РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.02.2026Справа № 910/3614/25 (758/1769/25)

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю

«Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»

(ідентифікаційний код: 35625014)

до ОСОБА_1

(ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 )

про стягнення заборгованості за кредитним договором

у межах справи № 910/3614/25

за заявою ОСОБА_1

(ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 )

про неплатоспроможність боржника фізичної особи

Суддя Омельченко Л.В.

Без виклику (повідомлення) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ).

08.07.2025 з Подільського районного суду м. Києва надійшли матеріали справи № 758/1769/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 138 534,50 грн разом з відповідною ухвалою про передачу справи за підсудністю.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» обґрунтовані тим, що відповідач не виконав свої зобов`язання за кредитними договором, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість перед позивачем.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 20.03.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 18.07.2025 прийнято до розгляду справу № 910/3614/25 (758/1769/25) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у межах справи № 910/3614/25 про неплатоспроможність ОСОБА_1 ; постановлено справу № 910/3614/25 (758/1769/25) розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; копію ухвали направлено учасникам справи.

01.09.2025 від представника ОСОБА_1 - адвоката Савченко Л.В. надійшов відзив на позовну заяву.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Зі змісту позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» слідує, що відповідачем - ОСОБА_1 було укладено наступні кредитні договори:

1. Кредитний договір № 7801537 (Договір 1) від 18.04.2024 між ТОВ «Авентус Україна» (за договором - «Товариство») та ОСОБА_1 (за договором - «Споживач»). Відповідно до умов Договору 1 товариство зобов`язалось надати споживачу кредит у розмірі 14 100 грн на строк 360 днів, а споживач зобов`язався повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування.

Відповідно до Договору факторингу № 21112024 від 21.11.2024 та реєстру боржників від 21.11.2024 до зазначеного Договору факторингу, укладеного між ТОВ «Авентус Україна», ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», останнє набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за вказаним вище кредитним договором у розмірі 53 721,00 грн.

2. Кредитний договір № 41863-04/2024 (Договір 2) від 24.04.2024 між ТОВ «Аванс кредит» (за Договором 2 - «товариство») та ОСОБА_1 » (за Договором 2 - «клієнт»). Відповідно до умов Договору 2 товариство зобов`язалось надати споживачу кредит у розмірі 7 000 грн на строк 120 днів, а клієнт зобов`язався повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування, інші платежі.

Відповідно до Договору факторингу№ 25072024 від 25.07.2024, укладеного між ТОВ «Аванс кредит» та реєстру боржників від 25.07.2024 до зазначеного Договору факторингу, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за вказаним вище кредитним договором у розмірі 20 265, 00 грн.

3. Кредитний договір № 42815004/2024 (Договір 3) від 25.04.2024 між ТОВ «Аванс кредит» (за Договором 3 - «товариство») та ОСОБА_1 (за Договором 3- «клієнт»). Відповідно до умов Договору 3 товариство зобов`язалось надати споживачу кредит у розмірі 1 000 грн. на строк 120 днів, а клієнт зобов`язався повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування та інші платежі.

Відповідно до Договору факторингу № 20082024 від 20.08.2024 та реєстру боржників від 20.08.2024 до зазначеного Договору факторингу, укладеного між ТОВ «Аванс кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», останнє набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за вказаним вище кредитним договором у розмірі 3 270, 00 грн.

4. Кредитний договір № 7657412 (Договір 4) від 29.04.2024 між ТОВ «Мілоан» (за Договором 4 - «кредитодавець») та ОСОБА_1 (за Договором 4 - «позичальник»). Відповідно до умов Договору 4 кредитодавець зобов`язалось надати споживачу кредит у розмірі 10 000 грн на строк 346 днів, а позичальник зобов`язався повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування та інші платежі.

Договір 4 підписано електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, зазначеного у Договорі 4.

Відповідно до Договору факторингу № 28082024/2 від 28.08.2024 та реєстру боржників до зазначеного Договору факторингу, укладеного між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», останнє набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за вказаним вище кредитним договором у розмірі 32 208,00 грн .

5. Договір позики № 79827383 («Договір 5») від 17.04.2024 між ТОВ « 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (за Договором 5 - «позикодавець») та ОСОБА_1 (за Договором 5 - «позичальник»). Відповідно до умов Договору 5 позикодавець зобов`язався надати споживачу кредит у розмірі 6 500,00 грн на строк 15 днів, з можливим продовженням до 1 року, а позичальник зобов`язався повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування та інші платежі.

Відповідно до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 та реєстру боржників до зазначеного Договору факторингу, укладеного між ТОВ « 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», останнє набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за вказаним вище кредитним договором у розмірі 21 924,50 грн.

6. Договір позики № 7297772 (Договір 6) від 23.04.2024 між ТОВ «Маніфою» (за Договором 6 - «позикодавець») та ОСОБА_1 (за Договором 6 - «позичальник»). Відповідно до умов Договору 6 позикодавець зобов`язався надати споживачу кредит у розмірі 2 400,00 грн. на строк 66 днів, а позичальник зобов`язався повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування та інші платежі.

Відповідно до Договору факторингу № 11-01/2024 від 11.01.2024 та реєстру боржників до зазначеного Договору факторингу, укладеного між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», останнє набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 у за вказаним вище кредитним договором розмірі 7 146,00 грн.

Враховуючи наведені договори факторингу та посилаючись на ст. 514 Цивільного кодексу України, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за вказаними вище кредитними договорами у загальному розмірі 138 534,50 грн.

На підтвердження заявлених позовних вимог позивачем надано:

- копії кредитних договорів з додатками;

- копії витягів з договорів факторингу;

- копії актів прийому-передачі реєстру боржників за договорами факторингу;

- витяги з реєстру боржників до договорів факторингу;

- розрахунки заборгованості за кредитними договорами.

Відповідачем ОСОБА_1 позовні вимоги не визнаються. Його представник - адвокат Савченко Л.В. направила суду відзив, у якому зазначила, що відповідач не підтверджує укладення зазначених вище кредитних договорів та просить у задоволенні позову відмовити. Вважає, що позивачем не доведено факт укладення та підписання Кредитних договорів, Графіків, Таблиць, Паспортів та інших пов`язаних документів саме відповідачем, а отже відповідно до ст. 207 ЦК України відсутні підстави вважати Кредитні договори укладеними .

Так, відповідно до положень статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі з договорів та інших правочинів.

Однією зі сторін у зобов`язанні є кредитор, який може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Водночас боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора (статті 510, 512, 514, 517, 518 Цивільного кодексу України).

Зокрема, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина 1 статті 1077 Цивільного кодексу України).

За доводами позивача, заявлені ним грошові вимоги до відповідача відступлені йому за Договорами факторингу, які виникли з кредитних договорів, проти факту укладення яких відповідач заперечує.

Втім, в матеріалах справи відсутні докази перерахування кредитодавцем боржнику (відповідачу) ОСОБА_1 відповідної суми кредитних коштів, право вимоги щодо повернення якої відступлено ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за Договорами факторингу.

Суд зазначає, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина перша статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Виходячи з наведеного, зважаючи на відсутність у матеріалах справи доказів перерахування кредитодавцем боржнику (відповідачу) ОСОБА_1 відповідної суми кредитних коштів, суд уважає недоведеним факт наявності у відповідача заборгованості у розмірі, заявленому позивачем.

Крім того, суд зазначає, що платіжні документи на підтвердження укладених договорів факторингу між позивачем та первісними кредиторами у матеріалах справи також відсутні. При цьому, згідно п. 1.1 вказаних договорів факторингу вони мають оплатний характер.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 15.12.2015 № 21-4266а15, договір не є первинним обліковим документом для цілей бухобліку, а свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання, в той час як первинні документи складаються лише за фактом надання послуг.

Більше того, відносно первинних бухгалтерських документів висловився Верховний суд України і в рішенні від 19 квітня 2016 року у справі № 21-4985а15 вказавши, що господарська операція пов`язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу, а сам договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку.

У відповідності до ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, враховуючи встановлені судом обставини, оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості не знайшли свого підтвердження у матеріалах справи, тому не підлягають задоволенню.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи, позиція суду ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006).

Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення формулювання рішень.

Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обгрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Враховуючи приписи частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд залишає витрати по сплаті судового збору за позивачем.

Керуючись Кодексом України з процедур банкрутства та ст. ст. 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (ідентифікаційний код: 35625014) до ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості у загальному розмірі 138 534,50 грн - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи протягом двадцяти днів з дня його проголошення до або через відповідні суди. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне рішення складене 26.02.2026.

Суддя Л.В. Омельченко