УХВАЛА

м. Київ

25.02.2026Справа №910/5577/25
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ФЗ Солюшіонс"

про відстрочення виконання судового рішення

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛД інжиніринг та будівництво"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФЗ Солюшіонс"

про стягнення коштів у розмірі 1 507 818,43 грн

Суддя Зеленіна Н.І.

Секретар судового засідання Солонюк К.Г.

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.08.2025 у справі №910/5577/25 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛД інжиніринг та будівництво"- задовольнено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФЗ Солюшіонс" () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛД інжиніринг та будівництво" () - 3% річних у сумі 364 867 (триста шістдесят чотири тисячі вісімсот шістдесят сім) грн 67 коп., інфляційні збільшення у сумі 1 142 950 (один мільйон сто сорок дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят) грн 76 коп., витрати по сплаті судового збору у сумі 18 094 (вісімнадцять тисяч дев`яносто чотири) грн та 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн витрат на професійну правничу допомогу.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2026 рішення Господарського суду міста Києва від 20.08.2025 у справі № 910/5577/25 залишено без змін.

Через систему «Електронний суд» 16.02.2026 від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ФЗ Солюшіонс" надійшла заява про відстрочення виконання судового рішення по справі №910/5577/25.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.02.2026 призначено судове засідання для розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ФЗ Солюшіонс" про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 20.08.2025 №910/5577/25 на 25.02.2026 о 15:00 год.

Через систему "Електронний суд" 24.02.2026 від представника позивача надійшли заперечення на заяву про відстрочення виконання судового рішення.

У засіданні 25.02.2026 представник заявника підтримав подану заяву та просив її задовольнити. Представник позивача заперечував проти задоволення заяви про відстрочку виконання рішення на один рік.

Дослідивши подану відповідачем заяву, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви з огляду на таке.

Заява мотивована тим, що ТОВ «ФЗ Солюшіонс» є критично важливим підприємством паливно-енергетичного комплексу України, включеним до Переліку підрядних організацій ПЕК (наказ Міненерго № 215 від 04.06.2024) та визнаним критично важливим для функціонування економіки й забезпечення життєдіяльності населення в особливий період (накази Міненерго № 272 від 27.07.2024 та № 73 від 17.02.2025), основна діяльність якого полягає у виробництві, ремонті та обслуговуванні обладнання Об`єднаної енергетичної системи та газотранспортної системи України в умовах воєнного стану; 09 вересня 2025 року виробничі потужності товариства в м. Бердичів зазнали прямого комбінованого удару БПЛА та крилатими ракетами, що спричинило знищення значної частини майна, збитки понад 50 млн грн та фактичну паралізацію господарської діяльності, внаслідок чого всі надходження спрямовуються виключно на виплату заробітної плати працівникам, задіяним у забезпеченні енергетичної безпеки та життєдіяльності населення, а решта ресурсів - на відновлення пошкоджених потужностей; стягнення присуджених за рішенням суду сум (3% річних - 364 867 грн 67 коп., інфляційних втрат - 1 142 950 грн 76 коп. та інших витрат) у таких обставинах призведе до повної зупинки фінансово-господарської діяльності товариства, що унеможливить виконання рішення взагалі та матиме істотно негативні наслідки для енергобезпеки держави; при цьому товариство вже добровільно виконало частину рішення, сплативши 16.02.2026 судові витрати позивача в сумі 18 094 грн та 50 000 грн, що свідчить про його добросовісність; зазначені обставини - воєнний стан, пряме знищення майна підприємства критичної інфраструктури внаслідок дій агресора, підтверджені форс-мажорні обставини та критичне фінансове становище - є підставами, передбаченими ч. 3, ч. 4 ст. 331 ГПК України, для відстрочення виконання рішення на строк до одного року з дня ухвалення відповідної ухвали.

Заперечення мотивовані тим, що заява ТОВ «ФЗ СОЛЮШІОНС» про відстрочення виконання рішення у справі № 910/5577/25 необґрунтована та спрямована на затягування виконання, порушення балансу інтересів стягувача й боржника та ефективності правосуддя (ст. 129-1 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практика ЄСПЛ); боржник не довів належними доказами (ст.ст. 76- 79 ГПК України) відсутності коштів на всіх рахунках, майна для стягнення, реальної загрози банкрутства чи прямого причинно-наслідкового зв`язку між пошкодженнями орендованих приміщень у Бердичеві 09.09.2025 та неможливістю сплати 1 507 818,43 грн; дані opendatabot.ua станом на кінець 2025 року свідчать про фінансову стійкість: активи 294 438 000 грн, власний капітал 136 841 000 грн, грошові кошти на рахунках 11 559 000 грн, сума боргу становить менше 1,1% від власного капіталу; боржник має високу ступінь вини у виникненні спору та ухилявся від виконання попереднього рішення у справі № 908/1890/23 (910/8606/23) на суму понад 9 млн грн; посилання на воєнний стан є загальним і неконкретним, законодавство не звільняє від виконання судових рішень через агресію РФ; відстрочка призведе до додаткових інфляційних втрат стягувача (прогноз НБУ на кінець 2026 року - 7,5%) та непропорційного порушення його майнових прав, тому заява підлягає відхиленню в повному обсязі на підставі ст. 331 ГПК України.

Частинами 1, 2 статті 18 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Статтею 326 ГПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Частинами 1-5 статті 331 ГПК України встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Якщо судове рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, чи рішення, що підлягає виконанню, набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної чи касаційної інстанції не перешкоджає розгляду заяви, передбаченої абзацом першим цієї частини, крім випадку зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Суд наголошує, що відстрочення виконання рішення суду є таким законодавчо врегульованим механізмом відтермінування поновлення порушеного права стягувача, який ґрунтується на об`єктивних, виняткових обставинах, застосування яких не призводить до шкоди сутності права на суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України № 5-пр/2013 від 26.06.2013, розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.06.2019 у справі №916/190/18 зазначила, що відстрочка/розстрочка є винятковим заходом, який застосовується лише за умови доведення конкретних обставин, що унеможливлюють своєчасне виконання, та з обов`язковим забезпеченням балансу інтересів сторін.

Суд встановив, що ТОВ «ФЗ Солюшіонс» не надало належних, допустимих та достовірних доказів відсутності коштів на всіх банківських рахунках, відсутності майна, на яке можливо звернути стягнення, або реальної загрози банкрутства саме внаслідок сплати 1 507 818,43 грн. Пошкодження орендованих приміщень у м. Бердичів підтверджено, однак заявник не довів, що вказані приміщення є єдиними засобами провадження діяльності, а також не підтвердив вартість знищеного майна та причинно-наслідковий зв`язок між обставинами 09.09.2025 та неможливістю виконання саме цього зобов`язання.

Посилання на воєнний стан та статус критично важливого підприємства є вагомими, однак не є автоматичною підставою для відстрочки, оскільки законодавство не передбачає звільнення від виконання судових рішень через військову агресію, а боржник не довів неможливості виконання саме цього зобов`язання без шкоди для енергобезпеки держави.

За приписами статей 73-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням балансу інтересів сторін та права на справедливий судовий розгляд, яке може бути порушене у випадку довготривалого невиконання рішення суду, суд дійшов висновку, що подана ТОВ "ФЗ Солюшіонс" заява є необґрунтованою та не містить відповідних доказів задля підтвердження викладених в ній обставин, а тому не підлягає задоволенню, а викладені в ній обставини не є винятковими.

Недостатність чи відсутність коштів у ТОВ "ФЗ Солюшіонс" не можна вважати безумовними винятковими обставинами, за наявності яких виконання судового рішення можна відстрочити.

Відповідно до частини 7 статті 331 ГПК України встановлено, що про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Керуючись викладеним та статтями 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ФЗ Солюшіонс" про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 20.08.2025 у справі №910/5577/25 на термін один рік з моменту ухвалення рішення - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Північного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 26.02.2026.

Суддя Н.І. Зеленіна