ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"23" лютого 2026 р. Справа № 916/500/26
Господарський суд Одеської області у складі судді Мостепаненко Ю.І., розглянувши заяву (вх. №518/26) Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради (65074, м. Одеса, вул. Косовська, буд. 2-Д; ) про видачу судового наказу до боржника фізичної особи-підприємця Мороза Андрія Вікторовича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

В С Т А Н О В И В:

16.02.2026 Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради звернулось до Господарського суду Одеської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ФОП Мороза Андрія Вікторовича заборгованості в розмірі 12 744 грн.

Заяву обґрунтовано неналежним виконанням боржником прийнятих на себе зобов`язань за договором на право користування місцями для розташування елементів вуличної торгівлі №ВМ-312/24 від 25.11.2024.

Дослідивши матеріали заяви Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради про видачу судового наказу про стягнення, суд зазначає таке.

Згідно ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

У заяві повинно бути зазначено, серед іншого, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника, відомості про наявність або відсутність у заявника електронного кабінету.

Так, в заяві про видачу судового наказу, заявником вказано наступне найменування боржника: Фізична особа-підприємець Мороз Андрій Вікторович.

Разом з тим, як вбачається з відповіді з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань № 2362215 від 19.02.2026 (РНОКПП НОМЕР_1 ) вірним найменуванням боржника є Фізична особа-підприємець Мороз Андрій Сергійович.

За таких обставин, судом встановлено, що заявником не дотримано вимог п. 2 ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України щодо форми і змісту заяви про видачу судового наказу, оскільки у заяві повинно бути зазначено, зокрема, вірне найменування боржника.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу. Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 152 ГПК України).

За таких обставин, суд доходить висновку про наявність підстав для відмови Управлінню розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради у видачі судового наказу, оскільки таку заяву подано заявником з порушенням вимог ч. 2 ст. 150 ГПК України.

При цьому суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 152, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради (вх. №518/26 від 16.02.2026) - відмовити.

Ухвала набрала законної сили 23.02.2026 та може бути оскаржена в порядку ст. 256 ГПК України.

Суддя Ю.І. Мостепаненко