РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.03.2026Справа № 910/16190/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Князькова В.В.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «Проектний та науково-дослідний інститут по газопостачанню, теплопостачанню та комплексному благоустрою міста і селищ України «УКРНДІІНЖПРОЕКТ», м.Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектний та науково-дослідний інститут по газопостачанню, теплопостачанню та комплексному благоустрою міста і селищ України «УКРНДІІНЖПРОЕКТ», м.Київ

про стягнення 124 543,50 грн,

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Проектний та науково-дослідний інститут по газопостачанню, теплопостачанню та комплексному благоустрою міста і селищ України «УКРНДІІНЖПРОЕКТ» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектний та науково-дослідний інститут по газопостачанню, теплопостачанню та комплексному благоустрою міста і селищ України «УКРНДІІНЖПРОЕКТ» про стягнення заборгованості в сумі 124 543,50 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем своїх обов`язків за договором найму (оренди) №01/01-310/Б; 211/Б від 01.01.2022 в частині внесення орендних платежів та компенсації вартості комунальних послуг.

Ухвалою суду від 26.12.2025 відкрито провадження в справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов.

Відповідач відзиву на позов не подав, клопотання про продовження строку на подачу відзиву не заявив, проте, про розгляд справи був повідомлений належним чином з урахуванням наступного.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Згідно ч.6 ст.6 Господарського процесуального кодексу України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Як встановлено судом, станом на дату відкриття провадження у справі відповідачем здійснено реєстрацію електронного кабінету в підсистемі електронний суд. Ухвала про відкриття провадження була доставлена в електронний кабінет відповідача 31.12.2025 о 14:30 год. і вважається врученою 31.12.2025 з урахуванням пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Одночасно, з огляду на те, що до суду не надходило клопотань учасників справи або одного з них в порядку частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, господарський суд розглядає справу без проведення судового засідання.

Відповідно до частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

01.01.2022 між Приватним акціонерним товариством «Проектний та науково-дослідний інститут по газопостачанню, теплопостачанню та комплексному благоустрою міст і селищ України «УКРНДІІНЖПРОЕКТ» (як орендодавцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Проектний та науково-дослідний інститут по газопостачанню, теплопостачанню та комплексному благоустрою міст і селищ України «УКРНДІІНЖПРОЕКТ» (як орендарем) укладено договір найму (оренди) № 01/01-310/Б; 211/Б (далі також - договір), відповідно до умов якого орендодавець зобов`язався передати орендареві, а орендар зобов`язався прийняти в тимчасове платне користування (оренду) нежитлове приміщення, визначене у цьому договорі, за плату та на обумовлений строк.

За умовами п. 1.2. договору орендодавець передає в оренду орендарю нежитлове приміщення, що складається з приміщення, загальною площею 49,70 м2 на 3-ому поверсі корпусу Б та площею 28,50 м2 на 2-ому поверсі корпусу Б (всього 78,20 м2) майнового комплексу за адресою: 01054, м. Київ, вул. Тургенєвська, 38.

Згідно з п. 2.1. та 2.2. договору, приміщення передається орендодавцем і приймається орендарем на умовах сплати останнім орендодавцю плати за користування приміщенням (орендної плати). Орендна плата сплачується з початку її нарахування до дати закінчення строку оренди. Якщо приміщення перебувало у користуванні орендаря не повний календарний місяць, то орендна плата та інші платежі, що підлягають сплаті за такий місяць, сплачуються орендарем пропорційно кількості днів користування приміщенням у такому місяці.

Датою початку нарахування орендної плати (першим днем оренди) є дата підписання сторонами Акту приймання-передачі приміщення в оренду (п. 2.3. договору).

Пунктами 2.6. та 2.7. договору визначено, що щомісячна орендна плата за користування приміщенням загальною площею 78,20 м2 з урахуванням п. 2.4. договору складає 21 114,00 грн, в тому числі ПДВ (20%) 3519,00 грн. Місячна орендна плата сплачується орендарем щомісячно не пізніше 20 календарного дня поточного місяця за наступний місяць оренди.

Оплата орендної плати здійснюється орендарем незалежно від отримання ним виставленого орендодавцем рахунку-фактури, в строки, передбачені п. 2.7. договору (п. 2.9. договору).

Відповідно до п. 2.10. договору, окрім орендної плати орендар сплачує орендодавцю компенсацію витрат на здійснення комунальних платежів та компенсацію витрат на утримання будівлі.

Як вбачається із п. 2.11. договору, орендодавець за згодою орендаря може, за окремим рахунком, надавати додаткові послуги (розміщення транспортних засобів на прибудинковій території, прибирання приміщення тощо). Надання додаткових послуг здійснюється за умови здійснення орендарем повної попередньої оплати за такі послуги на підставі отриманого від орендаря рахунку-фактури.

У п. 3.1. договору сторони погодили, що строк оренди починається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі орендованого приміщення в оренду та закінчується, якщо він не буде продовжений чи достроково розірваний, о 23:59 31.12.2022. Строк оренди може бути продовжений шляхом укладання нового договору або додаткового договору до цього договору.

01.01.2022 сторони підписали Акт приймання-передачі приміщення в оренду.

Додатковою угодою від 01.01.2022 до договору № 01/01-310/Б, 211/Б сторони визначили, що орендодавець надає орендарю за додаткову плату послуги з розміщення одного транспортного засобу на прилеглій до будівлі території та за послуги з розміщення транспортних засобів, орендар щомісяця сплачує на рахунок орендодавця грошові кошти в розмірі 1200 грн в т.ч. ПДВ 200 грн.

Крім того, 01.03.2022 сторонами підписано додаткову угоду до договору № 01/01-310/Б, 211/Б, у якій зазначено, що зважаючи на Указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», Указ Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, Указ Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 та лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1, сторони узгодили п. 2.6. договору доповнити таким змістом: орендна плата за цим договором становить 50 % від місячного розміру орендної плати, а саме 10557,00 грн в т.ч. ПДВ 1759,50 грн з березня по листопад 2022 року; у грудні 70% - 14779,80 грн в т.ч. ПДВ 2463,30 грн.

Актом приймання-передачі приміщення із оренди від 31.12.2022 сторони визнали та підтвердили, що орендар повернув, а орендодавець прийняв з тимчасового оплатного користування нежитлові приміщення (п. 1 акту), а також підтвердили та орендар визнав, що станом на 31.12.2022 розмір заборгованості за договором орендаря перед орендодавцем складає 180 092,34 грн.

На підтвердження факту надання послуг з оренди позивачем долучено копії актів про надання послуг за спірний період з січня по грудень 2022 року. Як вказує позивач, відповідачем належним чином свої обов`язки за договором № 01/01-310/Б, 211/Б від 01.01.2022 виконано не було, суму орендних платежів та компенсації вартості комунальних послуг та експлуатаційних витрат за період з травня по грудень 2022 року в повному обсязі не сплачено, внаслідок чого у Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектний та науково-дослідний інститут по газопостачанню, теплопостачанню та комплексному благоустрою міста і селищ України «УКРНДІІНЖПРОЕКТ» утворилась заборгованість на загальну суму 124 543,50 грн. Означені обставини у сукупності і стали підставою для звернення до суду з розглядуваним позовом.

Оцінюючи вказані вище обставини, суд дійшов висновку щодо наявності достатніх підстав для задоволення позовних вимог. При цьому, суд виходить з такого.

Судом врахований той факт, що 28.08.2025 Господарський кодекс України втратив чинність, водночас, відповідно до частини 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Закріплений у наведеній нормі принцип незворотності дії закону та інших нормативно-правових актів у часі (lex ad praeterian non valet) полягає в тому, що дія їх не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання ними чинності, за винятком випадку коли закон або інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював і Конституційний Суд України. Зокрема, згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001, від 13.03.2012 № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

З огляду на вказане, беручи до уваги, що спірні правовідносини між сторонами виникли до 28.08.2025, суд дійшов висновку про регламентування спірних правовідносин приписами Господарського кодексу України.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ст. 525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

За приписами ч.ч.1, 2, 3, 5 ст.762 Цивільного кодексу України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Як було встановлено вище, згідно п.п. 2.6. та 2.7. договору та додатковою угодою від 01.03.2022 до нього, орендна плата за цим договором становить 50 % від місячного розміру орендної плати, а саме 10557,00 грн в т.ч. ПДВ 1759,50 грн з березня по листопад 2022 року; у грудні 70% - 14779,80 грн в т.ч. ПДВ 2463,30 грн. Місячна орендна плата сплачується орендарем щомісячно не пізніше 20 календарного дня поточного місяця за наступний місяць оренди.

Відповідно до п. 2.10. договору, окрім орендної плати орендар сплачує орендодавцю компенсацію витрат на здійснення комунальних платежів та компенсацію витрат на утримання будівлі.

Пунктом 9.1. договору № 01/01-310/Б; 211/Б від 01.01.2022 визначено, що договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє протягом строку оренди, встановленого п. 3.1. договору. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від виконання тих зобов`язань, що лишилися невиконаними.

Як встановлено судом, за період з січня по грудень 2022 року, позивачем надано відповідачу послуги по оренді офісного приміщення, розміщенню транспортного засобу та визначено компенсацію комунальних витрат відповідно до договору оренди № 01/01-310/Б; 211/Б від 01.01.2022 на загальну суму 245 994,71 грн.

Вказане підтверджується наявними у матеріалах справи: актом від 31 січня 2022 року на суму 33 213,20 грн; актом від 31 січня 2022 року на суму 1 200,00 грн; актом від 28 лютого 2022 року на суму 32 548,84 грн; актом від 28 лютого 2022 року на суму 1 200,00 грн; актом від 31 березня 2022 року на суму 10 557,00 грн; актом від 29 квітня 2022 року на суму 12 732,17 грн; актом від 31 травня 2022 року на суму 14 004,28 грн; актом від 30 червня 2022 року на суму 12 997,66 грн; актом від 29 липня 2022 року на суму 12 396,60 грн; актом від 31 серпня 2022 року на суму 12 954,53 грн; актом від 30 вересня 2022 року на суму 22 340,18 грн; актом від 31 жовтня 2022 року на суму 23 739,70 грн; актом від 30 листопада 2022 року на суму 25 978,66 грн; актом від 30 грудня 2022 року на суму 30 131,89 грн. Наведені акти підписано уповноваженими сторонами та скріплено печатками їхніх юридичних осіб.

Таким чином, виходячи з умов п. 2.7. укладеного між сторонами правочину, суд дійшов висновку, що строк оплати орендарем орендних платежів та пов`язаних із компенсацією комунальних та експлуатаційних витрат за договором № 01/01-310/Б; 211-Б від 01.01.2022 за період з січня по грудень 2022 року - настав.

Проте, як вказувалось судом, відповідачем свої зобов`язання за договором 01/01-310/Б; 211-Б від 01.01.2022 в повному обсязі виконано не було, суму орендних платежів та пов`язаних із компенсацією комунальних та експлуатаційних витрат за період з січня по грудень 2022 року сплачено в сумі 121 451,21 грн, тобто, не в повному обсязі, внаслідок чого у Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектний та науково-дослідний інститут по газопостачанню, теплопостачанню та комплексному благоустрою міста і селищ України «УКРНДІІНЖПРОЕКТ» утворилась заборгованість на загальну суму 124 543,50 грн.

Наразі, суд також зазначає, що згідно з ч.ч.1-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс-Матеос проти Іспанії» від 23 червня 1993 р.).

Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

До того ж, суд зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до ст.2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.33 Рішення віл 27.10.1993р. Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів»).

У п.26 рішення від 15.05.2008р. Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У ст.77 Господарського процесуального кодексу України вказано, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В контексті наведених засад господарського судочинства суд звертає увагу учасників судового процесу на приписи ст.79 Господарського процесуального кодексу України, згідно яких наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд зауважує, що стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (відповідні висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

Проте, всупереч наведеного вище, відповідачем обставин, які повідомлені позивачем, доказово спростовано не було, доказів належного виконання своїх обов`язків за договором № 01/01-310/Б; 211/Б від 01.01.2022 в частині сплати орендних платежів та пов`язаних із компенсацією комунальних та експлуатаційних витрат за період з січня по грудень 2022 року у повному обсязі не надано.

Таким чином, враховуючи наведене вище у сукупності, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Проектний та науково-дослідний інститут по газопостачанню, теплопостачанню та комплексному благоустрою міста і селищ України «УКРНДІІНЖПРОЕКТ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектний та науково-дослідний інститут по газопостачанню, теплопостачанню та комплексному благоустрою міста і селищ України «УКРНДІІНЖПРОЕКТ» в частині стягнення основного боргу в сумі 124 543,50 грн.

Згідно з приписами ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Проектний та науково-дослідний інститут по газопостачанню, теплопостачанню та комплексному благоустрою міста і селищ України «УКРНДІІНЖПРОЕКТ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектний та науково-дослідний інститут по газопостачанню, теплопостачанню та комплексному благоустрою міста і селищ України «УКРНДІІНЖПРОЕКТ» про стягнення основного боргу в сумі 124 543,50 грн - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектний та науково-дослідний інститут по газопостачанню, теплопостачанню та комплексному благоустрою міста і селищ України «УКРНДІІНЖПРОЕКТ» (01054, м. Київ, вул. Тургенєвська, буд. 38, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Проектний та науково-дослідний інститут по газопостачанню, теплопостачанню та комплексному благоустрою міста і селищ України «УКРНДІІНЖПРОЕКТ» (01054, м. Київ, вул. Кониського Олександра, буд. 38, ) основний борг в сумі 124 543,50 грн, та судовий збір в розмірі 3028 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до апеляційного господарського суду.

Повний текст складено та підписано 17.03.2026.

Суддя В.В. Князьков