ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"23" лютого 2026 р.м. ХарківСправа №922/2543/25
Господарський суд Харківської області у складі судді Добрелі Н.С.

за участю секретаря судового засідання Хруслової А.К.

розглянувши заяву ТОВ «БМУ №460» про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню (вх. №3625/26 від 13.02.2026) у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕРШИЙ ТРУБНИЙ ЗАВОД"
доТовариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНО МОНТАЖНЕ УПРАВЛІННЯ №460»
про стягнення коштів
за участю представників:

стягувача не з`явився;

боржника (заявника) не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

13.02.2026 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" боржник ТОВ "БМУ №460" звернувся до Господарського суду Харківської області із заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню (вх. №3625/26), в якій просить суд визнати накази від 12.02.2026 на примусове виконання рішення Господарського суду Харківської області від 28.10.2025 та постанови Східного апеляційного господарського суду від 21.01.2026 у справі №922/2543/25 такими, що не підлягають виконанню.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 16.02.2026 у справі №922/2543/25 прийнято до розгляду подану ТОВ "БМУ №460" вищевказану заяву та призначено судове засідання на 23.02.2025 о 13:00 год.

Правом на участь представника в судовому засіданні стягувач та боржник не скористався, про дату, час і місце розгляду заяви повідомлені належним чином, про що свідчать довідки про доставку електронного листа до електронного кабінету ТОВ «ПТЗ» та ТОВ "БМУ №460" в підсистемі ЄСІТС "Електронний суд".

Згідно з приписами частини третьої статті 328 ГПК України неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи та заяву боржника про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, суд зазначає наступне.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 28.10.2025 у справі №922/2543/25 стягнуто з ТОВ "БМУ №460" на користь ТОВ «ПТЗ» 423.438,04 грн - заборгованість за поставлений товар; 108.308.56 грн - пеня; 118.986,61 грн - 3% річних; 679.147,40 грн - інфляційні втрати; 27.655,89 грн - витрати зі сплати судового збору.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 21.01.2026 рішення Господарського суду Харківської області від 28.10.2025 у справі №922/2543/25 змінено та викладено пункт 2 резолютивної частини в такій редакції: стягнути з ТОВ "БМУ №460" на користь ТОВ «ПТЗ» 423.438,04 грн - заборгованість за поставлений товар; 169.331,37 грн - пеня; 189.015,45 грн - 3% річних; 1.129.124,73 грн - інфляційні втрати; 22.930,91 грн - витрати зі сплати судового збору. Також стягнуто судовий збір у розмірі 12.367,26 грн за подання апеляційної скарги.

12.02.2026 на примусове виконання вищевказаного рішення та постанови Господарським судом Харківської області були видані відповідні накази, котрі були надіслані на адресу стягувача.

Платіжною інструкцією від 03.02.2026 №1880 на суму 1.946.207,76 грн ТОВ "БМУ №460" була добровільно сплачена заборгованість, котра була стягнута рішення Господарського суду Харківської області від 28.10.2025 у справі №922/2543/25 з урахуванням змін, які були внесені постановою Східного апеляційного господарського суду від 21.01.2026.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав заяви про визнання наказу таким, що частково не підлягає виконанню, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі статтею 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 №18-рп/2012).

Відповідно до частини першої статті 328 ГПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Згідно із частиною другою статті 328 ГПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, виконання наказу на примусове виконання рішення (постанови) може здійснюватися у будь-який передбачений чинним законодавством спосіб, або у спосіб, що не суперечить вимогам чинного законодавства.

Враховуючи імперативні приписи статті 129-1 Конституції України, статей 18, 326 ГПК України щодо обов`язковості виконання судового рішення, що набрало законної сили, положення статті 328 ГПК України визначають можливість визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню, лише за наявності для цього безумовних і безспірних підстав, тобто є процедурною нормою, що врегульовує правовідносини між боржником і стягувачем на стадії виконання рішення.

Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого документа, зокрема: видача виконавчого документа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий документ виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого документа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого документа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого документа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого документа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого документа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання (аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.01.2018 у справі №755/15479/15-ц).

Отже, чинне процесуальне законодавство передбачає механізм нівелювання процедури примусового виконання судового наказу у разі відсутності відповідного обов`язку боржника шляхом визнання цього наказу таким, що не підлягає виконанню. При цьому суд виходить із того, що правовий механізм визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, не обмежено переліком таких обставин, а пов`язується із наявністю самого обов`язку.

Подібні за змістом висновки викладено також у постановах Верховного Суду від 23.01.2018 у справі №914/3131/15, від 14.06.20218 у справі №914/4134/15, від 06.07.2018 у справі №918/882/15.

Відтак, при вирішенні судом питання про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню повністю/частково, підлягають дослідженню обставини наявності визначених процесуальним законодавством підстав визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 12.10.2018 у справі №910/9026/13, в межах розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, встановлюється лише наявність чи відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Розгляд заяв у порядку статті 328 ГПК України є інститутом процесуального права, який не передбачає розгляду спору по суті, дослідження розміру заборгованості, надання правової оцінки розміру зобов`язання, дотримання порядку його припинення.

Тобто, в межах розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню встановлюється лише наявність чи відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, проте, не здійснюється перегляд самого судового рішення, самого спору по суті, встановлених судовим рішенням фактичних обставин справи, дослідження доказів, що свідчать про можливу зміну цих обставин, з прийняттям відповідних висновків.

Такий факт має або визнаватися сторонами або підтверджуватись безпірними та однозначними засобами доказування, котрі не допускають багатозначного розуміння.

У даному випадку боржник посилається на наявність матеріально-правових підстав визнання виконавчих документів від 12.02.2026 року про стягнення 423.438,04грн заборгованості за поставлений товар, 169.331,37 грн пені, 189.015,45 грн 3% річних, 1.129.124,73 грн інфляційні втрати, 22.930,91 грн та від 12.02.2026 року про стягнення 12.367,26 грн за подання апеляційної скарги) такими, що не підлягає виконанню повністю, а саме: виконанням обов`язку щодо сплати грошових коштів, про що свідчить платіжна інструкція від 03.02.2026 №1880 на загальну суму 1.946.207,76 грн з призначенням платежу: "Сплата добровільне виконання рішення Господарського суд Харківської області по справі 922/2543/25 від 28.10.2025 року.

Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Правила припинення зобов`язання сформульовані в главі 50 "Припинення зобов`язання" розділу І книги 5 "Зобов`язальне право" ЦК України. Норми цієї глави передбачають, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599), переданням відступного (стаття 600), зарахуванням (стаття 601), за домовленістю сторін (стаття 604), прощенням боргу (стаття 605), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (стаття 606), неможливістю виконання (стаття 607), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (статті 608 та 609).

Статтею 599 ЦК України унормовано, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено, що боржником (код 42316673) було повністю сплачено стягувачу (код 34427263) грошові кошти в загальній сумі 1.946.207,76 грн (платіжна інструкція від 03.02.2026 №1880), яка була стягнута рішення Господарського суду Харківської області від 28.10.2025 у справі №922/2543/25 з урахуванням змін, внесених постановою Східного апеляційного господарського суду від 21.01.2026, доказів протилежного матеріали справи не містять.

А отже, враховуючи приписи статті 599 ЦК України зобов`язання за наказами Господарського суду Харківської області від 12.02.2026 на примусове виконання рішення та постанови у справі №922/2543/25 про стягнення з ТОВ "БМУ №460" на користь ТОВ «ПТЗ» 423.438,04грн заборгованості за поставлений товар, 169.331,37грн пені, 189.015,45 грн 3% річних, 1.129.124,73 грн інфляційні втрати, 22.930,91грн витрати зі сплати судового збору є припиненим у повному обсязі та від 12.02.2026 на примусове виконання постанови про стягнення з ТОВ "БМУ №460" на користь ТОВ «ПТЗ» судового збору в розмірі 12.367,26 грн за подання апеляційної скарги є припиненими у зв`язку з добровільним виконанням.

Таким чином, заява ТОВ "БМУ №460" є обґрунтованою, правомірною та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 73, 74, 76, 77, 232-235, 328 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву ТОВ «БМУ №460» задовольнити.

2. Визнати наказ Господарського суду Харківської області від 12.02.2026 на примусове виконання рішення та постанови у справі №922/2543/25 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНО-МОНТАЖНЕ УПРАВЛІННЯ №460» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРШИЙ ТРУБНИЙ ЗАВОД» 423.438,04грн заборгованості за поставлений товар, 169.331,37 грн пені, 189.015,45 грн 3% річних, 1.129.124,73 грн інфляційні втрати, 22.930,91 грн витрати зі сплати судового збору таким, що не підлягає виконанню повністю.

3. Визнати наказ Господарського суду Харківської області від 12.02.2026 на примусове виконання постанови у справі №922/2543/25 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНО-МОНТАЖНЕ УПРАВЛІННЯ №460» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРШИЙ ТРУБНИЙ ЗАВОД» судового збору в розмірі 12.367,26 грн за подання апеляційної скарги таким, що не підлягає виконанню повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повну ухвалу підписано 24.02.2026.

Суддя Добреля Н.С.