ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2026 р. Справа№ 910/10962/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ходаківської І.П.

суддів: Євсікова О.О.

Демидової А.М.

розглянув у письмовому провадженні апеляцій скаргу

Фізичної особи-підприємця Корякіна Дмитра Вадимовича

на рішення господарського суду міста Києва від 18.12.2025 (повне рішення складено 18.12.2025)

у справі № 910/10962/25 (суддя М. Є. Літвінова)

за позовом Фізичної особи-підприємця Корякіна Дмитра Вадимовича

до Дочірнього підприємства "Автомобіліст" Відкритого акціонерного товариства "Київське автотранспортне підприємство 13062"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжнародний офісно - готельний центр"

про стягнення 57 529, 44 грн

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

У 2023 році Фізична особа-підприємець Корякін Дмитро Вадимович (далі-позивач) звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Дочірнього підприємства "Автомобіліст" Відкритого акціонерного товариства "Київське автотранспортне підприємство 13062" (далі-відповідач), у якому просив стягнути 57 529, 44 грн, з яких: 28 000, 00 грн основна сума боргу, 24 116, 62 грн інфляційні витрати, 5 412, 82 грн 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до протоколу про проведення аукціону №BRD001-UA-122 від 18.03.2024, його визначено переможцем повторного аукціону з продажу майна підприємства - банкрута (право вимоги) Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний офісно - готельний центр", а саме: Дебіторська заборгованість Дочірнього підприємства "Автомобіліст" Відкритого акціонерного товариства "Київське автотранспортне підприємство 13062" на загальну суму 168 000, 00 грн, що виникла на підставі у тому числі договору № 4 безвідсоткової поворотної строкової допомоги від 22.03.2017. Позивач вказує, що до нього перейшло права вимоги по вказаній заборгованості та нарахованої на неї інфляційних втрат та трьох відсотків річних, які відповідач не сплатив, у зв`язку з чим порушені права та охоронювані законом інтереси позивача, які підлягають захисту в судовому порядку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням господарського суду міста Києва від 18.12.2025 у справі №910/10962/25 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що на момент переходу права вимоги основного зобов`язання до позивача, таке зобов`язання було припиненим, а окремо права вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за період до 12.08.2025 до позивача не переходило, і доказів зворотного матеріали справи не містять, що виключає правові підстави для задоволення позову.

Короткий зміст апеляційних скарг і заперечень на неї

В апеляційній скарзі позивач просить суд змінити мотивувальну та резолютивну частину рішення господарського суду міста Києва від 18.12.2025 у справі № 910/10962/25 та викласти резолютивну частину рішення у наступній редакції: позов задовольнити частково, стягнути з відповідача на користь позивача 16 241,43 грн інфляційних втрат з квітня 2019 року по березень 2024 року та 4 192,61 грн три відсотки річних з 23.03.2019 по 18.03.2024.

Апеляційна скарга позивача зводиться до того, що згідно з актом про придбання майна на аукціоні від 12.08.2025 до нього, як нового кредитора, перейшли всі права первісного кредитора і він набув право стягнення з відповідача інфляційних втрат та три відсотки річних за вказаний ним період, які нараховані на основний борг у розмірі 28 000,00 грн. При цьому заявник вказує на те, що якщо вважати 19.03.2024 припиненням зобов`язання відповідача по сплаті 28 000,00 грн, то вимоги щодо стягнення наведених нарахувань є законними та обґрунтованими.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Порядок та межі розгляду справи судом апеляційної інстанції

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.12.2025 (колегія суддів у складі: Ходаківської І. П. - головуючої, Демидової А. М., Владимиренко С.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Корякіна Дмитра Вадимовича на рішення господарського суду міста Києва від 18.12.2025 у справі №910/10962/25 та призначено її до розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи. Витребувано матеріали справи з господарського суду міста Києва.

На виконання зазначеної ухвали матеріали справи надійшли до суду апеляційної інстанції 15.01.2026.

Склад суду змінено відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.02.2026.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2026 справу прийнято колегією суддів у визначеному складі до провадження.

Обставини справи, встановлені судом першої та перевірені судом апеляційної інстанції, визначення відповідно до них правовідносин

Суд встановив, що відповідно до протоколу про проведення аукціону №BRD001-UA-122 від 18.03.2024, позивач визначений переможцем повторного аукціону з продажу майна підприємства-банкрута (право вимоги) ТОВ "Міжнародний офісно - готельний центр", а саме: дебіторська заборгованість Дочірнього підприємства "Автомобіліст" Відкритого акціонерного товариства "Київське автотранспортне підприємство 13062" на загальну суму 168 000, 00 грн, що виникла на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна серія та номер: 1158, виданий 15.08.2016, виданий та посвідчений: приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Вегерою Л.О. - залишок боргу 20 000,00 грн; договору купівлі-продажу нерухомого майна серія та номер: 1159, виданий 15.08.2016, виданий та посвідчений: приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Вегерою Л.О. розмір заборгованості 30 000,00 грн; договору купівлі-продажу нерухомого майна серія та номер: 1160, виданий 15.08.2016, виданий та посвідчений: приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Вегерою Л.О. розмір заборгованості 90 000,00 грн; договору №4 безвідсоткової поворотної строкової допомоги від 22.03.2017 (підтверджено актом звірки взаєморозрахунків станом на 31.12.2020) розмір заборгованості 28 000,00 грн; (частково була сплата 09.09.2021 - 220 000грн.), оскільки ним було запропоновано найвищу ціну на час завершення аукціону, а саме 8 064,00 грн.

26.03.2024 ТОВ "Е-ТЕНДЕР", оператор авторизованого електронного майданчика через якого позивач брав участь у аукціоні, сплачено запропоновану ціну 8 064,00 грн на рахунок боржника, за рахунок коштів гарантійного внеску, що підтверджується платіжною інструкцією № 5368 від 26.03.2024.

27.03.2024 позивач звернувся до ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Пономаренка А.О. з вимогою про відступлення придбаного права вимоги і передачу документів, що засвідчують права, що передаються, до якої було долучено копію платіжної інструкції про перерахування коштів.

12.08.2025 Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжнародний офісно - готельний центр", в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Гаращенка Ігоря Володимировича, що діє на підставі ухвали Господарського суду м. Києва від 23.09.2024 по справі №910/6768/18 (далі - продавець) та позивачем (дата та номер запису про проведення державної реєстрації: 11.04.2022 №000136172) (далі - покупець), склали акт про наступне:

- відповідно до протоколу про результати аукціону №BRD001-UA-122 від 18.03.2024 та керуючись статтями 87, 88 Кодексу України з процедур банкрутства, продавець відступає, а покупець набуває право вимоги дебіторської заборгованості у ДП "АВТОМОБІЛІСТ" ВІДКРИТОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "КИЇВСЬКЕ АВТОТРАНСПОРТНЕ ПІДПРИЄМСТВО 13062" на загальну суму 168 000,00 грн, що виникла на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна серія та номер: 1158, виданий 15.08.2016, виданий та посвідчений: приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Вегерою Л.О. - залишок боргу 20 000,00 грн; договору купівлі-продажу нерухомого майна серія та номер: 1159, виданий 15.08.2016, виданий та посвідчений: приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Вегерою Л.О. розмір заборгованості 30 000,00 грн; договору купівлі - продажу нерухомого майна серія та номер: 1160, виданий 15.08.2016, виданий та посвідчений: приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Вегерою Л.О. розмір заборгованості 90 000,00 грн; договору №4 безвідсоткової поворотної строкової допомоги від 22.03.2017 (підтверджено актом звірки взаєморозрахунків станом на 31.12.2020) розмір заборгованості 28 000.00 грн; (частково була сплата 09.09.2021 - 220 000, 00 грн.);

- до покупця переходять права продавця у зобов`язаннях в обсязі і на умовах, що існують на момент переходу цих прав. Ціна майна придбаного на аукціоні становить: 8 064,00 грн без ПДВ. Інформація про оператора авторизованого електронного майданчика, через який було заведено лот в ЕТС: Товариство з обмеженою відповідальністю "СКОМПАНІ" (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, буд. 154, офіс 5, );

- інформація про оператора авторизованого електронного майданчика, через який переможцем аукціону придбано майно: Товариство з обмеженою відповідальністю "Е - ТЕНДЕР" (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 21, літ. "А", ). Адреса веб-сторінки, на якій розміщено відомості про проведення аукціону: https://prozorro.sale/auction/BRD001-UA-122. На момент підписання цього акту, покупцем повністю сплачено ціну за придбане майно на аукціоні.

12.08.2025 в акті приймання-передачі документів, які засвідчують права, що передаються актом про придбання майна на аукціоні від 12.08.2025 зазначено, що ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний офісно - готельний центр" Арбітражний керуючий Гаращенко Ігор Володимирович передав, a позивач прийняв копії документів, які засвідчують права, що передаються актом про придбання майна на аукціоні від 12.08.2025, а саме:

1. Договір купівлі-продажу нерухомого майна серія та номер: 1158, виданий 15.08.2016, виданий та посвідчений: приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Вегерою Л.О.;

2. Договір купівлі-продажу нерухомого майна серія та номер: 1159, виданий 15.08.2016, виданий та посвідчений: приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Вегерою Л.О.;

3. Договір купівлі-продажу нерухомого майна серія та номер: 1160, виданий 15.08.2016, виданий та посвідчений: приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Вегерою Л.О.;

4. Сторінка 1 Договору № 4 від 22.03.2017 без підпису сторін;

5. Акт звірки взаєморозрахунків станом на 31.12.2020.

Із змісту договору від 22.03.2017 № 4 безвідсоткової поворотної строкової допомоги вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжнародний офісно - готельний центр" (сторона - 1) зобов`язується надати Дочірньому підприємству "Автомобіліст" Відкритого акціонерного товариства "Київське автотранспортне підприємство 13062" ( сторона - 2) безвідсоткову допомогу, а остання зобов`язується використати її і повернути допомогу у визначений даним договором строк.

Відповідно до пункту 3.1 договору сума допомоги становить 28 000,00 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжнародний офісно - готельний центр" зобов`язується надати допомогу протягом 3 (трьох) днів з моменту підписання даного договору (пункт 4.1 договору).

Згідно з пунктом 5.1 договору строк надання допомоги Дочірньому підприємству "Автомобіліст" Відкритого акціонерного товариства "Київське автотранспортне підприємство 13062" становить з моменту надходження грошей - 2 роки з "22" березня 2017 року по "22" березня 2019 року.

Як встановлено пунктом 6.1 договору по закінченні строку, вказаного в пункті 5.1 договору, Дочірнє підприємство "Автомобіліст" Відкритого акціонерного товариства "Київське автотранспортне підприємство 13062" зобов`язується протягом 3 (трьох) днів повернути суму допомоги.

Даний договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і є дійсним до моменту його остаточного виконання (пункт 7.1 Договору).

При цьому встановлено, що 14.08.2025 позивач звернувся до відповідача з повідомленням про заміну кредитора у зобов`язанні в якому повідомлено останнього про сплату заборгованості (докази надсилання наявні в матеріалах справи).

27.08.2025 позивач повторно звернувся до відповідача з листом, в якому повідомив останнього про сплату заборгованості та надання документів згідно переліку (докази надсилання наявні в матеріалах справи).

Наполягаючи на задоволенні позовних вимог, позивач вказував, що відповідно до акту про придбання майна на аукціоні від 12.08.2025 позивач отримав право вимоги дебіторської заборгованості, у тому числі, за договором № 4 безвідсоткової поворотної строкової допомоги від 22.03.2017 у розмірі 28 000, 00 грн (часткова оплата 09.09.2021 у розмірі 220 000, 00 грн), у зв`язку з чим просив стягнути вказану суму з відповідача, а також 3 % річних та інфляційні втрати.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач у відзиві на позовну заяву, зазначив, що 19.03.2024 він погасив дебіторську заборгованість, що підтверджується платіжною інструкцією № 237 від 19.03.2024 про перерахування коштів у розмірі 168 000,00 грн. Також відповідач вказав, що у нього на сьогоднішній день відсутня заборгованість перед ТОВ "Міжнародний офісно - готельний центр" та відповідно перед позивачем, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи.

Предметом апеляційного перегляду є рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про стягнення з відповідача 16 241,43 грн інфляційних втрат, 4192,61 грн три відсотки річних, в іншій частині рішення суду не оскаржується жодною із сторін, тому не переглядається.

Стаття 509 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання, в силу вимог статей 526, 525 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статей 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина 1 статті 510 Цивільного кодексу України).

За змістом статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Законодавцем передбачено можливість відступлення первісним кредитором новому кредитору як повного обсягу прав та обов`язків, належних йому на момент відступлення (універсальне правонаступництво), так і можливість відступлення прав лише у певній частині, що обумовлюється сторонами в договорі відступлення права вимоги (сингулярне правонаступництво). Оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права "nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet", який означає, що "ніхто не може передати більше прав, ніж має сам".

Отже, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав, тому, під час розгляду заяв/клопотань про заміну кредитора правонаступником, судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу (на момент підписання договору цесії (відступлення права вимоги)).

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

Суд першої інстанції встановив, що до позивача, як покупця, який придбав на аукціоні право вимоги дебіторської заборгованості у відповідача, яка виникла на підставі вище наведених договорів купівлі-продажу нерухомого майна, перейшли права продавця у зобов`язаннях в обсязі і на умовах, що існують на момент переходу цих прав.

Водночас, 19.03.2024 відповідач сплатив на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний офісно-готельний центр" 168 000, 00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 237 з призначенням платежу "заборгованість за договорами купівлі-продажу нерухомого майна згідно постанови Північного апеляційного господарського суду від 03.07.2019 по справі №910/6768/18, 140 000, 00 грн в т.ч. ПДВ 23333, 33 грн та безвідсоткової допомоги 28 000,00 грн згідно договору № 4 від 22.03.2017 без ПДВ".

Таким чином, вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжнародний офісно-готельний центр" відступило право вимоги позивачу за зобов`язанням, яке було припиненим на момент передання права вимоги, що не відповідає положенням статті 514 Цивільного кодексу України.

Враховуючи, що відповідач 19.03.2024 сплатив грошові кошти в сумі 28 000, 00 грн, одержані ним на виконання договору № 4 безвідсоткової поворотної строкової допомоги від 22.03.2017, спір в цій частині був відсутній на момент звернення позивача до суду з даним позовом.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Встановивши, що на момент (12.08.2025) переходу права вимоги основного зобов`язання до позивача це зобов`язання було припиненим внаслідок сплати відповідачем 19.03.2024 заборгованості у розмірі 28 000,00 грн, що виключало правові підстави для задоволення судом першої інстанції позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за спірний період, оскільки окремо право вимоги про стягнення з відповідача цих нарахувань до 12.08.2025 до позивача не переходило, доказів зворотного матеріали справи не містять та позивачем ця обставина не доведена.

Враховуючи недоведеність позивачем тих обставин з якими він пов`язував свої вимоги в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох відсотків річних, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову у цій частині.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду, вважає його законним та обґрунтованим.

При цьому колегія суддів зазначає, що позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних не підлягають задоволенню враховуючи відсутність порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача, що є самостійною підставою для відмови в позові.

Наведене узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 01.03.2023 у справі № 522/22473/15-ц (п. 94), від 08.10.2019 у справі № 916/2084/17 (п. 8.9), від 17.08.2022 у справі № 910/10006/19 (п. 61). Так, Велика Палата Верховного Суду виснувала, що відсутність порушеного права є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.10.2019 у справі № 910/6642/18 зроблено висновок про стадійність захисту права, зокрема вказано на те, що під час вирішення господарського спору суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорення відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити.

Відсутність порушеного права є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні позову (див. правовий висновок, викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.10.2020 у справі № 910/12787/17). Відсутність порушеного права у позивача зумовлює прийняття рішення про відмову у задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин (див. правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 14.09.2023).

Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання заявника на неврахування судом висновку щодо застосування норми права, викладеного у постановах Верховного Суду від 04.06.2020 у справі № 910/1755/19, від 28.10.2020 у справі № 910/10963/19 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2025 у справі № 903/602/24, оскільки встановлені фактичні обставини у вищенаведених справах відрізняються від встановлених обставин у справі, яка переглядається.

Доводи апеляційної скарги у своїй сукупності правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.11.1950) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

ЄСПЛ у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Колегія суддів з огляду на викладене зазначає, що надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують вказаних висновків.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до вимог статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно пункту 1 частини першої статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши рішення суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, встановивши, що відповідні доводи щодо наявності підстав для скасування оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судові витрати

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Корякіна Дмитра Вадимовича залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 18.12.2025 у справі № 910/10962/25 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Головуючий суддя І.П. Ходаківська

Судді О.О. Євсіков

А.М. Демидова