УХВАЛА

м. Київ

26.02.2026Справа № 910/1917/26

Господарський суд міста Києва у складі Демидової М.О., розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства "ТРИКОТАЖНА ФАБРИКА "РОЗА" (03038, м.Київ, вул. М.Грінченка, буд.2/1, )

про забезпечення позову від 24.02.2026

за позовом Приватного акціонерного товариства "ТРИКОТАЖНА ФАБРИКА "РОЗА" (03038, м.Київ, вул. М.Грінченка, буд.2/1, )

до Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" (04074, м.Київ, вул.Автозаводська, буд.2, )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Акціонерне товариство "КРИСТАЛБАНК" (01133, м.Київ, бульвар Лесі Українки, буд.30-В, )

про зобов`язання вчинити певні дії

Представники сторін: не викликались

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "ТРИКОТАЖНА ФАБРИКА "РОЗА" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" (далі-відповідач), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення ДП МОУ «Агенція оборонних закупівель» по відхиленню тендерної пропозиції ПрАТ «ТФ «РОЗА» у процедурі спрощеної закупівлі за номером UA-2026-01-20-010073-a у частині відмови учасника ПрАТ «ТФ «РОЗА» від укладення договору про закупівлю, оформлене протоколом від 13.02.2026.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішення Державного підприємства Міністерства оборони України «Агенція оборонних закупівель» про відхилення тендерної пропозиції ПрАТ «Трикотажна фабрика «РОЗА» є незаконним та необґрунтованим, оскільки позивач був визначений переможцем процедури закупівлі, у встановлений строк подав усі документи, передбачені умовами оголошення, не відмовлявся від укладення договору та не ухилявся від його підписання, тоді як відхилення пропозиції здійснено з підстав, не передбачених законодавством, що створює реальну загрозу безпідставного стягнення тендерної пропозиції та порушує права й законні інтереси позивача, у зв`язку з чим таке рішення підлягає скасуванню в судовому порядку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.02.2026 відкрито провадження у справі № 910/1917/26 за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 17.03.2026 об 11:15 год; учасникам справи встановлено строки для подачі письмових заяв по суті позовних вимог.

25.02.2026 позивачем через систему "Електронний суд" подано заяву про забезпечення позову.

Частиною 1 статті 140 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства "ТРИКОТАЖНА ФАБРИКА "РОЗА" про забезпечення позову суд дійшов викладених нижче висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом (ч. 2 ст. 136 ГПК України).

Отже, у відповідності до господарського процесуального законодавства таку процесуальну дію, як забезпечення позову, може бути вчинено на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позов забезпечується, зокрема: 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

В заяві про забезпечення позову Приватне акціонерне товариство "ТРИКОТАЖНА ФАБРИКА "РОЗА" просить суд заборонити Державному підприємству Міністерства оборони України «Агенція оборонних закупівель» вчиняти будь-які дії, спрямовані на стягнення банківської гарантії № Г/2026/412-01 від 30.01.26, наданої ПрАТ «ТФ «РОЗА» у рамках участі в процедурі закупівлі за оголошенням UA-2026-01-20-010073-a, до остаточного вирішення спору по суті.

В обґрунтування заяви товариство зазначає, що забезпечення його позову є необхідним з огляду на наявність реальної загрози порушення його прав та інтересів у разі невжиття відповідних заходів. Як вказує заявник, предметом спору є правомірність рішення відповідача про відхилення його тендерної пропозиції у процедурі закупівлі, за результатами якої товариство було визначене переможцем.

Водночас, у зв`язку з прийняттям відповідачем спірного рішення, існує ризик звернення до банку-гаранта з вимогою про виплату суми забезпечення тендерної пропозиції у розмірі 1 884 414,00 грн, наданої на підставі банківської гарантії № Г/2026/412-01 від 30.01.2026.

На думку заявника, звернення зі стягненням на зазначену банківську гарантію до вирішення спору по суті призведе до фактичної втрати значної суми грошових коштів, що ускладнить або зробить неможливим ефективний захист його прав у межах даного провадження, оскільки повернення таких коштів потребуватиме вчинення додаткових юридичних дій та можливого звернення до суду з окремими вимогами.

Заявник також зазначає, що забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти дії, спрямовані на стягнення банківської гарантії, спрямоване виключно на збереження існуючого становища сторін до вирішення спору по суті та не порушує прав відповідача, оскільки не позбавляє його права на отримання відповідних коштів у разі відмови у задоволенні позову.

Крім того, заявник вказує на можливість застосування зустрічного забезпечення, зазначаючи, що сума банківської гарантії фактично забезпечена банком-гарантом - АТ «КРИСТАЛБАНК», який у разі відмови у позові зобов`язаний здійснити виплату на користь відповідача за його першою вимогою.

З огляду на викладене товариство вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до завдання йому істотної шкоди та ускладнити ефективний судовий захист його прав, у зв`язку з чим просить суд заборонити відповідачу вчиняти будь-які дії, спрямовані на стягнення банківської гарантії, до остаточного вирішення спору по суті.

Суд відзначає, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості, адекватності та співмірності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

При цьому достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що такими заходами не повинні блокуватися господарська діяльність юридичної особи, порушуватися права осіб, що не є учасниками судового процесу, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення ДП МОУ «Агенція оборонних закупівель» по відхиленню тендерної пропозиції ПрАТ «ТФ «РОЗА» у процедурі спрощеної закупівлі за номером UA-2026-01-20-010073-a у частині відмови учасника ПрАТ «ТФ «РОЗА» від укладення договору про закупівлю, оформлене протоколом від 13.02.2026. Позов мотивований тим, що позивач не відмовлявся від укладення договору та не ухилявся від його підписання, тоді як відповідачем необгрунтовано відхилено тендерну пропозицію позивача, у зв`язку з чим відсутні підстави для перерахування коштів за банківською гарантією № Г/2026/412-01 від 30.01.2026.

З огляду на те, що позовні вимоги заявника є немайновими позовними вимогами, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, в такому разі має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду. Аналогічний висновок викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18.

Суд зазначає, що у даній справі заявлений захід забезпечення позову спрямований не на збереження предмета спору, а фактично на обмеження реалізації самостійного забезпечувального інструменту - банківської гарантії, що виникла з окремих правовідносин між гарантом та бенефіціаром.

При цьому спір між сторонами стосується правомірності відхилення тендерної пропозиції позивача, тоді як банківська гарантія є незалежним зобов`язанням гаранта, яке підлягає виконанню за настання передбачених нею умов.

Заборона звернення до гаранта або здійснення виплати за гарантією фактично призведе до втручання у виконання такого самостійного зобов`язання та виходитиме за межі предмета спору у даній справі.

Крім того, заявником не надано належних доказів, які б свідчили про безпосередню та невідворотну загрозу звернення відповідача до банку-гаранта саме на момент розгляду заяви, тоді як наведені доводи ґрунтуються на припущенні про можливість вчинення таких дій у майбутньому.

Сам по собі ризик можливого звернення до гарантії не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки такі заходи не можуть застосовуватися для попередження гіпотетичних наслідків.

Водночас навіть у разі звернення до гаранта та здійснення виплати за гарантією такі обставини не позбавляють позивача права на захист своїх майнових інтересів у встановленому законом порядку.

Таким чином, заявлений захід забезпечення позову не відповідає критеріям співмірності та адекватності, оскільки фактично спрямований на обмеження виконання самостійного фінансового зобов`язання, що не є предметом розгляду у даній справі.

Заява про вжиття заходів забезпечення позову обґрунтована, зокрема, тим, що у разі відмови у заяві про забезпечення позову - ускладнить повернення зазначених грошових коштів у майбутньому.

Суд констатує, що гарантія є видом забезпечення виконання зобов`язання.

Згідно зі статтею 560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно ст. 561 ЦК України гарантія діє протягом строку, на який вона видана. Гарантія є чинною від дня її видачі, якщо в ній не встановлено інше. Гарантія не може бути відкликана гарантом, якщо в ній не встановлено інше.

Відповідно до частини першої статті 563 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії.

Отже, підставою для пред`явлення вимог до гаранта є порушення принципалом виконання своїх зобов`язань перед бенефіціаром за основним зобов`язанням. Тобто гарант сплачує бенефіціару відповідну суму за гарантією при настанні гарантійного випадку, під яким розуміється невиконання або неналежне виконання принципалом своїх зобов`язань.

Банківською гарантією № Г/2026/412-01 від 30.01.2026 передбачено, що за цією гарантією гарант безвідклично зобов`язаний сплатити бенефіціару суму гарантії протягом 5 робочих днів після дня отримання гарантом письмової вимоги бенефіціара про сплату суми гарантії. Вимога надається бенефіціаром на поштову адресу гаранта та повинна бути отримана ним протягом строку дії гарантії.

Вимога може бути передана через банк бенефіціара, який підтвердить автентичним SWIFT-повідомленням на SWIFT-адресу гаранта достовірність підписів та печатки бенефіціара (у разі наявності) на вимозі та повноваження особи (осіб), що підписала(и) вимогу (у разі, якщо гарантом є банк).

Вимога повинна супроводжуватися копіями документів, засвідчених бенефіціаром та скріплених печаткою бенефіціара (у разі наявності), що підтверджують повноваження особи (осіб), що підписала(и) вимогу.

З Банківської гарантії № Г/2026/412-01 від 30.01.2026 вбачається, що вимога повинна містити посилання на дату складання/видачі і номер цієї гарантії, а також посилання на одну з таких умов (підстав), що підтверджують невиконання принципалом своїх зобов`язань, передбачених його тендерною пропозицією / пропозицією:

1) відкликання пропозиції принципалом (Учасником) після закінчення строку її подання, але до того, як сплив строк, протягом якого пропозиції вважаються дійсними;

2) непідписання договору про закупівлю принципалом (Учасником), який став переможцем спрощеної закупівлі;

3) ненадання переможцем спрощеної закупівлі забезпечення виконання договору про закупівлю після отримання повідомлення про намір укласти договір про закупівлю, якщо надання такого забезпечення передбачено Оголошенням про проведення спрощеної закупівлі.

Суд звертає увагу на те, що обставини відсутності чи наявності порушення боржником основного зобов`язання підлягають дослідженню і встановленню під час розгляду справи по суті, при цьому у межах позову у справі № 910/1917/26 суд не може забезпечувати позов у спосіб, який фактично призводить до втручання у виконання самостійного зобов`язання, що не є предметом спору, зокрема, шляхом заборони гаранту вчиняти дії щодо виконання банківської гарантії. Заборона судом здійснювати оплату на виконання банківської гарантії до моменту набрання законної сили рішенням у справі є підставою не виконувати зобов`язання щодо банківської гарантії.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.06.2023 у справі № 910/6924/22.

Отже, заявлений Товариством захід забезпечення позову фактично є вирішенням позовних вимог у даній справі по суті, що не відповідає вимогам процесуального законодавства.

Проаналізувавши матеріали додані до позовної заяви вбачається, що між сторонами існує спір щодо законності відхилення тендерної пропозиції, який має бути вирішений судом.

Добросовісність сторін та наявність чи відсутність порушень основного зобов`язання має вирішуватись в господарсько-правовому спорі за основним зобов`язанням, натомість заявлений захід забезпечення позову у вигляді заборони здійснювати виплату за банківською гарантією є неспівмірним із предметом даного спору.

Суд зазначає, що відповідного до чинного законодавства, гарант не зобов`язаний виконувати вимогу по банківській гарантії, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії (частина 1 статті 565 Цивільного кодексу України).

Отже, позивачем не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту його прав у межах даного судового провадження без необхідності звернення до суду з окремими вимогами.

У зв`язку з чим, заява позивача про забезпечення позову є такою, що не підлягає задоволенню.

Отже обраний заявником захід забезпечення позову є не співмірним із заявленими позовними вимогами, та не відповідає критеріям розумності, обґрунтованості та адекватності. Суд не погоджується, що невжиття зазначених заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення господарського суду.

Оскільки заявником не було надано доказів на підтвердження того, що невжиття визначених ним заходів забезпечення позову порушить права позивача та в подальшому утруднить чи може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

На підставі ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за подання заяви про забезпечення позову покладається на заявника.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 138-140 та ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Приватному акціонерному товариству "ТРИКОТАЖНА ФАБРИКА "РОЗА" у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхм заборони Державному підприємству Міністерства оборони України «Агенція оборонних закупівель» вчиняти будь-які дії, спрямовані на стягнення банківської гарантії № Г/2026/412-01 від 30.01.26, наданої ПрАТ «ТФ «РОЗА» у рамках участі в процедурі закупівлі за оголошенням UA-2026-01-20-010073-a, до остаточного вирішення спору по суті.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання (26.02.2026) та може бути оскаржена протягом десяти днів шляхом подання у відповідності до п. 17.5 ч. 1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя Марія ДЕМИДОВА