ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2026 року Справа № 903/915/25

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Тимошенко О.М. , суддя Павлюк І.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Котягіна Андрія Сергійовича та апеляційну скаргу Управління Служби безпеки України у Волинській області на рішення Господарського суду Волинської області від 19.11.2025, повний текст судового рішення складено 24.11.2025 у справі № 903/915/25 (суддя Якушева І.О.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Котягіна Андрія Сергійовича

до Управління Служби безпеки України у Волинській області

про стягнення 220884,60 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Волинської області від 19.11.2025 позов задоволено частково. Стягнуто з Управління Служби безпеки України у Волинській області на користь фізичної особи-підприємця Котягіна Андрія Сергійовича 1098 грн 22 коп. процентів річних, 9285 грн 53 коп. збитків, завданих інфляцією, 124 грн. 58 коп. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору. У решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із оскаржуваним судовим рішенням через підсистему "Електронний Суд" 28.11.2025 від ФОП Котягіна А.С. до суду апеляційної інстанції надійшла апеляційна скарга. Із підстав висвітлених у апеляційній скарзі апелянт просить скасувати оскаржуване судове рішення в частині, якою було відмовлено в задоволенні позову.

Листом Північно-західного апеляційного господарського суду № 903/915/25/6254/25 від 01.12.25 витребувано матеріали справи у Господарського суду Волинської області. 08.12.25 від суду першої інстанції до суду апеляційної інстанції надійшли матеріали справи.

Також не погоджуючись із оскаржуваним судовим рішенням через підсистему "Електронний Суд" 13.12.2025 від Управління Служби безпеки України у Волинській області до суду апеляційної інстанції надійшла апеляційна скарга. Із підстав висвітлених у апеляційній скарзі апелянт просить скасувати оскаржуване судове рішення в частині, якою було частково задоволено позовні вимоги.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.12.2025 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Котягіна Андрія Сергійовича на рішення Господарського суду Волинської області від 19.11.2025 у справі № 903/915/25 - залишено без руху та надано апелянту 10-денний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення встановленого при поданні апеляційної скарги недоліку.

16.12.2025 від Фізичної особи-підприємця Котягіна Андрія Сергійовича надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги на виконання вимог ухвали від 15.12.2025.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Котягіна А.С. на рішення Господарського суду Волинської області від 19.11.2025 у справі № 903/915/25.

Також 18.12.2025 ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Управління СБУ у Волинській області на рішення Господарського суду Волинської області від 19.11.2025 у справі №903/915/25. Об`єднано в одне апеляційне провадження для спільного розгляду апеляційну скаргу Управління СБУ у Волинській області з апеляційною скаргою ФОП Котягіна А.С. на рішення Господарського суду Волинської області від 19.11.2025 у справі № 903/915/25. Роз`яснено учасникам справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

19.12.2025 від ФОП Котягіна А.С. до суду апеляційної інстанції через підсистему "Електронний Суд" надійшов відзив на апеляційну скаргу Управління СБУ у Волинській області.

29.12.2025 від Управління СБУ у Волинській області до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу ФОП Котягіна А.С..

Згідно з ст. 269, 270 ГПК України апеляційна інстанція переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Під час дослідження матеріалів справи апеляційним судом встановлено наступне.

Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що Господарським судом міста Києва розглядалась справа № 910/4770/22 за позовом ФОП Котягіна А.С. до Управління Служби безпеки України у Волинській області, Головного управління Національної поліції у Волинській області, Державної казначейської служби України про стягнення (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 04.07.2022): - 279 129,72 грн з Управління СБУ у Волинській області від реалізації майна; - 488 858,28 грн з Державного бюджету України на відшкодування збитків, завданих УСБУ у Волинській області і ГУ Національної поліції у Волинській області; - 100 000,00 грн з Державного бюджету України на відшкодування моральної шкоди, завданої відповідачами.

Дана справа судами розглядалася неодноразово.

У судових рішеннях по справі №910/4770/22 встановлено, що 03.11.2017 між Oynurden Kimya Sanayi Ticaret A.S. (м. Стамбул, Туреччина) та ТОВ "Волинь Мото" було оформлено рахунок- фактуру (інвойс) №ОDN 101 на товар загальною вартістю 26256,00 доларів США.

24.11.2017 між ФОП Котягіним А.С. та ТОВ "Волинь Мото" було укладено договір відступлення, за умовами якого ТОВ "Волинь Мото" відступило позивачу, а позивач набув право вимоги, належне ТОВ "Волинь Мото" на підставі контракту від 01.08.2017 №02/08, а також рахунку-фактури (інвойсу) від 03.11.2017 № ОDN 101 (пункт 1 договору відступлення).

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.02.2018 у кримінальному провадженні №0000006 накладено арешт на майно.

При постановленні зазначеної ухвали встановлено, що 07.11.2017 для митного оформлення до відділу митного оформлення №5 митного поста "Ягодин" було подано митну декларацію типу ІМ 40 ДЕ за №UА205020/2017/13233. У вказаній декларації зазначено товари: "Клей (адгезиви), не в аерозольній упаковці" в асортименті, торговельної марки "Denlaks", вага нетто: 20650,00 кг, загальною вартістю 26256,00 доларів США, відправник - Oynurden Kimya Sanayi Ticaret A.S. (м. Стамбул, Туреччина), покупець - ТОВ "Волинь Мото". У супровідних документах було зазначено, що вказані товари не містять в собі наркотичних речовин і прекурсорів. Однак, відповідно до висновку про дослідження зразків товарів, що декларуються як "Клей (алгезиви), не в аерозольній упаковці..." від 29.12.2017 №170, проведеного Львівським відділом з питань експертиз та досліджень ДПМЕ ДФС України, надані на дослідження зразки у своєму складі містять більше 50% таких прекурсорів як ацетон та толуол. У ході проведення митного оформлення вантажу "Клей (адгезиви), не в аерозольній упаковці." встановлено, що заявлений товар у графі 31 МД ІМ 40 ДЕ від 07.11.2017 №UА205020/2017/013233 не відповідає встановленому складу відповідного артикулу. За результатами митного оформлення інспекторами УПМП та МВ Волинської митниці ДФС складено протокол про порушення митних правил №621/20500/18 за ознаками правопорушення, передбаченого ч.1 статті 483 Митного кодексу України, та вилучено товар.

Матеріали вилучення були передані за підслідністю до УСБУ у Волинській області, де 09.01.2018 було внесено до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань (надалі - ЄДРДР) кримінальне провадження №0000006 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 305 Кримінального кодексу України. Постановою старшого слідчого в ОВС СВ УСБУ у Волинській області від 07.02.2018 вилучену продукцію визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000006.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.05.2018 у справі №161/6757/18 вилучену продукцію як речові докази у кримінальному провадженні №0000006 передано для реалізації ТОВ "Волинь-Євробізнес".

У зазначеній ухвалі встановлено, що з метою забезпечення необхідних умов зберігання вказаного майна, воно передано на відповідальне зберігання ТОВ "Волинь- Євробізнес", що входить до Єдиного реєстру організацій, яким надається право на реалізацію та зберігання такого майна, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1998 №1340. За висновком експерта Волинської торгово- промислової палати України від 10.04.2018 №О-13, ринкова вартість усієї партії товару на момент проведення експертизи становила 408482,50 грн. Термін зберігання вказаної продукції - до серпня 2018 року. Тривале зберігання призведе до знецінення товару.

На підставі вказаної ухвали 22.05.2018 між УСБУ у Волинській області як комітентом і ТОВ "Волинь- Євробізнес" як комісіонером було укладено договір комісії про продаж майна №73 1-СВ, за умовами якого комісіонер зобов`язався за дорученням комітента та в його інтересах укласти від свого імені угоду про реалізацію продукції, переданої комітентом.

Згідно з довідкою від 08.08.2022 №54/16/1141 товар було продано, кошти від реалізації (після сплати податку на додану вартість та комісії продавцю у визначених законодавством розмірах) у сумі 279129,72 грн. були перераховані на депозитний рахунок УСБУ у Волинській області, відкритий в Державній казначейській службі України.

Постановою Господарського суду Запорізької області від 23.07.2019 у справі №908/556/19 ТОВ "Волинь Мото" визнано банкрутом, щодо нього відкрито ліквідаційну процедуру. Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 24.10.2019 у справі №908/556/19 ТОВ "Волинь Мото" ліквідовано та закрито провадження у справі.

Постановою Любомльського районного суду Волинської області від 30.01.2020 провадження у справі за протоколом про порушення митних правил від 07.02.2018 №0621/20500/19 щодо директора ТОВ "Волинь Мото" Баркова О.В. за ознаками частини 1 статті 483 Митного кодексу України закрито за відсутністю в його діях складу правопорушення. Питання про долю коштів у сумі 279129,72 грн., одержаних від реалізації вилучених за вказаним протоколом предметів, віднесено до компетенції органу, що здійснює досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000006.

01.102019 року до ЄДРДР внесені відомості за ознаками частини 1 статті 320 Кримінального кодексу України за №0000082.

Постановою прокурора від 02.10.2019 матеріали досудового розслідування за №0000082 об`єднано в одне провадження з матеріалами кримінального провадження №0000006.

Кримінальне провадження №0000006 за частиною 3 статті 305 Кримінального кодексу України було відкрито щодо водія Борейчука О.О., а за частиною 1 статті 320 зазначеного Кодексу - щодо директора ТОВ "Волинь" Баркова О.В..

03.10.2019 кримінальне провадження від 09.01.2018 №0000006 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 305 Кримінального кодексу України, старшим слідчим ОВС СВ УСБУ у Волинській області закрито на підставі пункту 2 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, оскільки була встановлена відсутність в діях цієї особи складу кримінального правопорушення.

Також 03.10.2019 прокурором визначено підслідність кримінального правопорушення, внесеного до ЄДРДР за №0000006, за ознаками кримінального правопорушення за частиною 1 статті 320 Кримінального кодексу України за слідчими слідчого відділення Любомльського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області.

Постановою слідчого, слідчого відділення Любомльського відділу поліції ГУНП у Волинській області від 24.11.2020 кримінальне провадження №0000006 за ознаками кримінального правопорушення за частиною 1 статті 320 Кримінального кодексу України було закрито у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування. Згідно з пунктом 4 вказаної постанови грошові кошти в сумі 279129,72 грн, виручені від реалізації вказаних арештованих речових доказів, вирішено передати власнику або його правонаступнику після вирішення питання про скасування арешту на спірне майно.

ФОП Котягін А.С. звернувся до Любомльського районного суду Волинської області з клопотанням про скасування арешту на майно, накладеного ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.02.2018, а також просив зобов`язати УСБУ у Волинській області та ГУНП у Волинській області виплатити на його банківський рахунок кошти в сумі 279129,72 грн, отримані від реалізації арештованого майна.

Ухвалою Любомльського районного суду Волинської області від 26.03.2021 у справі №163/2243/20 зазначене клопотання позивача було задоволено лише в частині зняття арешту, а також роз`яснено, що вирішення питання про зобов`язання вказаних осіб сплатити кошти не входить до дискреційних повноважень слідчого судді, а тому клопотання не підлягає задоволенню в цій частині.

19.04.2021 позивач надіслав УСБУ у Волинській області вимогу повернути йому 279129,72 грн., отриманих від реалізації арештованого майна в межах кримінального провадження №0000006.

На підтвердження своїх прав на майно він надав копію постанови про закриття кримінального провадження № 0000006 від 24.11.2020, ухвалу Любомльського районного суду від 26.03.2021 року про скасування арешту на майно та договір від 24.11.2017 року, згідно з яким ТзОВ "Волинь Мото" передало право вимоги на належне ТзОВ "Волинь Мото" на підставі контракту № 02/08 від 02.08.2017 майно (клейові системи виробництва Denlaks (Туреччина)), укладений між ТзОВ "Волинь Мото" та Oynurden Kimya Sanayi Ticaret A.S..

Як убачається із оскаржуваного судового рішення, у процесі розгляду справи №903/915/25 представник відповідача пояснив, що вказаний договір без назви і номера від 24.11.2017 вперше було пред`явлено Управлінню саме 20.04.2021, в ході розслідування кримінального провадження вказаний документ не подавався, не досліджувався та не оцінювався, ФОП Котягін А.С. будь-якої ролі у кримінальному провадженні не відігравав, будь-яких прав чи обов`язків не набув. Як пояснював представник відповідача, в ході розгляду вимоги ФОП Котягіна А.С. було встановлено, що постановою слідчого СВ Любомльського відділу поліції ГУ НП у Волинській області від 24.11.2020 вирішено грошові кошти, виручені за реалізацію речових доказів, передати власнику або його правонаступнику після вирішення питання про скасування арешту на майно. Проте, ні в мотивувальній, ні в резолютивній частинах постанови не визначено, хто є правонаступником власника цих коштів. Відповідно до ухвали слідчого судді Любомльського районного суду Волинської області від 26.03.2021 було скасовано арешт майна, та зазначено, що скасування арешту вказаного майна є підставою для його повернення особі, в якої воно було вилучене. Слідчий суддя відмовив у задоволенні клопотання про покладення зобов`язання на УСБУ у Волинській області та ГУ НП у Волинській області виплатити на банківський рахунок ФОП Котягіна А.С. кошти, отримані від реалізації арештованого майна. Згідно відомостей з ЄДРПОУ ТзОВ "Волинь Мото", у якого було вилучене вказане майно, було припинено та знято з реєстрації 29.10.2019 на підставі постанови Господарського суду Запорізької області від 24.07.2019 у справі № 908/556/19 про визнання його банкрутом. Правонаступник у ліквідованого ТОВ "Волинь Мото" відсутній.

Представник відповідача стверджував, що на момент розгляду вимоги позивача, в наявних у розпорядженні Управління процесуальних документах щодо долі речових доказів у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР 09.01.2018 року за №0000006 (також у постанові слідчого СВ Любомльського відділу поліції ГУ НП у Волинській області від 24.11.2020 про закриття кримінального провадження, в ухвалі слідчого судді Любомльського районного суду Волинської області від 26.03.2021 про скасування арешту з майна), були відсутні рішення повноважних суб`єктів про визнання ФОП Котягіна А.С. власником (правонаступником власника) грошових коштів, отриманих від реалізації речових доказів, чи про передачу цих коштів саме йому.

З огляду на викладені обставини та у зв`язку з наявним обсягом повноважень Управління як установи, на депозитному рахунку якої зберігалися кошти, отримані від реалізації речових доказів, УСБУ у Волинській області не виконало вимогу фізичної особи - підприємця Котягіна А.С. про перерахування на його рахунок грошових коштів, отриманих від реалізації речових доказів, вилучених у ТзОВ "Волинь Мото". Вказані обставини були доведені до відома фізичної особи - підприємця Котягіна А.С. листом від 17.06.2021 №54/16- 2041.

Фізична особа - підприємець Котягін А.С. подав позов до УСБУ у Волинській області, ГУ НП у Волинській області та Державної казначейської служби України.

Господарський суд міста Києва рішенням від 01.12.2022 у справі №910/4770/22 у задоволенні позову відмовив. Північний апеляційний господарський суд постановою від 18.04.2023 залишив рішення суду першої інстанції без змін. Верховний Суд постановою від 28.08.2023 частково задовольнив касаційну скаргу позивача, скасував постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.04.2023 та рішення Господарського суду міста Києва від 01.12.2022, а справу передав на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи №910/4770/22 Господарський суд міста Києва рішенням від 06.02.2024 частково задовольнив позов; стягнув з УСБУ у Волинській області на користь позивача грошові кошти від реалізації майна у розмірі 279 129,72 грн.; в іншій частині позову - відмовив. Суд виходив з того, що зважаючи на встановлені обставини набуття позивачем права власності на спірне майно на підставі договору відступлення, накладення в межах кримінальної справи арешту на майно, реалізацію майна зі зберіганням коштів від такої реалізації на депозитному рахунку Управління, закриття у подальшому кримінальної справи та скасування арешту, враховуючи приписи статті 169 Кримінального процесуального кодексу України та пункту 4 постанови слідчого Слідчого відділу Любомльського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області від 24.11.2020, грошові кошти в сумі 279 129,72 грн мають бути передані позивачу.

Північний апеляційний господарський суд постановою від 04.07.2024 апеляційну скаргу позивача залишив без задоволення; задовольнив апеляційну скаргу УСБУ у Волинській області, скасував рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2024 і прийняв нове рішення, яким відмовив позивачу у задоволенні позовних вимог.

Верховний Суд у справі № 910/4770/22 постановою від 30.10.2024 касаційну скаргу підприємця Котягіна А.С. задовольнив частково, постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.07.2024 в частині скасування рішення Господарського суду м.Києва від 06.02.2024 про стягнення грошових коштів від реалізації майна у розмірі 279129,72 грн скасував, а рішення суду першої інстанції в цій частині залишив в силі.

Також Верховний Суд зазначив, що позивач не довів обставин неправомірності дій органів державної влади, й, зокрема, УСБУ у Волинській області, щодо спірного майна, що, зокрема, свідчить про відсутність складу правопорушення та підстав для стягнення суми збитків.

Місцевий господарський суд в оскаржуваному судовому рішенні по справі №903/915/25 звернув увагу, що ФОП Котягін А.С. направив ряд листів з пропозицією добровільно виконати постанову Верховного Суду від 30.10.2024 та перерахувати кошти на його рахунок, зокрема, листи від 16.11.2025 року на адресу УСБУ у Волинській області та Служби безпеки України, який надійшов 22.11.2024, та за рішенням керівництва СБУ був направлений для розгляду в УСБУ у Волинській області, надійшов в Управління 28.11.2024. Крім цього, ФОП Котягін А.С. направив на адресу електронної поштової скриньки Управління лист від 26.11.2024, підписавши його електронним цифровим підписом. У листі містилась пропозиція добровільно виконати рішення суду та вказані реквізити рахунку для перерахування коштів.

Розглянувши листи ФОП Котягіна А.С. від 16.11.2024 та від 26.11.2024, Управління погодилося на добровільне виконання рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2024 року та постанови Верховного Суду від 30.10.2024 року.

УСБУ у Волинській області було підготовлено та направлено 02.12.2024 через систему дистанційного обслуговування "Клієнт Казначейства-Казначейство" до ГУ ДКСУ у Волинській області платіжну інструкцію №2299 (внутрішній номер 385924979) про перерахування коштів у сумі 279129,72 грн. на рахунок ФОП Котягіна А.С..

Про факт виконання судового рішення ФОП Котягіна А.С. було проінформовано листом №54/19/5258 від 04.12.2024 року та надано копію згаданої платіжної інструкції.

09.12.2024 фізична особа - підприємець Котягін А.С. звернувся до Господарського суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу.

10.12.2024 Господарський суд міста Києва видав наказ про примусове виконання рішення.

На звернення Управління СБУ у Волинській області, ГУ ДКСУ у Волинській області листом №07-06-06/11648 від 11.12.2024 підтвердило факт отримання, опрацювання та взяття на облік для проведення оплати платіжної інструкції №2299 (внутрішній номер 385924979) від 02.12.2024 та проінформувало про те, що ним забезпечується проведення платежів згідно платіжних документів розпорядників та одержувачів бюджетних коштів відповідно до Порядку казначейського обслуговування державного бюджету за витратами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.12.2012 №1407, з урахуванням вимог Порядку виконання повноважень Державною казначейською службою в особливому режимі в умовах воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.06.2021 № 590 (надалі - Порядок №590). З огляду на запроваджений в Україні правовий режим воєнного стану Указом Президента України від 24.02.2022 №64, ГУ ДКСУ у Волинській області оплату поданих платіжних інструкцій здійснює за черговістю, визначеною п.19 Порядку № 590, де закріплено пріоритет фінансування витрат на національну безпеку і оборону та на здійснення заходів воєнного стану.

18.12.2024 ГУ ДКСУ у Волинській області на підставі платіжної інструкції №2299 (внутрішній номер 385924979) від 02.12.2024 провело платіж, що підтверджується відповідною відміткою на платіжній інструкції, перерахувало кошти на рахунок ФОП Котягіна А.С., завершивши виконання судового рішення.

Таким чином, з наведених обставин вбачається, що постанову Верховного Суду, якою було скасовано постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.07.2024 в частині скасування рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2024 про стягнення грошових коштів від реалізації майна у розмірі 279129,72 грн., а рішення суду першої інстанції в цій частині залишено в силі, було прийнято 30.10.2024.

Відповідно до ч.1 ст.317 ГПК України постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення.

Згідно з відміткою ГУ ДКСУ у Волинській області платіжну інструкцію №2299 (внутрішній номер 385924979) від 02.12.2024 оплачено та кошти фізичній особі - підприємцю Котягіну А.С. перераховано 18.12.2024.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 19.11.2025 позов задоволено частково. Стягнуто з Управління Служби безпеки України у Волинській області на користь фізичної особи-підприємця Котягіна Андрія Сергійовича 1098 грн 22 коп. процентів річних, 9285 грн 53 коп. збитків, завданих інфляцією, 124 грн. 58 коп. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору. У решті позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ч. 1 ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється його належним виконанням, а тому зобов`язання відповідача припинилося 18.12.2024 після фактичного перерахування коштів. Суд установив, що до прийняття постанови Верховного Суду від 30.10.2024 у відповідача не існувало обов`язку щодо перерахування спірних коштів, оскільки між сторонами не було договірних відносин, відповідач виступав лише зберігачем коштів і не мав повноважень розпоряджатися ними без прямої вказівки компетентного органу, а вимога позивача від 19.04.2021 не створила грошового зобов`язання. Відтак прострочення виконання грошового зобов`язання тривало лише з 31.10.2024 по 17.12.2024, у зв`язку з чим на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України підлягають стягненню 3% річних та інфляційні втрати саме за цей період, а в решті вимог, зокрема, за період до 30.10.2024 та після 18.12.2024 слід відмовити. Судовий збір стягнуто пропорційно до частково задоволених позовних вимог відповідно до ст. 129 ГПК України.

Не погоджуючись із оскаржуваним судовим рішенням через підсистему "Електронний Суд" від ФОП Котягіна А.С., а також від УСБУ у Волинській області до суду апеляційної інстанції надійшли дві апеляційні скарги.

ФОП Котягін А.С. в апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції помилково визначив момент виникнення грошового зобов`язання відповідача та безпідставно пов`язав його виключно з постановою Верховного Суду від 30.10.2024. На думку апелянта, зобов`язання з повернення 279 129,72 грн виникло ще у 2021 році після отримання відповідачем його вимоги від 19.04.2021 та спливу семиденного строку відповідно до ст. 530 ЦК України, а рішення суду лише підтвердило вже існуючий обов`язок, а не створило його. Апелянт вважає, що відповідач безпідставно зберігав кошти після закінчення правових підстав на їх утримання, а тому повинен сплатити 3% річних та інфляційні втрати за весь період прострочення з 28.04.2021 до 13.09.2025, у зв`язку з чим просить скасувати рішення в частині відмови та задовольнити позов у повному обсязі.

Управління Служби безпеки України у Волинській області в апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції неправильно застосував ч. 2 ст. 625 ЦК України та безпідставно дійшов висновку про наявність прострочення виконання грошового зобов`язання. Скаржник вважає, що після набрання законної сили постановою Верховного Суду від 30.10.2024 Управління не мало об`єктивної можливості негайно виконати рішення через відсутність у судових актах конкретних банківських реквізитів позивача, а після їх отримання ініціювало добровільне виконання та вже 02.12.2024 подало до органу Казначейства платіжну інструкцію. На думку апелянта, датою належного виконання слід вважати саме подання платіжної інструкції, а не 18.12.2024 як дату фактичного зарахування коштів, оскільки подальша затримка була зумовлена особливим порядком казначейського обслуговування в умовах воєнного стану та черговістю платежів, що не залежало від волі відповідача. Крім того, СБУ посилається на положення Закону України "Про гарантії держави при виконанні судових рішень" і практику Великої Палати Верховного Суду щодо тримісячного строку для перерахування коштів державою та вважає, що у даному випадку відсутні правові підстави для застосування ст. 625 ЦК України. Також апелянт заперечує правильність розрахунку інфляційних втрат, зокрема включення до нього грудня 2024 року, і просить скасувати рішення в частині задоволення позову та відмовити у вимогах повністю.

У відзивах на апеляційні скарги ФОП Котягін А.С. та УСБУ у Волинській області додатково звернули увагу на доводи, які висвітлені у їхніх апеляційних скаргах та просили відмовити у задоволенні апеляційних скарги іншої сторони у справі, а їхні особисті апеляційні скарги задоволити у повному обсязі.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Щодо незгоди ФОП Котягіна А.С. із оскаржуваним судовим рішенням, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Як убачається з матеріалів справи Верховний Суд у справі №910/4770/22 постановою від 30.10.2024 касаційну скаргу ФОП Котягіна А.С. задовольнив частково, постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.07.2024 в частині скасування рішення Господарського суду м.Києва від 06.02.2024 про стягнення грошових коштів від реалізації майна у розмірі 279129,72 грн скасував, а рішення суду першої інстанції в цій частині залишив в силі.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із місцевим господарським судом, що з 31.10.2024, тобто наступного дня після ухвалення постанови Верховного Суду та остаточного вирішення спору по суті у відповідача виник обов`язок перед позивачем сплатити кошти у розмірі 279129,72 грн, адже саме на підставі судового рішення у справі № 910/4770/22 у відповідача виникло грошове зобов`язання перед позивачем. Колегія суддів апеляційної інстанції наголошує, що відповідач виступав зберігачем грошових коштів і не був наділений повноваженнями щодо встановлення істотних обставин, зокрема, факту наявності у певних осіб права власності на майно чи грошові кошти. Таким чином відповідач був вправі виконати лише пряму вказівку компетентного органу щодо передачі речових доказів (коштів від їх реалізації) конкретній особі. Встановлення юридичного факту щодо особи, яка має право на отримання зазначених коштів відбулося на підставі постанови Верховного Суду від 30.10.2024 у справі № 910/4770/22. Саме даний судовий акт є правовою підставою для перерахунку коштів позивачу.

Щодо незгоди УСБУ у Волинській області із оскаржуваним судовим рішенням, суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.

Закон України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" № 4901-VI (надалі - ЗУ № 4901-VI) встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження" та особливості їх виконання.

Згідно ст. 2 ЗУ № 4901-VI держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган державні підприємства, установи, організації (державні підприємства).

Колегія суддів апеляційної інстанції враховує, що згідно ст. 1 ЗУ "Про Службу безпеки України" Служба безпеки України - державний орган спеціального призначення з правоохоронними функціями, який забезпечує державну безпеку України.

Таким чином положення ЗУ № 4901-VI щодо виконання зобов`язань, у яких відповідач є боржником, поширюються також і на правовідносини, які виникли у даній справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 ЗУ № 4901-VI стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду.

Згідно ч. 4 ст. 3 ЗУ № 4901-VI перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЗУ № 4901-VI у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в частині четвертій статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Колегія суддів апеляційної інстанції зауважує, що матеріали справи не містять доказів того, що ФОП Котягін А.С. звертався до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду у справі № 910/4770/22. У той же час матеріали справи містять докази добровільного виконання судового рішення відповідачем (без застосування спеціального механізму виконання судових рішень, який передбачений ЗУ № 4901-VI відносно спеціальних суб`єктів права - боржників, якими є державні органи, державні підприємства, у тому числі й відповідач у даній справі). Зазначене у своїй сукупності свідчить про те, що відповідач не прострочив строк виконання грошового зобов`язання у розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, яке виникло на підставі постанови Верховного Суду від 30.10.2024 у справі №910/4770/22. Таким чином доводи УСБУ у Волинській області віднайшли своє матеріально-правове підтвердження, що є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення в частині задоволених позовних вимог.

Частиною 3 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Із урахуванням вищезазначеного колегія суддів апеляційної інстанції виснує, що апеляційна скарга ФОП Котягіна А.С. на рішення Господарського суду від 19.11.2025 у справі № 903/915/25 є безпідставною та необґрунтованою. У той же час доводи УСБУ у Волинській області щодо неврахування місцевим господарським судом необхідності застосування положень ЗУ "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" до даних правовідносин, віднайшли своє матеріально-правове підтвердження, що є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення в частині задоволених позовних вимог та прийняття нового судового рішення, яким у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Котягіна Андрія Сергійовича на рішення Господарського суду Волинської області від 19.11.2025 у справі № 903/915/25 залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Управління Служби безпеки України у Волинській області на рішення Господарського суду Волинської області від 19.11.2025 у справі № 903/915/25 задоволити.

3. Скасувати рішення Господарського суду Волинської області від 19.11.2025 у справі № 903/915/25 в частині задоволених позовних та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Котягіна Андрія Сергійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Управління Служби безпеки України у Волинській області (43005, Волинська область, м. Луцьк, проспект Василя Мойсея, буд. 4, ) 3633, 60 грн (три тисячі шістсот тридцять три гривні, шістдесят копійок) судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

5. Господарському суду Волинської області видати судовий наказ.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків, визначених у підпунктах а, б, в, г пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України.

7. Справу № 903/915/25 повернути до Господарського суду Волинської області.

Головуючий суддя Розізнана І.В.

Суддя Тимошенко О.М.

Суддя Павлюк І.Ю.