доставки поштових відправлень, поштових переказів, повідомлень про вручення поштових відправлень, поштових переказів, періодичних друкованих видань юридичним особам узгоджується оператором поштового зв`язку разом з юридичною особою. Для отримання поштових відправлень юридична особа повинна забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України "Про поштовий зв`язок", цих Правил (пункт 94 Правил).

Відтак, повна відповідальність за достовірність інформації про місцезнаходження, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням покладається саме на юридичну особу (фізичну особу-підприємця).

У разі, якщо копію прийнятого судового рішення (ухвали, постанови, рішення) направлено судом листом за належною поштовою адресою, тобто повідомленою суду учасником справи, і повернено підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання чи закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про прийняте судове рішення.

Вказана правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №923/1432/15.

Також, суд наголошує, що за змістом статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" вбачається, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

З урахуванням наведеного, відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області по даній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Враховуючи викладене, неперебування відповідача за місцем його державної реєстрації чи небажання отримати поштову кореспонденцію та, як наслідок, ненадання відзиву, не є перешкодою розгляду справи судом за наявними матеріалами і не свідчить про порушення норм процесуального права саме зі сторони суду.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 03.03.2018 у справі № 911/1163/17 та від 10.05.2018 у справі № 923/441/17.

За таких обставин можна дійти висновку, що невручення ухвали суду відбулось через недотримання відповідачем вимог законодавства щодо забезпечення отримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням (поштовою адресою), що розцінюється судом як фактична відмова від отримання адресованих йому судових рішень (ухвал). Відповідач, у разі незнаходження за своєю офіційною (юридичною) адресою, повинен був докласти зусиль щодо отримання поштових відправлень за цією адресою або повідомлення суду про зміну свого місцезнаходження.

Більше того, права відповідача, як учасника справи, не можуть забезпечуватись судом за рахунок порушення прав позивача на своєчасне вирішення спору судом, що є безпосереднім завданням господарського судочинства, та яке відповідно до норм частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Так, ухвалою суду від 16.07.2025, з урахуванням вимог частини 8 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, судом було запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Судом також враховані Нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України №958 від 28.11.2013, на випадок направлення відповідачем відзиву на позовну заяву або клопотання до суду поштовим зв`язком.

Однак, станом на 02.03.2026 строк на подання відзиву на позовну заяву, з урахуванням додаткового строку на поштовий перебіг, закінчився.

Будь-яких клопотань про продовження вказаного процесуального строку у порядку, передбаченому частиною 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від відповідача не надходило; поважних причин пропуску вказаного строку суду також не повідомлено.

Згідно із частиною 1 статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

Суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву та вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Отже, суд вважає, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення, оскільки у відповідача було достатньо часу для подання як відзиву на позову заяву так і доказів погашення спірної заборгованості, у разі їх наявності, чого відповідачем зроблено не було, будь-яких заперечень чи відомостей щодо викладених у позовній заяві обставин відповідачем суду також не повідомлено.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Справа розглядається відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод протягом розумного строку з урахуванням введення в Україні воєнного стану.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ

Як вбачається, між Міським комунальним підприємством "Дніпропетровські міські теплові мережі", правонаступником якого є позивач - Комунальне підприємство "Теплоенерго" Дніпровської міської ради, як енергопостачальною організацією, та відповідачем - Фізичною особою-підприємцем Кулешовим Євгеном Борисовичем, як споживачем", було укладено договір від 01.03.2007 № 060243 про постачання теплової енергії (надалі Договір) (а.с. 22-25), за яким енергопостачальна організація приймає на себе зобов`язання постачати споживачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги", в редакції Закону № 2454-VIII від 07.06.2018 "Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг" визначено, що договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом.

Відповідно до статті 12 вказаного Закону договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

В свою чергу, 04.09.2019 набрала чинності Постанова Кабінету Міністрів України № 830 Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії (далі - Постанова 830, Правила 830), на виконання якої позивачем опубліковано на своєму сайті Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який є договором приєднання (далі - Типовий індивідуальний договір).

Таким чином, з моменту набрання чинності Типовим індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії припинилася дія Договору про постачання теплової енергії від 01.03.2007 №060243 і відносини сторін стали регулюватись Типовим індивідуальним договором (надалі - Договір, а.с. 11-21).

Крім того, згідно з пунктом 13 Постанови 830, послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем.

Позивач зазначає, що оскільки протягом 30 днів з моменту опублікування договору і розміщення інформації про договори на інформаційних стендах у відповідача не виникло заперечень щодо його укладання, між позивачем та відповідачем діє Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії (зазначене підтверджується правовими висновками Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду викладеними в постанові від 11.11.2019 по справі №646/834/17). Таким чином, між позивачем та відповідачем діє Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який є договором приєднання, опублікований 01.10.2019, що набрав чинності 01.11.2019, із подальшими змінами та доповненнями, відповідно до чинного законодавства і діє станом на дату звернення до суду, в силу відсутності відомостей про відключення приміщення відповідача від систем теплопостачання у встановленому законодавством порядку. Оскільки за приміщенням закріплено особовий рахунок НОМЕР_2 , позивач обліковує відносини із відповідачем як Договір №060243 від 01.03.2007 (надалі - Договір).

Цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води індивідуальному споживачу. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України (пункт 1 Договору).

Даний договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або веб-сайті виконавця (пункт 2 Договору).

Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунку за надані послуги, факт отримання послуги (пункт 4 Договору).

В матеріалах справи відсутні докази, що відповідач протягом 30 днів повідомляв позивача про свою відмову від укладання договору (внесення змін), доказів наявності заперечень або протоколу розбіжностей до договору матеріали справи не містять.

Таким чином, з 01.11.2019 між Комунальним підприємством "Теплоенерго, як виконавцем, та Фізичною особою - підприємцем Кулешовим Євгеном Борисовичем, як споживачем, було укладено Індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії.

За умовами пункту 5 Договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, визначеними цим договором.

Пунктом 17 Договору визначено, що зняття показань засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку теплової енергії здійснюється виконавцем щомісяця.

Споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з:

- плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022), та Методики розрахунку, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом та обсягу її споживання;

- плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті виконавця teploenergo.dp.ua.

У разі застосування двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії плата за послугу з постачання теплової енергії визначається як сума плати, розрахованої виходячи з умовно-змінної частини тарифу (протягом опалювального періоду), а також умовно-постійної частини тарифу (протягом року) (пункт 30 Договору).

Вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Розмір тарифу зазначається на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або офіційному веб-сайті виконавця.

У разі зміни зазначеного тарифу протягом строку дії цього договору, новий розмір тарифу застосовується з моменту його введення в дію без внесення сторонами додаткових змін до цього договору. Виконавець зобов`язаний забезпечити їх оприлюднення на своєму офіційному веб-сайті (пункт 31 Договору).

Пунктом 32 Договору визначено, що розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.

Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. У разі застосування двоставкових тарифів умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісяця.

Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.

Згідно з пунктом 33 Договору виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу.

Рахунок надається на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунок може надаватися в електронній формі, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів.

В пункті 34 Договору визначено, що споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором (пункт 41 Договору).

Оформлення претензій споживача щодо ненадання послуги, надання її не в повному обсязі або надання послуги неналежної якості здійснюється в порядку, визначеному статтею 27 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (пункт 47 Договору).

Цей договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності (пункт 51 Договору).

Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк (пункт 52 Договору).

Цей договір може бути розірваний у разі прийняття рішення співвласниками щодо зміни моделі договірних відносин відповідно до статті 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (пункт 53 Договору).

Припинення дії цього договору не звільняє сторони від обов`язку виконання зобов`язань, які на дату такого припинення залишилися невиконаними (пункт 55 Договору).

В матеріалах справи наявні розпорядження Дніпровського міського голови про початок та закінчення опалювальних періодів, а саме:

- розпорядження Дніпровського міського голови від 08.11.2023 № 13-8/11-р "Про початок опалювального сезону 2023 - 2024 рр. у місті Дніпрі" (а.с. 57);

- розпорядження Дніпровського міського голови від 25.03.2024 № 1-25/3-р "Про закінчення опалювального сезону 2023 - 2024 рр. у місті Дніпрі" (а.с. 56 на звороті);

- розпорядження Дніпровського міського голови від 18.10.2024 № 1-18/10-р "Про початок опалювального сезону 2024 - 2025 рр. у місті Дніпрі" (а.с. 56););

- розпорядження Дніпровського міського голови від 27.03.2025 № 1-27/3-р "Про закінчення опалювального сезону 2024 - 2025 рр. у місті Дніпрі" (а.с. 55 на звороті).

Тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання встановлені рішеннями Виконавчого комітету Дніпровської міської ради.

З матеріалів справи вбачається, що на під`їзди 31-32 житлової будівлі по проспекту Героїв, 12 встановлений прилад обліку теплової енергії, розрахунок проводився у співвідношенні опалювальної площі між споживачами житлових та нежитлових приміщень, зокрема, площа ФОП Кулешов Є.Б. станом на 01.11.2023 становить 157,80 м2 (довідки від 02.06.2025 №593) (а.с. 50-51).

Позивач зазначає, що відповідач не виконував покладені Договором обов`язки, рахунки та акти здачі - приймання теплової енергії своєчасно не отримував та оплату за надані йому послуги та абонентське обслуговування не проводив, у зв`язку із чим виникла заборгованість за період з січня 2024 по травень 2025 включно.

На підтвердження вказаного позивачем надано копії підписаних позивачем в односторонньому порядку актів прийому передачі послуги на загальну суму 100 108 грн. 04 коп. (а.с. 37-42), а саме:

- від 30.11.2023 №060243 (за листопад 2023) на суму 4 692 грн. 23 коп., з урахуванням ПДВ;

- від 31.12.2023 №060243 (за грудень 2023) на суму 9 986 грн. 18 коп., з урахуванням ПДВ;

- від 31.01.2024 №060243 (за січень 2024) на суму 11 074 грн. 67 коп., з урахуванням ПДВ;

- від 29.02.2024 №060243 (за лютий 2024) на суму 8 354 грн. 86 коп., з урахуванням ПДВ;

- від 31.03.2024 №060243 (за березень 2024) на суму 6 680 грн. 45 коп., з урахуванням ПДВ;

- від 30.11.2024 №060243 (за листопад 2024) на суму 9 286 грн. 14 коп., з урахуванням ПДВ;

- від 31.12.2024 №060243 (за грудень 2024) на суму 11 743 грн. 14 коп., з урахуванням ПДВ;

- від 31.01.2025 №060243 (за січень 2025) на суму 11 029 грн. 61 коп., з урахуванням ПДВ;

- від 28.02.2025 №060243 (за лютий 2025) на суму 17 694 грн. 32 коп., з урахуванням ПДВ;

- від 31.03.2025 №060243 (за березень 2025) на суму 9 511 грн. 60 коп., з урахуванням ПДВ;

- від 30.04.2025 №060243 (за квітень 2025) на суму 27 грн. 42 коп., з урахуванням ПДВ;

- від 31.05.2025 №060243 (за травень 2025) на суму 27 грн. 42 коп., з урахуванням ПДВ.

Також в матеріалах справи містяться копії сформованих позивачем рахунків (а.с. 31-36).

З наданої позивачем довідки (а.с. 43) вбачається, що кожного місяця в програмному продукті системи HAS відділу збуту теплової енергії (юр. особи) Служби реалізації та збору платежів формуються рахунки та акти прийому-передачі послуги з постачання теплової енергії та направляються з поштової скриньки абонентського відділу через застосунок-органайзер Microsoft Outlook від корпорації Майкрософт на електронні адреси споживачів комунальної послуги.

Формат дати в застосунку має ММ/ББ/УУ (місяць/день/рік), який є унікальним для Сполучених Штатів Америки. Тому в відправлених документах пишеться дата місяць/день/рік.

Вкладення Рахунок та Акт прийому передачі завантажується в РБР файлі та позначається наприклад ЮГС000000000_Місяць_рік. РБР (000 кВ), а саме: N - позначка номеру №; ТС - позначка Тепло Снабжение з 2015 року (зараз в програмному продукті всі назви змінюються українською мовою буде ТП з 01.10.2022); 000000000 - порядковий номер реалізації кожного особову рахунку контрагента в програмному продукті; Місяць_рік - місяць та рік, за який нараховано та сформовано реалізацію; 000 кВ - одиниці виміру обсягу рахунку або акту.

З урахуванням вищевикладеного споживачу Фізичній особі-підприємцю Кулешову Євгену Борисовичу за договором про постачання теплової енергії № 060243 від 01 березня 2007 року направлялися документи кожного місяця з листопада 2023 по травень 2025:

- листопад 2023 направлено 07.12.2023, в поштовій скриньці прописано 12/07/2023

Вкладення: Рахунок та АктЖС000009149_ Листопад _2023.РОР (235 кВ/196 кВ) - реалізація в програмному продукті сформована під номером 09149;

- грудень 2023 направлено 08.01.2024, в поштовій скриньці прописано 01/08/2024

Вкладення: Рахунок та АктЖС000060243_ Грудень _2023.РБР (228 кВ/192кВ) - реалізація в програмному продукті сформована під номером 60243;

- січень 2024 направлено 08.02.2024, в поштовій скриньці прописано 02/08/2024

Вкладення: Рахунок та АктМТС000001060_Січень_2024.РОР (239 кВ/196 кВ) - реалізація в програмному продукті сформована під номером 1060;

- лютий 2024 направлено 06.03.2024, в поштовій скриньці прописано 03/06/2024

Вкладення: Рахунок та АктНТС000003583_Лютий_2024.РОР (235 кВ/196 кВ) - реалізація в програмному продукті сформована під номером 3583;

- березень 2024 направлено 08.04.2024, в поштовій скриньці прописано 04/08/2024

Вкладення: Рахунок та АктИТСОООООб 114_Березень_2024.РОР (236 кВ/196 кВ) - реалізація в програмному продукті сформована під номером 6114.

- листопад 2024 направлено 1 1.12.2024, в поштовій скриньці прописано 12/11/2024

Вкладення: Рахунок та АктМТС000008809_ Листопад 2024.РОР (236кВ/195 кВ) - реалізація в програмному продукті сформована під номером 8809;

- грудень 2024 направлено 09.01.2025, в поштовій скриньці прописано 01/09/2025

Вкладення: Рахунок та АктМТСООООІ 1366_ Грудень _2024.РОР (235 кВ/195кВ) - реалізація в програмному продукті сформована під номером 11366;

- січень 2025 направлено 13.02.2025, в поштовій скриньці прописано 02/13/2025

Вкладення: Рахунок та Актї/ГГС000001493_Січень_2025.РОР (201кВ/195кВ) - реалізація в програмному продукті сформована під номером 1493;

- лютий 2025 направлено 11.03.2025, в поштовій скриньці прописано 03/11/2025

Вкладення: Рахунок та АктЖС000005291_Лютий_2025.РОР (202 кВ/197кВ) - реалізація в програмному продукті сформована під номером 5291;

- березень 2025 направлено 14.04.2025, в поштовій скриньці прописано 04/14/2025

Вкладення: Рахунок та АктОТС000008636_Березень_2025.РСР (202кВ/196 кВ) - реалізація в програмному продукті сформована під номером 08636;

- квітень 2025 направлено 08.05.2025, в поштовій скриньці прописано 05/08/2025

Вкладення: Рахунок та АктМГОООО 12036_Квітень_2025.РОР (197кВ/193 кВ) - реалізація в програмному продукті сформована під номером 12036.

- травень 2025 направлено 09.06.2025, в поштовій скриньці прописано 06/09/2025

Вкладення: Рахунок та АктЖСОООО 15111_Травень_2025.РОР (197кВ/193 кВ) - реалізація в програмному продукті сформована під номером 15111.

На підтвердження зазначеної у Довідці інформації позивачем надано копії роздруківок з програмного продукту HAS відділу збуту теплової енергії (юр. особи) Служби реалізації та збору платежів (а.с. 44-49).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем відповідачеві було скеровано досудову вимогу щодо сплати заборгованості у розмірі 100 108 грн. 04 коп. (а.с. 29 на звороті-30).

Позивач зазначає, що виконав свої зобов`язання за Договором, проте сплата відповідачем за спожиту послугу з теплопостачання та абонентське обслуговування у спірний період - з листопада 2023 по травень 2025 включно не проведена, у зв`язку з чим заборгованість відповідача перед позивачем за вказаний період складає 100 108 грн. 04 коп., що і стало причиною виникнення спору та звернення позивача з позовом до суду.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 714 Цивільного кодексу України визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Відповідно до статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару; покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно зі статтею 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Комунальне підприємство "Теплоенерго" Дніпровської міської ради є теплопостачальною організацією у розумінні Закону України "Про теплопостачання" як суб`єкт господарської діяльності, який має у користуванні теплогенеруюче обладнання та постачає споживачам теплову енергію.

Таким чином, виконавцем послуги з постачання теплової енергії для будинку № 12 за адресою: м. Дніпро, просп. Героїв є позивач - Комунальне підприємство теплових мереж "Теплоенерго".

Позивач зазначає, що відповідно до свідоцтва про право власності від 20.05.1998 та свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.05.20203 (а.с. 28) ОСОБА_1 на праві власності належать нежитлові приміщення 1047 та 1049, за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з Законом України "Про теплопостачання" та Правил надання послуги з постачання теплової енергії, підприємство обліковує постачання теплової енергії засобами комерційного обліку, або розрахунковим способом (пропорційно).

Правилами надання послуги з постачання теплової енергії передбачено, що розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до "Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг" № 315 від 22.11.2018 (пункт 24 Правил).

Згідно з приписами Правил надання послуги з постачання теплової енергії одиницею вимірювання обсягу (кількості) спожитої споживачем теплової енергії є гігакалорія (Гкал). Для переведення одиниць вимірювання теплової енергії приладами обліку застосовуються коефіцієнти 1 Гкал = 1162,2 кВт*г, 1 кВт*г = 0,000859 Гкал, 1 Гкал = 4,1868 ГДж, 1 ГДж = 0,2388 Гкал (пункт 18 Правил).

Комерційний облік послуги здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку, що забезпечує (забезпечують) загальний облік споживання послуги у будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки (пункт 19 Правил).

Позивач зазначає, що на під`їзди 31-32 житлової будівлі по АДРЕСА_2 встановлено прилад обліку теплової енергії та зазначає, що розрахунок проводився у співвідношенні опалювальної площі між споживачами житлових та нежитлових приміщень (довідка від 02.06.2025 №593) (а.с. 50).

Крім вказаної довідки, на підтвердження надання послуги з теплопостачання позивачем надано також довідку з розрахунком, який виконано відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів, спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 28.12.2018 №315 (а.с. 51), а також акти споживання теплової енергії під`їздами 31-32 житлової будівлі за адресою просп. Героїв, 12, у м. Дніпро (а.с. 51-55).

Постачання теплової енергії - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору.

За приписами статей 3, 4 Закону України "Про теплопостачання" відносини між суб`єктами діяльності у сфері теплопостачання регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Проектування, будівництво, реконструкція, ремонт, експлуатація об`єктів теплопостачання, виробництво, постачання теплової енергії регламентуються нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами відносин у сфері теплопостачання.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг визначає Закон України "Про житлово-комунальні послуги".

Так, предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках (частина 1 статті 2 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Відповідно до норм статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; колективний споживач - юридична особа, що об`єднує споживачів у будівлі та в їхніх інтересах укладає договір про надання комунальної послуги; споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач.

До повноважень Кабінету Міністрів України належить, зокрема, затвердження порядків формування тарифів на комунальні послуги, що встановлюються органами місцевого самоврядування (пункт 4 частини першої статті 4 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

У статті 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" зазначено, що комунальні послуги це послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Статтею 6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.

Відповідно до частини другої статті 6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавцем комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація.

Індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (частина 2 статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (частина 1 статті 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Надання комунальних послуг та надання послуги з управління багатоквартирним будинком здійснюються безперервно, крім часу перерв на міжопалювальний період для мереж (систем) опалення (теплопостачання) виходячи з кліматичних умов згідно з нормативно-правовими актами (частина 1 статті 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску.

Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом (частини 2, 5, 7 статті 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Аналіз даного Закону дає підстави для висновку, що він є нормативним актом спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830 затверджено "Правила надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії".

Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором (пункту 37 Правил).

Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб (пункт 39 Правил).

За приписами статті 19 Закону України "Про теплопостачання" теплотранспортуюча організація не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Тобто, Закон не передбачає безоплатного споживання теплової енергії та зобов`язує споживачів здійснювати оплату за фактично отриману теплову енергію.

Як вбачається, надані позивачем акти передачі-прийняття теплової енергії підписані лише з боку позивача і не підписані зі сторони відповідача.

Водночас, суд визнає такі акти належними доказами надання позивачем у спірний період послуги відповідачу з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування, оскільки неналежне документальне оформлення господарської операції відповідними первинними документами, зокрема непідписання замовником актів приймання робіт/послуг без надання у визначені договором та/або законом строки вмотивованої відмови від їх підписання, не може свідчити про їх безумовну невідповідність змісту господарської операції (наданим послугам або виконаним роботам). Правові наслідки створює саме господарська операція (реальне надання послуг/виконання робіт), а не первинні документи.

Аналогічні висновки викладені об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 02.06.2023 у справі №914/2355/21 та Верховним Судом у постанові від 05.10.2023 у справі №911/1981/20.

У постанові від 22.08.2023 у cправі №910/14570/21 Верховний Суд також зазначив, що факт здійснення господарської операції може підтверджуватися не лише первинними документами, а й іншими доказами в їх сукупності, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару (надання послуг).

Таким чином, передання і прийняття товарів (робіт, послуг) на підставі підписаного в односторонньому порядку акта і виникнення за таким актом прав та обов`язків можливе за наявності реального надання товарів (робіт, послуг) за договором у разі неотримання обґрунтованої відмови про причини неприйняття товарів (робіт, послуг) у строк, визначений договором.

За загальним правилом, при вирішенні спорів щодо належного та своєчасного виконання договорів стосовно продажу товару, надання послуг/виконання робіт, як зі сторони покупця (замовника), так і продавця (виконавця), суди повинні надавати оцінку вжитим сторонами діям на його виконання у їх сукупності з огляду саме на умови кожного договору (договорів) у конкретній справі, проте передбачена відповідним договором умова щодо оплати за надані товари (послуги, роботи) з прив`язкою до підписання відповідних актів приймання не може бути єдиною підставою, яка звільняє покупця (замовника) від обов`язку здійснити таку оплату, адже основною первинною ознакою будь-якої господарської операції, як то продаж товару (надання послуг чи виконання робіт), є її реальність. Наявність належним чином оформлених первинних документів (підписаних уповноваженими представниками обох сторін) є вторинною, похідною ознакою.

Як зазначено вище, факт поставки теплової енергії у спірний період підтверджується довідкою щодо обсягів споживання теплової енергії під`їздами 31-31 житлової будівлі за адресою просп. Героїв, 12 згідно з показниками встановленого приладу обліку теплової енергії, довідкою з розрахунком, який виконано відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 28.12.2018 №315, а також актами споживання теплової енергії.

Враховуючи викладене, а також умови Договору (пункт 34) строк оплати наданої послуги з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування є таким, що настав, а саме:

- за актом від 30.11.2023 №060243 (за листопад 2023) - 31.12.2023;

- за актом від 31.12.2023 №060243 (за грудень 2023) - 31.01.2024;

- за актом від 31.01.2024 №060243 (за січень 2024) - 29.02.2024;

- за актом від 29.02.2024 №060243 (за лютий 2024) - 31.03.2024;

- за актом від 31.03.2024 №060243 (за березень 2024) - 30.04.2024;

- за актом від 30.11.2024 №060243 (за листопад 2024) - 31.12.2024;

- за актом від 31.12.2024 №060243 (за грудень 2024) - 31.01.2025;

- за актом від 31.01.2025 №060243 (за січень 2025) - 28.02.2025;

- за актом від 28.02.2025 №060243 (за лютий 2025) - 31.03.2025;

- за актом від 31.03.2025 №060243 (за березень 2025) - 30.04.2025;

- за актом від 30.04.2025 №060243 (за квітень 2025) - 31.05.2025;

- за актом від 31.05.2025 №060243 (за травень 2025) - 30.06.2025.

На час розгляду справи доказів оплати заборгованості позивачу відповідачем не надано, матеріали справи не містять.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судових рішеннях у справі, питання вичерпності висновків судів, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

За приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором за надану послугу з постачання теплової енергії та абонентське обслуговування у загальному розмірі 100 108 грн. 04 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо нарахування пені

Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (пункт 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України).

Згідно із частинами 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно; якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (частини 1, 2 статті 550 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 45 Договору у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі не більше 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, наступним за останнім днем граничного строку внесення плати за послугу.

Як вбачається, позивачем за порушення відповідачем строку оплати за надану послугу з постачання теплової енергії та абонентське обслуговування нараховано пеню (0,01%) у розмірі за загальний період з 01.01.2024 по 02.07.2025 включно.

Суд погоджується з наданим розрахунком, вважає його арифметично правильним.

Отже, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 1 454 грн. 66 коп. за загальний період з 01.012024 по 02.07.2025 включно є обґрунтованими та такими. що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо нарахування 3% річних та інфляційних нарахувань

Згідно з частинами 1, 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається, позивачем нараховано 3% річних у зв`язку із простроченням відповідачем оплати за спожиту послугу з постачання теплової енергії та абонентське обслуговування за загальний період з 01.01.2024 по 02.07.2025 включно у розмірі 2 212 грн. 09 коп., а також здійснено інфляційні нарахування за загальний період з січня 2024 по травень 2025 включно в розмірі 8 992 грн. 19 коп.

Суд погоджується з наданим розрахунком, вважає його арифметично правильним.

Враховуючи усе викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Щодо судового збору

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 2 422 грн. 40 коп. - витрат на сплату судового збору.

Керуючись пунктом 19.1 Розділу ХІ Перехідних положень, статтями 123, 129, 232, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської Ради (49081, м. Дніпро, просп. Слобожанський, буд. 29, оф. 504; ідентифікаційний код 32688148) до Фізичної особи-підприємця Кулешова Євгена Борисовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) про стягнення 112 766 грн. 98 коп. - задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Кулешова Євгена Борисовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської Ради (49081, м. Дніпро, просп. Слобожанський, буд. 29, оф. 504; ідентифікаційний код 32688148) 100 108 (сто тисяч сто вісім) грн. 04 коп. - основного боргу, 2 212 (дві тисячі двісті дванадцять) грн. 09 коп. - 3% річних, 8 992 (вісім тисяч дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 19 коп. - інфляційних нарахувань, 1 454 (одна тисяча чотириста п`ятдесят чотири) грн. 66 коп. - пені та 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. - витрат на сплату судового збору.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Загинайко

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 238 ГПК України,

03.03.2026