ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2026 р. Справа№ 925/77/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Сибіги О.М.

Кравчука Г.А.

за участю секретаря судового засідання Сабалдаш О.В.

за участю представників згідно протоколу судового засідання від 04.03.2026

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Ломовате» та Сагунівської сільської ради на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 04.12.2025 про забезпечення позову

у справі №925/77/21 (суддя Грачов В.М.)

за позовом Першого заступника керівника Черкаської місцевої прокуратури в інтересах громади в особі Сагунівської сільської ради

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Ломовате»

за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача - Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області

про повернення земельних ділянок

В С Т А Н О В И В:

25 січня 2021 року перший заступник керівника Черкаської місцевої прокуратури (далі - прокурор) в інтересах громади в особі Сагунівської сільської ради (далі - позивач, Рада) звернувся із позовною заявою до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Ломовате» (далі - відповідач, СТОВ «Ломовате»), в якій просить суд зобов`язати Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Ломовате» повернути Сагунівській сільській об`єднаній територіальній громаді в особі Сагунівської сільської ради земельні ділянки загальною площею 243,6411 га в адміністративних межах Сагунівської сільської ради Черкаського району, що перебували в користуванні відповідача згідно договору оренди землі від 13.09.2010, зареєстрованому в Черкаському відділі ДЗК за №01 від 13.09.2010, а саме:

- земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0497 площею 75.536 га;

- земельну ділянку з кадастровим номером :02:004:0712 площею 9.09 га;

- земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0024 площею 73.0538 га;

- земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0023 площею 16.739 га;

- земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0022 площею 14.3367 га;

- земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0273 площею 2.3261 га;

- земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0274 площею 6.7904 га;

- земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0270 площею 3.651 га;

- земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0268 площею 42.1181 га.

Позов обґрунтовано тим, що після закінчення дії договору оренди землі від 13.09.2010, який зареєстровано у Черкаському відділі ДЗК за №01, та закінчення у відповідача права оренди з 28.04.2020, останній без правовстановлюючих документів продовжує використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної форми власності загальною площею 243,6412 га, розташованих в адміністративних межах Сагунівської сільської ради за межами населеного пункту, про що свідчать проведені сільськогосподарські роботи та посіви на вказаних землях та порушує інтереси Сагунівської сільської об`єднаної територіальної громади.

01.12.2025 через систему «Електронний суд» заступник керівника Черкаської окружної прокуратури подав заяву про забезпечення позову (вх. №17863/25), в якій просив застосувати заходи забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на земельні ділянки з кадастровими номерами :02:002:0497, :02:004:0712, :02:003:0024, :02:003:0023, :02:003:0022, :02:001:0273, :02:001:0274, :02:001:0270, :02:001:0268 загальною площею 243,6412 га;

- заборони вчиняти будь-які дії, у тому числі укладати договори, вчиняти інші правочини та дії Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру, її територіальними органами, зокрема Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області та іншим особам щодо державної реєстрації земельних ділянок з кадастровими номерами :02:002:0497, :02:004:0712, :02:003:0024, :02:003:0023, :02:003:0022, :02:001:0273, :02:001:0274, :02:001:0270, :02:001:0268 загальною площею 243,6412 га;

- заборони Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «Ломовате» та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :02:002:0497, :02:004:0712, :02:003:0024, :02:003:0023, :02:003:0022, :02:001:0273, :02:001:0274, :02:001:0270, :02:001:0268 загальною площею 243,6412 га.

Заява мотивована тим, що враховуючи тривале провадження у даній справі, сторонами здійснено заходи, які на думку прокурора містять ознаки недобросовісної поведінки.

Так, 18.02.2022 Сагунівською сільською радою прийнято рішення № 28-3/VIII «Про приведення правовідносин зі СТОВ «Ломовате» за договором оренди землі від 13.09.2010 в редакції Додаткової угоди від 27.04.2015 у відповідність до імперативних вимог частини 10 статті 93 Земельного кодексу України та ч. 3 ст. 19 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, які набрали чинності 05.04.2015), в частині дотримання мінімального 7-ми річного строку оренди землі сільськогосподарського призначення».

На підставі вказаного рішення, 18.02.2022 між Сагунівською сільською радою та СТОВ «Ломовате» укладено Додаткову угоду до Договору оренди землі від 13.09.2010 у редакції Додаткової угоди від 27.04.2015, якою фактично змінено предмет та об`єкт Договору - межі земельної ділянки, строк його дії - на 7 років терміном до 27.04.2022. При цьому, вказані дії вчинено стосовно договору оренди, який юридично припинив свою дію.

Крім того, у подальшому на підставі розгляду заяви СТОВ «Ломовате» від 15.03.2022, Сагунівською сільською радою 28.03.2022 прийнято рішення № 30-10/VIII про укладення договору оренди землі на новий строк на умовах, визначених Договором оренди землі від 13.09.2010 та додаткових угод від 27.04.2015 та 18.02.2022.

На виконання даного рішення між Сагунівською сільською радою та СТОВ «Ломовате» 28.03.2022 укладено Договір оренди землі на новий строк - до 28.03.2029.

Прокурор зазначив, що саме на підставі незаконного рішення Сагунівської сільської ради від 18.02.2022 № 28-3/VIII між Сагунівською сільською радою та СТОВ «Ломовате» 18.02.2022 укладено Додаткову угоду, якою безпідставно через майже два роки після припинення договору оренди землі від 13.09.2010, продовжено строк його дії до 7 років, а також змінено предмет Договору оренди від 13.09.2010 шляхом зміни меж об`єкта оренди, тому рішення Сагунівської сільської ради від 18.02.2022 підлягає визнанню незаконним, а Додаткова угода від 18.02.2022 визнанню недійсною з причин грубого порушення вимог Земельного кодексу України та Закону України «Про оренду землі» про що підготовлено відповідний позов до Господарського суду Черкаської області.

Враховуючи вжиття відповідачем активних дій спрямованих на користування земельними ділянками сільськогосподарського призначення комунальної форми власності, без достатньої правової підстави, прокурор просив вжити запропоновані ним заходи забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 04.12.2025 задоволено заяву Першого заступника керівника Черкаської окружної прокуратури про забезпечення позову.

Накладено арешт на земельні ділянки з кадастровими номерами :02:002:0497, :02:004:0712, :02:003:0024, :02:003:0023, :02:003:0022, :02:001:0273, :02:001:0274, :02:001:0270, :02:001:0268 загальною площею 243,6412 га.

Заборонено вчиняти будь-які дії, у тому числі, укладати договори, вчиняти інші правочини та дії Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру, її територіальними органами, зокрема, Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області та іншим особам щодо державної реєстрації земельних ділянок з кадастровими номерами :02:002:0497, :02:004:0712, :02:003:0024, :02:003:0023, :02:003:0022, :02:001:0273, :02:001:0274, :02:001:0270, :02:001:0268 загальною площею 243,6412 га.

Заборонено Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «Ломовате» та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :02:002:0497, :02:004:0712, :02:003:0024, :02:003:0023, :02:003:0022, :02:001:0273, :02:001:0274, :02:001:0270, :02:001:0268 загальною площею 243,6412 га.

Задовольняючи заяву прокурора про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття запропонованих прокурором заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких звернувся прокурор у даному спорі до господарського суду.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду першої інстанції, Сагунівська сільська рада звернулася 15.12.2025 на адресу Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, сформованою в системі «Електронний суд» 15.12.2025, у якій просила суд скасувати ухвалу Господарського суду Черкаської області від 04.12.2025 у справі №925/77/21 про задоволення заяви прокурора та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що застосовані заходи забезпечення позову не відповідають вимогам процесуального законодавства щодо розумності, обґрунтованості, збалансованості інтересів сторін.

Судом при постановлені оскаржуваної ухвали не враховано преюдиційні обставини, встановленні рішенням Господарського суду Черкаської області від 16.04.2024, постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2024 та ухвалою Верховного суду від 01.04.2025 року у справі №925/13/24.

Рада також зазначає, що вжиті заходи забезпечення позову впливають на можливість відповідача отримувати продукцію та дохід від уже засіяних земельних ділянок, що як наслідок завдасть останньому матеріальних збитків.

Апелянт посилається на ненадання прокурором доказів вжиття відповідачем заходів спрямованих на відчуження спірних земельних ділянок.

Судом першої інстанції при задоволенні заяви про забезпечення позову не конкретизовано, які саме дії позивача та відповідача можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №925/77/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В. судді: Сибіга О.М., Гончаров С.А.

Крім того, не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду першої інстанції, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Ломовате» також звернулося 16.12.2025 до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, сформованою в системі «Електронний суд» 15.12.2025, у якій просить суд скасувати ухвалу Господарського суду Черкаської області від 04.12.2025 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки не є співмірним із заявленими прокурором вимогами немайнового характеру.

Заява про забезпечення позову вмотивована лише припущеннями щодо можливості невиконання відповідачем судового рішення.

Арешт земельних ділянок фактично зводиться до застосування наслідків недійсності правочину, а саме договору оренди землі від 28.03.2022, оскільки зобов`язує сторін договору повністю припинити виконання своїх зобов`язань, при тому, що оспорювання вказаного правочину не є предметом позову.

Вжите судом першої інстанції забезпечення позову позбавляє відповідача можливості зберегти виробничий процес, і як наслідок спричине збитки у вигляді упущеної вигоди.

Згідно протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 16.12.2025 справу №925/77/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Гончаров С.А., Сибіга О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Ломовате» на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 04.12.2025. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, заперечення на відзив. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі протягом десяти днів з дня вручення копії даної ухвали. Розгляд апеляційної скарги призначено на 28.01.2026. Витребувано у Господарського суду Черкаської області матеріали оскарження ухвали Господарського суду Черкаської області від 04.12.2025 у справі №925/77/21 (належним чином засвідчені копії позовної заяви з додатками та заяви про забезпечення позову з додатками, відзиви, пояснення, тощо) та невідкладно надіслати їх до Північного апеляційного господарського суду.

Також, 17.12.2025 ухвалою Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Сагунівської сільської ради на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 04.12.2025 у справі №925/77/21 залишено без руху, запропоновано апелянту усунути недоліки, надавши докази, що підтверджують сплату судового збору в сумі 2 422,40 грн.

22.12.2025 на виконання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху від Сагунівської сільської ради на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання про усунення недоліків, сформоване в системі «Електронний суд» 22.12.2025, з доказами сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 04.12.2025.

26.12.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали оскарження ухвали Господарського суду Черкаської області від 04.12.2025 у справі №925/77/21.

26.01.2026 на адресу Північного апеляційного господарського суду від представника Сагунівської сільської ради надійшло клопотання, сформоване в системі «Електронний суд» 26.01.2026, про забезпечення участі представника у судових засіданнях у справі №925/77/21, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

31.12.2025 через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від прокурора надійшов відзив на апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Ломовате», у якому прокурор просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Заперечуючи проти апеляційної скарги відповідача прокурор зазначив, що оскаржувана ухвала не містить жодних заборон на фактичне використання спірних земельних ділянок, оскільки забороняє лише вчинення реєстраційних дій щодо вказаних земельних ділянок, а тому не впливає на здійснення відповідачем господарської діяльності.

Також прокурор зазначив, що доводи апелянта ґрунтуються на неправильному тлумаченні висновків суду першої інстанції, що не може бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

У зв`язку з перебуванням судді Гончарова С.А. у відпустці, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 26.01.2026 у справі №925/77/21 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Кравчук Г.А., Сибіга О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.01.2026 прийнято справу №925/77/21 за апеляційною скаргою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Ломовате» на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 04.12.2025 колегією суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Сибіга О.М., Кравчук Г.А. Задоволено заяву Сагунівської сільської ради про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Також, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.01.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Сагунівської сільської ради на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 04.12.2025 у справі № 925/77/21. Об`єднано апеляційну скаргу Сагунівської сільської ради на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 04.12.2025 у справі №925/77/21 з апеляційною скаргою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Ломовате» на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 04.12.2025 у справі №925/77/21, в одне апеляційне провадження для спільного розгляду. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, заперечення на відзив. Справу призначено до розгляду на 28.01.2026.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.01.2026 відкладено розгляд справи на 04.03.2026 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Особа, яка братиме участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду: представник Сагунівської сільської ради - Тищенко Юрій Петрович.

05.02.2026 через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від прокурора надійшов відзив на апеляційну скаргу Сагунівської сільської ради, у якому прокурор просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Заперечуючи проти апеляційної скарги прокурор зазначив, що обрані заходи забезпечення позову є співмірними із предметом спору та не порушують баланс сторін, а також не перешкоджають здійсненню господарської діяльності відповідача.

Забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки та заборони вчиняти будь-які інші реєстраційні дії є необхідним та обґрунтованим, оскільки існує реальна загроза невиконання у майбутньому рішення суду, якщо воно буде постановлене на користь позивача, натомість, враховуючи підстави позову, такий захід забезпечить неможливість зміни предмету позову до закінчення розгляду справи по суті.

У судове засідання 04.03.2026 з`явилися прокурор та представник відповідача.

Представник позивача брав участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.

Колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки третя особа, яка не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, участь представників сторін у судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка представника третьої особи у судове засідання за умови його належного повідомлення про час, дату і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та апеляційної скарги відповідача, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції від 04.12.2025 у справі №925/77/21 ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Представник відповідача підтримав вимоги апеляційних скарг Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Ломовате» та Сагунівської сільської ради, просив скасувати ухвалу Господарського суду Черкаської області від 04.12.2025 у справі №925/77/21 та ухвалити нове рішення суду, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Прокурор у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні апеляційних скарг Сагунівської сільської ради та Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Ломовате», а ухвалу Господарського суду Черкаської області від 04.12.2025 залишити без змін.

Згідно до пункту 3 частини 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) ухвала суду першої інстанції про забезпечення позову може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Згідно з частиною 1 статті 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

У відповідності до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду слід залишити без змін з наступних підстав.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначені статтею 136 ГПК України, згідно з якою господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод. Європейським судом у рішенні від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції» зазначено, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не можуть вважатися дієвими, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.

Також у рішенні Європейського суду з прав людини від 18.05.2004 у справі «Продан проти Молдови» Суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній із сторін.

Таким чином, саме вжиття судом заходів забезпечення позову сприяє гарантуванню відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого судового рішення, що повністю відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Господарський суд повинен врахувати потенційні ризики можливості невиконання рішення суду та гарантувати відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого рішення.

Згідно із статтею 136 ГПК України обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, або до набрання законної сили рішенням про відмову в позові.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Тобто забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Аналогічні правові висновки щодо застосування статей 136, 137 ГПК України викладені у постановах Верховного Суду: від 10.04.2018 у справі №910/19256/16, від 14.05.2018 у справі №910/20479/17, від 14.06.2018 у справі №916/10/18, від 23.06.2018 у справі №916/2026/17, від 16.08.2018 у справі №910/5916/18, від 11.09.2018 у справі №922/1605/18, від 14.01.2019 у справі №909/526/18, від 21.01.2019 у справі №916/1278/18, від 25.01.2019 у справі №925/288/17, від 26.09.2019 у справі №904/1417/19.

Під час вирішення питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 18.05.2021 року у справі № 914/1570/20 зазначила, що під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. Важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

Велика Палата Верховного Суду констатує, що як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що обрання належного, відповідного предмету спору заходу забезпечення позову гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язань після пред`явлення позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Варто зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення із заявою про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналіз змісту наведеного свідчить, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень. При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Також колегія суддів звертає увагу, що під час вирішення питання про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову суд не має вдаватися до оцінки обґрунтованості позову та вірогідності його задоволення, а керується власним уявленням про те, чи може у даному випадку невжиття відповідних заходів забезпечення позову утруднити чи зробити неможливим ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду у разі задоволення позову.

Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії (судом врахована позиція Великої Палати Верховного Суду викладена у постанові від 24.04.2024 року у справі № 754/5683/22).

Отже, питання задоволення заяви про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру заявлених позовних вимог та обставин справи, а заявлений захід забезпечення позову має перебувати у зв`язку з предметом позовної вимоги.

Як правильно зазначено судом першої інстанції, предметом даного спору є вимога прокурора заявлена в інтересах держави в особі Сагунівської сільської ради про зобов`язання відповідача - СТОВ "Ломовате" повернути Сагунівській сільській об`єднаній територіальній громаді в особі Сагунівської сільської ради земельні ділянки загальною площею 243,6411 га в адміністративних межах Сагунівської сільської ради Черкаського району, що перебували в користуванні відповідача згідно договору оренди землі від 13.09.2010, зареєстрованому в Черкаському відділі ДЗК за №01 від 13.09.2010, після закінчення строку дії вказаного договору, а саме:

- земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0497 площею 75.536 га;

- земельну ділянку з кадастровим номером :02:004:0712 площею 9.09 га;

- земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0024 площею 73.0538 га;

- земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0023 площею 16.739 га;

- земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0022 площею 14.3367 га;

- земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0273 площею 2.3261 га;

- земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0274 площею 6.7904 га;

- земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0270 площею 3.651 га;

- земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0268 площею 42.1181 га.

Підставою вказаного позову стало встановлення факту не повернення зазначених земельних ділянок Орендарем після закінчення договору оренди землі від 13.09.2010.

Зокрема, встановлено, що відповідно до Договору оренди землі від 13.09.2010 Черкаською районною державною адміністрацією у строкове платне користування СТОВ «ЛОМОВАТЕ» на термін 5 років передано земельні ділянки сільськогосподарського призначення, загальною площею 320, 7842 га, з яких: 250, 9362 га - рілля, та 69, 8480 га - землі під господарськими будівлями та дворами.

Додатковою угодою від 27.04.2015, укладеною між СТОВ «ЛОМОВАТЕ» та Головним управлінням Держгеокадастру в Черкаській області, продовжено строк дії даного договору ще на 5 років - тобто до 27.04.2020, а земельні ділянки ідентифіковано шляхом проведення їх державної реєстрації та присвоєння кадастрових номерів, зокрема: :02:002:0497, :02:004:0712, :02:003:0024, :02:003:0023, :02:003:0022, :02:001:0273, :02:001:0274, :02:001:0270, :02:001:0268.

Прокурор, зазначив, що починаючи з 11.10.2019 власником та розпорядником спірних земельних ділянок стала Сагунівська сільська об`єднана територіальна громада в особі Сагунівської сільської ради Черкаського району.

У зв`язку з закінченням строку дії даного договору оренди землі СТОВ «ЛОМОВАТЕ» звернулося до Сагунівської сільської ради з клопотанням про продовження (поновлення) строку дії договору оренди.

Рішенням Сагунівської сільської ради від 18.02.2020 № 24-12/VII у продовженні строку (поновленні) договору оренди землі від 13.09.2010 відмовлено.

На виконання вказаного рішення сільською радою у квітні 2020 року забезпечено внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про припинення зазначеного вище договору оренди, а стосовно частини земельних ділянок (під господарськими будівлями та дворами) 28.04.2020 між Сагунівською сільською радою та СТОВ «ЛОМОВАТЕ» укладено новий договір оренди землі.

Разом з тим, СТОВ «ЛОМОВАТЕ» продовжило використовувати зазначені вище земельні ділянки, загальною площею близько 243 га, та вимоги щодо їх повернення територіальній громаді станом на червень 2020 року не виконало.

Як зазначив прокурор, факт закінчення терміну дії договору оренди землі від 13.09.2010 також підтверджується рішеннями судів у справах № 580/2787/20 та № 925/808/21, які на даний час набрали законної сили.

Разом з тим, після відкриття провадження у даній справі №925/77/21 сторонами, на підставі рішення позивача № 28-3/VIII від 18.02.2022, того ж дня укладено Додаткову угоду до Договору оренди землі від 13.09.2010 у редакції Додаткової угоди від 27.04.2015.

Крім того, у подальшому 28.03.2022, на підставі рішення позивача № 30-10/VIII від 28.03.2022 сторонами, укладено Договір оренди землі на новий строк - до 28.03.2029, проведено відповідні реєстраційні дії щодо спірних земельних ділянок.

Прокурор стверджує, що рішення Сагунівської сільської ради від 18.02.2022 та Додаткова угода від 18.02.2022 щодо приведення у відповідність договору оренди від 13.09.2010 до вимог статті 93 Земельного кодексу України є протиправними та відповідно підлягають скасування, визнанню недійсним, про що подано відповідний позов до Господарського суду Черкаської області, тому з метою захисту інтересів територіальної громади, актуальності даного позову просить вжити запропоновані ним заходи забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність вжиття запропонованих прокурором заходів забезпечення позову, оскільки невжиття таких заходів забезпечення позову, може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких звернувся прокурор у даному спорі до господарського суду.

Заявлені заходи забезпечення позову відповідають вимогам, на забезпечення яких вони вживаються, оскільки, предметом заборони є лише арешт та заборони відповідачу, органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав згідно Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", вчиняти будь-які дії щодо розпорядження та реєстрації права користування стосовно спірних земельних ділянок загальною площею 243,6412 га, що розташовані в адміністративних межах Сагунівської сільської ради Черкаського району, вимога про повернення яких є предмет даного спору.

Як правило зазначив суд першої інстанції, вжиття вказаних заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що забезпечення позову в обраний прокурором спосіб пов`язано з забезпеченням можливості поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів держави в разі задоволення позову, а обрані заходи є адекватними змісту права, про яке заявлено захист і не виходять за його межі, а також базується на обґрунтованих припущеннях.

Доводи Ради та Товариства, викладені ними у їх апеляційних скаргах про те, що заходи забезпечення позову, вжиті оскаржуваною ухвалою суду, заподіють відповідачу збитки, адже забороняють використання земельних ділянок для вирощування та збирання зернових, що впливає на господарську діяльність останнього, відхиляються судом апеляційної інстанції, оскільки вжиті місцевим господарським судом заходи забезпечення позову не містять обмеження щодо заборони здійснення відповідачем господарської діяльності на вказаних земельних ділянках.

Скаржниками не доведено можливості заподіяння збитків відповідачу, які можуть бути спричинені останньому забезпеченням позову у справі.

Суд апеляційної інстанції критично ставить до тверджень Товариства про те, що арешт земельних ділянок, фактично є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, оскільки, як вже зазначено колегією суддів, Товариство не позбавлено права користуватися земельними ділянками за їх цільовим призначенням.

Крім того, колегія суддів звертає увагу скаржників, що при розгляді заяви про застосування заходів забезпечення позову, судом не досліджується обґрунтованість позовних вимог, а тому колегія суддів критично ставиться до посилань Ради на неврахування судом першої інстанції преюдиційних обставини, встановлених рішенням Господарського суду Черкаської області від 16.04.2024, постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2024 та ухвалою Верховного суду від 01.04.2025 оку у справі №925/13/24.

Таким чином, доводи скаржників не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки встановлених судом обставин і наявності підстав, з якими положення процесуального законодавства пов`язують можливість вжиття заходів забезпечення позову, не спростовують. Незгода апелянтів з ухвалою суду або з правовою оцінкою та правовими висновками, не свідчить про її незаконність.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 ГПК України.

Частиною 1 ст.73 ГПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з`ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Приписами ст. ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доводи Ради та Товариства, викладені в апеляційних скаргах, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції та не спростовують висновку місцевого господарського суду щодо задоволення заяви про забезпечення позову.

При цьому, колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.11.1950) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених судом апеляційної інстанції, інші доводи скаржників, викладені в апеляційних скаргах, враховані судом, проте не впливають на вирішення спору у даній справі.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Приписами статті 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оцінюючи вищенаведені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Ломовате» та Сагунівської сільської ради є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, а ухвала Господарського суду Черкаської області від 04.12.2025, постановлена з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим має бути залишена без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційних скарг покладаються на скаржників.

Керуючись ст.ст. 129, 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Ломовате» на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 04.12.2025 у справі №925/77/21 залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Сагунівської сільської ради на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 04.12.2025 у справі №925/77/21 залишити без задоволення.

3. Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 04.12.2025 у справі №925/77/21 - залишити без змін.

4. Судові витрати (судовий збір) за розгляд апеляційних скарг покладається на скаржників.

5. Матеріали оскарження ухвали Господарського суду Черкаської області від 04.12.2025 про забезпечення позову у справі №925/77/21 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст.ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено та підписано 13.03.2026.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді О.М. Сибіга

Г.А. Кравчук