19.03.2026Справа №910/9790/25
Господарський суд міста Києва у складі судді Морозова С.М., розглянувши без повідомлення сторін
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіт Сек`юриті"
про ухвалення додаткового рішення
у справі
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіт Сек`юриті"
до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна"
про стягнення 116 075, 00 грн, -
Товариство з обмеженою відповідальністю "Сіт Сек`юриті" (позивач) звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (відповідач) страхового відшкодування в розмірі 116 075, 00 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.02.2026 позов задоволено повністю та стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СІТ СЕК`ЮРИТІ 116 075, 00 грн страхового відшкодування (страхової виплати) в рахунок відшкодування шкоди (завданих збитків), заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди (ДТП), що сталася "08" листопада 2023 року о 17.55 год по вул. Академіка Заболотного, 144, у місті Києві за участю транспортного засобу ТОВ "СІТ СЕК`ЮРИТІ" VOLKSWAGEN TRANSPORTER державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та транспортного засобу BMW 520 державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 та судовий збір у розмірі 2 422, 40 грн.

27.02.2026 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіт Сек`юриті" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення відповідної до якої просить стягнути з відповідача 40 000, 00 грн витрат на професійну правничу (правову) допомогу.

03.03.2026 до суду від відповідача надійшли заперечення на вищевказану заяву, за змістом яких зазначає, що надані позивачу послуги є неспівмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, а тому просив зменшити розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги у даній справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Розглянувши без повідомлення сторін заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіт Сек`юриті" про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну (правничу) допомогу, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з підпунктом 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частинами 3 та 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Зі змісту пункту 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Таких доказів або обґрунтувань, в тому числі розрахунків, які б свідчили про неправильність розрахунку витрат або неналежність послуг адвоката до справи, відповідач не надав.

Разом з тим, аналіз наведених норм частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, а також норм статті 129 цього кодексу, дає підстави для висновку що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін; вплив результата її вирішення на репутацію сторін публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Відповідно до ст. 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Як вбачається з поданої Товариством з обмеженою відповідальністю "Сіт Сек`юриті" заяви про ухвалення додаткового рішення, між позивачем (клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Джастлікторз" (виконавець) було укладено Договір про надання правничої допомоги №35/1/20 від 22.12.2020 (договір).

Згідно з п.1.1. договору, предметом даного договору є надання адвокатським об`єднанням усіма законними методами та способами професійної правничої допомоги клієнту в усіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних прав і законних інтересів клієнта.

Відповідно до п.3.3 договору гонорар Адвокатського об`єднання погоджується за взаємною угодою сторін та оформляється додатковою угодою до цього договору.

05.08.2025 між адвокатським об`єднанням та клієнтом було укладено додаткову угоду №6 (додаткова угода) до договору №35/1/20 від 22.12.2020.

Згідно з пунктами 2, 3 Додаткової угоди №6 від 05.08.2025 до Договору про надання правничої допомоги №35/1/20 від 22.12.2020:

Відповідно до пункту 3.3 основного Договору, Сторони погодили, що розмір гонорару Адвокатського об`єднання за надання правової допомоги Клієнту (далі за текстом - «Гонорар») у справі за позовом ТОВ «СІТ СЕК`ЮРИТІ» до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ПЗУ УКРАЇНА" (Код ) про стягнення страхового відшкодування за комплексне ведення справи в суді першої інстанції (включно з наданням правничої допомоги до звернення до суду в якості досудової підготовки та до ухвалення рішення у справі судом першої інстанції) становить фіксований розмір - 40000,00 грн. (сорок тисяч гривень 00 копійок). Окрім Гонорару, Клієнт зобов`язується компенсувати Адвокатському об`єднанню всі витрати, здійснені для належного виконання доручення та надання правової допомоги (пункт 2).

Оплата зазначеного у п.2 цієї Додаткової угоди гонорару здійснюється Клієнтом протягом 10 (десяти) днів з дати набрання законної сили рішенням суду першої інстанції, яким закінчено розгляд справи (пункт 3).

26.02.2026 між адвокатським об`єднанням та клієнтом було підписано акт про надання правової допомоги №10 (акт) до договору про надання правової допомоги №35/1/20 від 22.12.2020 на суму 40 000, 00 грн.

Відповідно до акту, клієнтом надано наступні роботи/послуги: консультування клієнта за його звернення з питання можливості отримання страхового відшкодування (страхової виплати) від ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПЗУ Україна» в рахунок відшкодування шкоди (завданих збитків) внаслідок ДТП від 08.11.2023 за участю транспортного засобу ТОВ «СІТ СЕК`ЮРИТІ» під керуванням водія ОСОБА_1 та транспортного засобу BMW 520 НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 (1 година); ознайомлення і робота із наявними документами клієнта, їх аналіз, аналіз актуальної судової практики, визначення правової позиції ( 3 години); складання і оформлення позову з додатками, звернення до суду (8 годин); складання відповіді на відзив страхової, направлення до суду (4 години).

Суд зазначає, що за висновками об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19, за змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом за умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічна правова позиці викладена у постанові Верховного Суду від 22.01.2021 у справі №925/1137/19.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Оскільки зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, відповідно до частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України можливе виключно на підставі клопотання заінтересованої сторони з підстав недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт, суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (аналогічна правова позиція викладена в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.11.2019 у справі № 902/347/18, від 22.11.2019 у справі № 910/906/18, від 06.12.2019 у справі № 910/353/19).

Поряд з цим, відповідачем було подано заперечення, відповідно до яких просить про зменшити витрати на оплату правничої допомоги адвоката, обгрунтовуючи тим, що надані позивачу послуги є неспівмірними із складінстю справи та виконаних адвокатом робіт.

Частиною 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Вказану правову позицію викладено у постанові від 17.09.2019 Верховного Суду по справі №910/4515/18.

Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі N 904/4507/18.

У постанові від 16.11.2022 по справі №922/1964/21 Великої Палати Верховного Суду також наголошено, що частина третя статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначає, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Оцінюючи зміст зазначених приписів, Велика Палата Верховного Суду виснувала, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Зважаючи на вищенаведене, з урахуванням предмету позову, а також складності справи, оцінюючи фактичні витрати позивача, беручи до уваги клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, а також те, що справа розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіт Сек`юриті" та про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000, 00 грн.

Керуючись приписами ст.ст. 221, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіт Сек`юриті" про ухвалення додатково рішення задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (, адреса: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СІТ СЕК`ЮРИТІ (, адреса: 03134, м. Київ, вул. дзюби Івана, 11) 20 000, 00 грн (двадцять тисяч гривень 00 копійок) витрат на професійну правничу допомогу у розмірі.

3. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

4. Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Додаткове рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Суддя Cергій МОРОЗОВ