ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2026 р. Справа № 918/1110/25

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Селівона А.О., за участю секретаря судового засідання Хролець І.С., розглянувши за правилами загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АДР-ТРАНС-ГРУП"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "УСТЯ АГРО ГРУП"

про стягнення коштів.

За участю представників сторін:

від позивача: Оприско Микола Васильович;

від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АДР-ТРАНС-ГРУП" (Позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "УСТЯ АГРО ГРУП" (Відповідач) про стягнення 1 615 422,41 грн. заборгованості з яких: 1 130 861,50 грн. основний борг та 484 560,91 грн. штрафні санкції.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов договору поставки від 17.03.2026 № 17-03/25-01 у частині здійснення повної та своєчасної оплати за поставлений товар.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 02.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження у змішаній (паперовій та електронній) формі та призначено розгляд справи на 16.12.2025.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 10.12.2025 задоволено заяву Позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду від 09.12.2025 та вирішено судове засідання у даній справі призначене на 16.12.2025 провести в режимі відеоконференції за участю представника Позивача.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 16.12.2025 відкладено підготовче засідання на 21.01.2026.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 21.01.2026 продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання на 05.02.2026.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 05.02.2026 закрито підготовче провадження у справі № 918/1110/25 та призначено справу до судового розгляду по суті на 18.02.2025.

Судове засідання 18.02.2026 не відбулось у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Селівона А.О.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 26.02.2026 призначено справу до судового розгляду по суті на 10.03.2026.

Від Відповідача відзив на позовну заяву не надходив.

Представник Позивача у судовому засідання 10.03.2026 підтримав позицію викладену у позовній заяві та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник Відповідача в судові засідання 16.12.2025, 21.01.2026, 05.02.2026 та 10.03.2026 не з`явився.

Ухвали суду від 02.12.2025, 16.12.2025, 21.01.2026, 05.02.2026 та 26.02.2026 направлялись Відповідачу на адресу вказану в позовній заяві, а саме на: 34652, Рівненська обл., Рівненський р-н., селище Соснове, вул. Шевченка, буд. 13А.

Ухвали суду від 02.12.2025 та 05.02.2026, які були направлена на адресу: 34652, Рівненська обл., Рівненський р-н., селище Соснове, вул. Шевченка, буд. 13А отримані Відповідачем 29.12.2025, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №R5 (ухвала від 02.12.2025), 25.02.2026 що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №R38 (ухвала від 05.02.2026) та 06.03.2026 що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №R00 (ухвала від 26.02.2026).

Проте до суду повернулися ухвали суду від 16.12.2025 та 21.01.2026 (направлена на адресу Відповідача - 34652, Рівненська обл., Рівненський р-н., селище Соснове, вул. Шевченка, буд. 13А).

Суд звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду.

При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 20.07.2021 у справі № 916/1178/20, де зазначено, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду.

Також суд враховує висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 19.12.2022 у справі № 910/1730/22, згідно з яким у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена статтями 162, 165, 258, 263, 290, 295 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Ухвали суду від 16.12.2025 та 21.01.2026 надіслано на поштову адресу Відповідача, а тому суд вважає, що ним вчинено всі можливі дії щодо належного повідомлення Відповідача про розгляд справи господарським судом.

На підставі зазначеного, відповідно до статті 242 ГПК України, ухвали суду від 16.12.2025 та 21.01.2026 вважаються врученими, а Відповідач таким, що належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Статтею 42 ГПК України визначено права та обов`язки учасників судового процесу.

Відповідно до частини першої статті 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Беручи до уваги конкретні обставини справи, вимоги процесуального законодавства та прецеденту практику Європейського суду з прав людини, суд звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на адресу, що відповідає місцезнаходженню відповідача згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 27.11.2019 у справі 913/879/17, постанові від 21.05.2020 у справі 10/249-10/9, постанові від 15.06.2020 у справі 24/260-23/52-б, постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/18).

При цьому судом також враховано, що за приписами частини першої статті 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Частиною другою статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" передбачено, що усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення та підписання.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи наведе суд зазначає, що Відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою суду про відкладення судового засідання у справі № 918/1110/25 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до частини шостої статті 6 ГПК України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Процесуальні наслідки, передбачені цим Кодексом у разі звернення до суду з документом особи, яка відповідно до цієї частини зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат.

Згідно з частиною сьомою статті 42 ГПК України, якщо цим Кодексом передбачено обов`язок учасника справи щодо надсилання копій документів іншим учасникам справи, такі документи в електронній формі можуть направлятися з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а в разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.

Якщо інший учасник справи відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язаний зареєструвати електронний кабінет, але не зареєстрував його, учасник справи, який подає документи до суду в електронній формі з використанням електронного кабінету, звільняється від обов`язку надсилання копій документів такому учаснику справи.

Суд, направляючи такому учаснику справи судові виклики і повідомлення, ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом, зазначає у цих документах про обов`язок такої особи зареєструвати свій електронний кабінет та про можливість ознайомлення з матеріалами справи через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему або її окрему підсистему (модуль), що забезпечує обмін документами.

Судом встановлено, що у Відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "УСТЯ АГРО ГРУП" () відсутній зареєстрований Електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі.

У той же час Товариство з обмеженою відповідальністю "УСТЯ АГРО ГРУП", як юридична особа, згідно з наведеними приписами ГПК України зобов`язане зареєструвати свій електронний кабінет в ЄСІТС або її окремій підсистемі (модулі) в обов`язковому порядку.

Ухвалою суду від 02.12.2025 зобов`язано Відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "УСТЯ АГРО ГРУП", зареєструвати електронний кабінет відповідно до статті 6 ГПК України. Однак Відповідачем станом на час ухвалення рішення не зареєстровано електронний кабінет.

При цьому суд наголошує, що згідно з частиною четвертою статті 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Наразі, від Відповідача станом на час винесення рішення до суду не надходило жодних заяв про неможливість подання відзиву та/або про намір вчинення відповідних дій відповідно до статті 165 ГПК України та/або продовження відповідних процесуальних строків та заперечень щодо розгляду справи.

З огляду на викладене, оскільки Відповідач не скористався наданими йому процесуальними правами, зокрема, останнім не надано відзиву на позовну заяву, суд, на підставі частини дев`ятої статті 165 ГПК України, дійшов висновку про можливість розгляду даної справи виключно за наявними матеріалами.

Тобто Відповідач не скористався наданим йому процесуальним правом, передбаченим частиною першою статті 178 ГПК України.

Відповідно до частини другої статті 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Частиною першою статті 202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин та враховуючи, що неявка Відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, керуючись статтею 202 ГПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, судом встановлено, що 17.03.2025 Товариством з обмеженою відповідальністю "АДР-ТРАНС-ГРУП" (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "УСТЯ АГРО ГРУП" (Покупець) укладено договір поставки нафтопродуктів № 17-03/25-01 (далі - Договір), за умовами пункту 1.1 якого Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Покупця нафтопродукти: дизельне пальне, бензин та інші види палива (далі Товар), а Покупець зобов`язується прийняти та здійснити оплату Товару на умовах визначених цим Договором.

Відповідно до пункту 1.2 Договору найменування, кількість, ціна і вартість нафтопродуктів, що підлягають поставці, строк їх поставки та умови передачі, порядок і умови оплати, та інші необхідні умови погоджуються Сторонами в Додаткових угодах до даного Договору та/або видаткових накладних (рахунках).

Згідно з пунктами 3.1-3.4 Договору ціна нафтопродуктів, що плануються до поставки, обумовлюється для кожної партії нафтопродуктів окремо та визначається Сторонами у видаткових накладних (рахунках). На підставі погоджених сторонами заявок Постачальник виставляє Покупцю рахунок на оплату для кожної конкретної поставки товару. Вартість перевезення включена в ціну товару та не підлягає попередньому погодженню Постачальником з Покупцесм. Ціна (вартість) товару є динамічною і може змінюватись Постачальником залежно від змін цін на ринку товару, індексу інфляції, курсу іноземної валюти, тощо.

Пунктом 3.5 Договору передбачено, що оплата здійснюється Покупцем у безготівковій формі, в національній валюті України гривні на умовах відстрочення платежу шляхом перерахування Покупцем грошових коштів на рахунок Постачальника протягом 30 (тридцяти) календарних днів із дати поставки Товару. Датою оплати вважається дата зарахування банком грошових коштів на банківський рахунок Постачальника.

Відповідно до пункту 4.1 Договору поставка Товару здійснюється Постачальником погодженими партіями, у відповідності із заявками Покупця (що передаються засобами електронного зв`язку) автомобільним транспортом Постачальника на умовах DAP (Інкотермс-2020) до узгодженого Сторонами та визначеного у заявці місця призначення (місця поставки).

Згідно з пунктами 4.3-4.4 Договору Постачальник розглядає заявку Покупця протягом 3 (трьох) робочих днів та акцептує її або надає Покупцю обґрунтовані заперечення. Заявка вважається погодженою з моменту виставлення Постачальником рахунку згідно поданої Покупцем заявки. Поставка Товару (портії Товару) здійснюється у строк від 1 (одного) до 10 (десяти) днів від дня погодження Постачальником заявки Покупця.

Пунктом 4.6 Договору передбачено, що право власності на Товар та ризики випадкового знищення або пошкодження Товару переходять від Постачальника до Покупця в момент фактичної передачі Товару Покупцю, що підтверджується підписанням уповноваженою особою Покупця відповідної товарно-транспортної накладної, видаткової накладної в місці поставки Товару.

Пунктами 5.3 та 5.3.1 Договору передбачено, що у випадку не оплати, несвоєчасної або неповної оплати Товару, Покупець зобов`язується сплатити Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочки, від суми невиконаних зобов`язань за кожен день прострочення платежу та за весь період прострочення. Оплата пені не звільняє Покупця від виконання взутих на себе зобов`язань за Договором.

У випадку, якщо строк оплати Товару (частини Товару) Покупцем буде прострочений більше, ніж на 5 (п`ять) календарних днів, Покупець зобов`язаний, за вимогою Постачальника окрім пені, додатково сплатити на користь Постачальника штраф у розмірі 20% (двадцять відсотків) від вартості неоплаченого (несвоєчасно оплаченого) Товару. Покупець зобов`язується сплатити такий штраф у строки, вказані у вимозі Постачальника .

Згідно з пунктом 5.6 Договору сторона, яка прострочила виконання грошового зобов`язання, на вимогу іншої Сторони зобов`язана сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 5 (п`ять) процентів річних від простроченої суми.

Відповідно до пункту 7.1 Договору даний договір набуває чинності з моменту його підписання представниками сторін і діє до 31.12.2026, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх обов`язків за договором. Строк дії договору може бути продовжений сторонами шляхом укладення додаткової угоди.

Договір підписаний уповноваженими представниками сторін, їх підписи скріплені печатками юридичних осіб.

На виконання умов Договору Позивачем було поставлено Відповідачу товар на загальну суму 1 880 861,50 грн., що підтверджується видатковими накладними від 17.03.2025 №436 на суму 492 975,00 грн., від 08.04.2025 № 570 на суму 910 000,00 грн., від 09.04.2025 №571 на суму 477 886,50 грн.

Судом встановлено, що зазначені видаткові накладні підписана сторонами, їх підписи скріплені печатками юридичних осіб.

Відповідачем здійснена часткова оплата прийнятого за видатковими накладними товару в розмірі 750 000,00 грн., про що зазначено Позивачем у позовній заяві. Вказана обставина також підтверджується долученим до матеріалів актом звірки взаємних розрахунків за період січень 2025 року - серпень 2025 року між Позивачем та Відповідачем за Договором, який підписаний сторонами та скріплений їх печетками.

Як зазначає Позивач, Відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повної оплати за поставлений товар, у зв`язку з чим, за останнім рахується заборгованість у розмірі 1 130 861,50 грн.

Позивачем на адресу Відповідача було направлено претензію від 13.10.2025 № 144 з вимогою не пізніше 5 календарних днів з моменту її отримання оплатити наявну перед Позивачем заборгованість. Претензія отримана Відповідачем 25.10.2025, що підтверджується трекінгом, сформованим з офіційного сайту "Укрпошта" та чеком про відправку цінного листа з описом вкладення та повідомленням про вручення № 382.

Вказана претензія залишена Відповідачем без відповіді та задоволення.

Доказів сплати Відповідачем заборгованості в сумі 1 130 861,50 грн. за поставлений товар суду не подано.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що укладений Позивачем та Відповідачем правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки.

Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини першої ствтті 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно з частинами першою та другою статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З урахуванням пункту 3.5 Договору та положень частини першої статті 530 ЦК України, суд дійшов висновку, що Відповідач є таким, що прострочив виконання свого зобов`язання з оплати поставленого Позивачем товару.

Незважаючи на умови Договору, Відповідач не здійснив відповідних розрахунків за поставлений товар у встановлені Договором строки.

За таких обставин та враховуючи, що факт поставки Позивачем товару на виконання умов Договору підтверджується зібраними у справі матеріалами, строк оплати за який настав, то за відсутності доказів оплати з боку Відповідача поставленого йому товару, позовні вимоги про стягнення з Відповідача основного боргу в сумі 1 130 861,50 грн. судом визнаються обґрунтованими.

Крім того суд враховує, що сторонами був підсписаний та скріплений печатками акт звірки взаємних розрахунків за період січень 2025 року - серпень 2025 року між Позивачем та Відповідачем за Договором, в якому зазначено про наявну у Відповідача перед Позивачем заборгованість у розмірі 1 130 861,50 грн., що, у свою чергу, є додатковим підтвердженням існуючої заборгованості.

Як вже зазначалось Відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву, а тому й не спростував вказані обставини належними та допустимими доказами. Також суд зверає увагу на те, що Відповідачем було здійснено часткову оплату, що є підтвердженням наявності договірних правовідносин між сторонами та відповідної заборгованості.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення 1 130 861,50 грн. основного боргу такими, що підлягають задоволенню.

Оскільки Відповідачем допущено порушення зобов`язання щодо своєчасної оплати вартості поставленого товару, на підставі пунктів 5.3, 5.3.1, 5.6 Договору та статті 625 ЦК України, Позивачем здійснено нарахування пені в сумі 194 012,46 грн., 5% річних в сумі 31 292,33 грн., інфляційних втрат в сумі 33 083,82 грн. та штраф у розмірі 20% від вартості неоплаченого товару в сумі 226 172,30 грн., які Позивач просить суд стягнути з Відповідача згідно наданого розрахунку.

Судом встановлено, що Відповідач свого грошового зобов`язання у визначений строк не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії Відповідача є порушенням договірних зобов`язань (стаття 610 ЦК України), і він вважається таким, що прострочив (стаття 612 ЦК України), а відтак є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.

Пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до частини першої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною третьою статті 549 ЦК України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У пункті 5.3 Договору сторони погодили, що у випадку невиконання (прострочення) термінів оплати товару Постачальник має право стягнути з Покупця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, враховуючи вказані норми чинного законодавства та перевіривши надані Позивачем розрахунки пені, 5 % річних, 20% штрафу та інфляційних втрат за періоди визначені Позивачем, вважає їх арифметично вірними, а відтак правомірним та обґрунтованим та такими, що підлягають стягненню з Відповідача, а саме пеню в сумі 194 012,46 грн., 5% річних в сумі 31 292,33 грн., інфляційні втрати в сумі 33 083,82 грн. та штраф у розмірі 20% від вартості неоплаченого товару в сумі 226 172,30 грн.

Також суд враховує, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно із статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності, так як відповідальність настає лише один раз - у вигляді сплати неустойки, яка включає в себе і пеню, і штраф як форми її сплати.

Відповідно до статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з частиною першою статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною першою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені Позивачем вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до частин першої та другої статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене та враховуючи, що позов визнано судом обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню у повному обсязі, витрати Позивача зі сплати судового збору, відповідно до вимог ГПК України, покладаються на Відповідача.

Керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "УСТЯ АГРО ГРУП" (34652, Рівненська обл., Рівненський р-н., смт. Соснове, вул. Шевченка, буд. 13А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АДР-ТРАНС-ГРУП" (79005, Львівська обл., м. Львів, провулок Шевченка Т, буд. 32, ) 1 130 861,50 грн. (один мільйон сто тридцять тисяч вісімсот шістдесят одна гривня 50 копійок) основної заборгованості, 194 012,46 грн. (сто дев`яносто чотири тисячі дванадцять гривень 46 копійок) пені, 31 292,33 грн. (тридцять одна тисяча двісті дев`яносто дві гривні 33 копійки) 5% річних, 33 083,82 грн. (тридцять три тисячі вісімдесят три гривні 82 копійки) інфляційних втрат, 226 172,30 грн. (двісті двадцять шість тисяч сто сімдесят дві гривні 30 копійок) штраф 20% та 24 231,34 грн. (двадцять чотири тисячі двісті тридцять одна гривня 34 копійки) витрат зі сплати судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Позивач (стягувач): Товариство з обмеженою відповідальністю "АДР-ТРАНС-ГРУП" (79005, Львівська обл., м. Львів, провулок Шевченка Т, буд. 32, ).

Відповідач (боржник): Товариство з обмеженою відповідальністю "УСТЯ АГРО ГРУП" (34652, Рівненська обл., Рівненський р-н., смт. Соснове, вул. Шевченка, буд. 13А, ).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно-Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, встановлені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 10 березня 2026 року.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя А.О. Селівон