ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року Справа № 903/713/25

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Миханюк М.В., суддя Крейбух О.Г. , суддя Тимошенко О.М.

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу Приватного підприємства "БудКапітал Плюс" на рішення господарського суду Житомирської області, ухваленого 21.10.25р. суддею Соловей Л.А. о 11:39 у м.Житомирі, повний текст складено 21.10.25р. у справі № 903/713/25

за позовом Виконавчого комітету Нововолинської міської ради

до відповідача Приватного підприємства "БудКапітал Плюс"

про стягнення 104301,00грн.

Апеляційну скаргу розглянуто судом без повідомлення учасників справи, відповідно до частин 2, 10 статті 270, частини 13 статті 8 та частини 3 статті 252 ГПК України

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду Волинської області з позовом до відповідача про стягнення 104301,00грн пені за пунктом 7.2 договору на закупівлю товарів за державні кошти №04/02 від 17.02.2025.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами договору №04/02 на закупівлю товарів за державні кошти від 17.02.2025, належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної поставки товару, у зв`язку з чим позивачем нараховано 104301,00грн пені за непоставку товару.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 15.07.2025 позовну заяву Виконавчого комітету Нововолинської міської ради до Приватного підприємства "БудКапітал Плюс" про стягнення 104301,00 грн передано за підсудністю до Господарського суду Житомирської області.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 21.10.2025 у справі №903/713/25 повністю задоволено позов Виконавчого комітету Нововолинської міської ради до Приватного підприємства "БудКапітал Плюс". Стягнуто з відповідача на користь позивача 104 301,00 грн пені; 2422,40грн судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Приватне підприємство "БудКапітал Плюс" звернулося із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Житомирської області по справі №903/713/25 від 21.10.2025 у повному обсязі та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Виконавчого комітету Нововолинської міської ради про стягнення 104 301,00грн пені та 2422,40грн судового збору.

Вважає, що період розрахунку пені, а саме з 01.03.2025 по 27.03.2025 є невірним. Так, з посиланням на ст. 651 ЦК України, постанови Верховного Суду від 24.05.2023 у справі №756/420/17, від 24.11.2021 у справі №357/15284/18, вказує, що у випадку якщо сторони не встановили момент з якого договір вважатиметься розірваним внаслідок вчинення односторонньої відмови від договору, то з урахуванням що такий односторонній правочин відноситься до таких, що розраховані на їх сприйняття іншими особами, і таким моментом має бути момент одержання іншою стороною повідомлення про відмову від договору.

А тому вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з невірним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач наводить свої міркування на спростування доводів скаржника та вказує на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення Господарського суду Житомирської області від 21 жовтня 2025 року у справі № 903/713/25 - без змін.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до абз. 1 ч. 10 ст. 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За приписами ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (абз. 2 ч. 10 ст. 270 ГПК України).

Від учасників справи клопотань про розгляд апеляційної скарги у даній справі в судовому засіданні з повідомленням учасників справи не надходило.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги Приватного підприємства "БудКапітал Плюс" на рішення господарського суду Житомирської області від 21.10.25 у справі № 903/713/25 за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Розглянувши апеляційну скаргу в межах вимог та доводів наведених в ній, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з`ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, відповідність висновків, викладених в рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при винесенні оскарженого рішення, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла до наступного висновку.

17.02.2025 між Виконавчим комітетом Нововолинської міської ради Волинської області (далі - замовник/позивач) та приватним підприємством "БудКапітал Плюс" (далі - постачальник/відповідач) було укладено договір про закупівлю №04/02 (а.с.5-8), за умовами якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність замовника Квадрокоптер DJI Mavic ЗТ (Thermal) (CP.EN.00000415.01)), Квадрокоптер DJI Mavic 3 Pro (RC) (СР.МА.00000656.01), Квадрокоптер DJI Mavic 3 Classic (СР.МА.00000559.01), Квадрокоптер DJI Mavic 3 Enterprise (CP.EN.00000411.01) за кодом ДК 021:2015:34710000-7 - Вертольоти, літаки, космічні та інші літальні апарати, для матеріально технічного забезпечення підрозділу ЗСУ визначений в асортименті, кількості та за цінами, які визначені у специфікації (далі - додаток 1 до договору), а замовник зобов`язується прийняти товар та сплатити його вартість у порядку, що визначено цим договором (п.1.1. договору).

Відповідно до пункту 3.1. Договору ціна Договору становить 3 863 000,00 (три мільйони вісімсот шістдесят три тисячі грн. 00 коп.) без ПДВ.

Місце поставки товару: Волинська область, м. Нововолинськ, проспект Дружби, 27; строк поставки Товару: до 28 лютого 2025 року (п. 5.1. та п.5.2. договору).

Пунктом 5.6. договору визначено, що зобов`язання постачальника щодо поставки товару вважаються виконаними в повному обсязі з моменту передання партії товару належної якості у власність замовника у місці поставки з моменту та на підставі підписаної сторонами видаткової накладної.

Згідно з підпунктом 6.2.1. пункту 6.2. договору, замовник має право достроково, в односторонньому порядку розірвати договір у разі невиконання та/або неналежного виконання зобов`язань постачальником шляхом направлення офіційного листа про це постачальнику згідно з адресою, яка зазначена в розділі 14 "Місцезнаходження та банківські реквізити Сторін" цього договору. Офіційний лист про розірвання цього договору надсилається постачальнику за 15 (п`ятнадцять) календарних днів до бажаної дати розірвання. Цей договір вважатиметься розірваним з дати, що зазначена в офіційному листі про розірвання договору.

Відповідно до пункту 7.2. договору, за непоставку, несвоєчасну поставку або недопоставку товару, або порушення строку заміни неякісного (невідповідного) товару на якісний (відповідний), постачальник сплачує замовнику пеню в розмірі 0,1 % від вартості непоставленого, несвоєчасно поставленого або недопоставленого товару за кожний день прострочення поставки, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % від вказаної суми.

Відповідно до пункту 7.5. договору, сплата штрафних санкцій не звільняє винну сторону від виконання своїх зобов`язань за цим договором. Винна сторона відшкодовує суму штрафних санкцій чи/або збитків на підставі претензії протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту отримання претензії шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок іншої сторони. Претензія направляється шляхом повідомлення на електронну адресу винної сторони, зазначену в цьому договорі, та/або шляхом направлення цінним листом з описом вкладення та повідомленням на поштову адресу винної сторони та вважається отриманою на чотирнадцятий день після її підписання.

Відповідачем було порушено зобов`язання передбачені пунктом 5.2. договору та не здійснено поставку товару у вказаний строк (28.02.2025).

У зв`язку з неналежним виконанням умов договору постачальником, замовник на офіційну поштову адресу ПП "БудКапітал Плюс", зазначену в розділі 14 договору був направлений лист від 12.03.2025 №1585/02-20/2-25 з повідомленням про одностороннє розірвання договору починаючи з 28.03.2025 року. Також у листі було повідомлено про те, що у зв`язку з несвоєчасною поставкою товару у встановлений строк, станом на 12.03.2025 ПП "БудКапітал Плюс" необхідно сплатити пеню в розмірі 46 356,00грн (а.с.11-12).

Станом на 28.03.2025 (дата розірвання договору в односторонньому порядку) відповідач поставку товару не здійснив та не забезпечив оплату пені за неналежне виконання умов Договору.

Позивачем на офіційну поштову адресу постачальника був направлений лист (з подальшим направленням на електронну адресу) від 29.04.2025 №2563/02-20/2-25 про сплату станом на 28.03.2025 (дата розірвання договору в односторонньому порядку) пені у розмірі 104 301,00грн, у зв`язку з неналежним виконанням умов договору та не поставкою товару (а.с.13-15).

Відповідач відповіді на вказані листи позивача та доказів сплати позивачу штрафних санкцій не надав, що стало підставою для звернення позивача з позовом у цій справі.

Надаючи правову кваліфікацію відносинам, що склалися апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Згідно положень статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

В силу вимог ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що правовідносини між сторонами виникли на підставі договору про закупівлю №04/02 від 17.02.2025, який за своєю природою є договором поставки.

Відповідно до приписів статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (ч.1 ст.662 ЦК України).

Частиною 1 статті 664 ЦК України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Згідно із ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями ст.525, ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України, ч.1 ст.193 Господарського кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частина перша статті 611 Цивільного кодексу України унормовує, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. За частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.

Згідно із ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Отже, предметом спору у цій справі є стягнення з відповідача пені у розмірі 104 301,00грн, яка нарахована за період з 01.03.2025 по 27.03.2025, за непоставку товару у встановлений у договорі термін.

Як встановлено судом вище, за умовами п.5.3. договору від 17.02.2025, строк поставки товару - до 28.02.2025.

Відповідач в установлений термін обумовлений товар позивачу не поставив. В матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують протилежне.

У повідомленні від 12.03.2025 №1585/02-20/2-25 про одностороннє розірвання договору з 28.03.2025 позивач, посилаючись на прострочення строків поставки товару також просив сплатити на його користь пеню.

Відповідач відповіді на зазначену претензію на надав.

17.05.2025 позивач надіслав відповідачу лист та повідомив про необхідність сплати штрафних санкцій в сумі 104 301,00грн.

Вказаний лист позивача також залишився без реагування зі сторони відповідача.

Відповідно до ч.3 статті 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Отже, за змістом ст.651 ЦК України розірвання договору може бути вчинено як за згодою сторін, так і у разі односторонньої відмови від нього. За загальним правилом, розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак окремі договірні відносини допускають можливість одностороннього розірвання договору. Право сторони на одностороннє розірвання договору може бути передбачено законом або безпосередньо у договорі, а може залежати від вчинення/невчинення сторонами договору певних дій, так і без будь-яких додаткових умов (безумовне право сторони на відмову від договору).

Одностороння відмова від договору не потребує узгодження та як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання. У випадках, коли права на односторонню відмову у сторони немає, намір розірвати договір може бути реалізований лише за погодженням з іншою стороною, оскільки одностороннє розірвання договору не допускається, а в разі недосягнення сторонами домовленості щодо розірвання договору - за судовим рішенням на вимогу однієї із сторін. Подібні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 16.03.2021 у справі №910/10233/20, від 01.04.2021 у справі №910/5206/20, від 13.12.2021 у справі №904/2780/19.

У цивільному законодавстві закріплено конструкцію "розірвання договору" (статті 651 - 654 ЦК). Вона охоплює собою розірвання договору: за згодою (домовленістю) сторін; за рішенням суду; внаслідок односторонньої відмови від договору. У спеціальних нормах ЦК досить часто використовується формулювання "відмова від договору" (наприклад, у статтях 665, 739, 766, 782 ЦК). Односторонню відмову від договору в тих випадках, коли вона допускається законом або договором, необхідно кваліфікувати як односторонній правочин, оскільки вона є волевиявленням особи, спеціально спрямованим на припинення цивільних прав та обов`язків (такий самий правовий висновок викладений в постановах постанови Верховного Суду від 08.09.2021 у справі №727/898/19, від 24.05.2023 у справі №756/420/17, від 13 грудня 2023 року у справі №922/193/23).

У п.6.2.1. договору сторони передбачили право позивача на одностороннє розірвання договору у разі невиконання відповідачем зобов`язань.

Доводи скаржника про відсутність у договорі про закупівлю, який є предметом розгляду справи, моменту з якого договір вважатиметься розірваним, а тому він має бути розірваним з моменту отримання повідомлення про відмову від договору, колегія суддів не бере до уваги з огляду на таке.

Згідно підпункту 6.2.1 пункту 6.2 договору, замовник має право достроково, в односторонньому порядку розірвати договір у разі невиконання та/або неналежного виконання зобов`язань постачальником шляхом направлення офіційного листа про це постачальнику згідно з адресою, яка зазначена в розділі 14 «Місцезнаходження та банківські реквізити сторін» цього договору. Офіційний лист про розірвання цього договору надсилається постачальнику за 15 (п`ятнадцять) календарних днів до бажаної дати розірвання. Цей договір вважатиметься розірваним з дати, що зазначена в офіційному листі про розірвання договору.

Тобто, договором чітко визначено момент, з якого договір вважається розірваним в односторонньому порядку. У Договорі відсутні умови про те, що він вважається розірваним з моменту отримання листа однією із сторін.

Отже, оскільки відповідач не виконав свого обов`язку з поставки товару у встановлений у договорі термін, дії позивача щодо одностороннього розірвання договору суд апеляційної інстанції вважає правомірними та такими, що тягнуть за собою відповідні правові наслідки.

Таким чином, враховуючи умови п.6.2.1. договору, він вважається розірваним з дати яка вказана в повідомленні про одностороннє розірвання договору, тобто з 28.03.2025. Отже, період нарахування пені з 01.03.2025 по 27.03.2025 є правильним.

Таким чином, договір був розірваний в односторонньому порядку у відповідності до його умов, у зв`язку з чим посилання апелянта про відсутність моменту, з якого договір вважається розірваним в односторонньому порядку та застосування зазначених у апеляційній скарзі правових висновків Верхового Суду, а також невірне визначення періоду застосування штрафних санкцій є помилковим та спростовується наведеним вище.

За наведеного, як зазначалося вище, доказів поставки позивачу товару до моменту його розірвання відповідач суду не надав, тобто має місце прострочення виконання відповідачем зобов`язання.

Пунктом п.7.2 договору передбачено, що за непоставку, несвоєчасну поставку або недопоставку товару постачальник сплачує замовнику пеню в розмірі 0,1 % від вартості непоставленого, несвоєчасно поставленого або недопоставленого товару за кожний день прострочення поставки.

Відповідно до норм закону та умов договору, позивачем нараховано пеню у розмірі 104301,00грн за період з 01.03.2025 по 27. 03.2025 (3 863 000,00грн (сума договору) х 0,1% х 27).

Перевіривши надані позивачем розрахунки пені, суд апеляційної інстанції вважає його арифметично вірним, обґрунтованим та виконаним у відповідності до приписів чинного законодавства.

Суд зазначає, що відповідач, прийнявши на себе зобов`язання за договором погодився із передбаченою ним відповідальністю за прострочення взятих на себе зобов`язань, а також усвідомлював визначені строки здійснення поставки товару.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі на суму 104 301,00грн пені.

За наведеного, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, ґрунтуються на його власній оцінці та спростовуються наведеними та встановленими судом обставинами справи.

Отже, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду Житомирської області від 21.10.2025 у даній справі прийняте з повним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.

На підставі ст.129 ГПК України судовий збір за подання апеляційної скарги залишається за апелянтом.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "БудКапітал Плюс" на рішення господарського суду Житомирської області від 21.10.25р. у справі № 903/713/25 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Житомирської області від 21.10.25р. у справі №903/713/25 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст. 287 ГПК України.

4. Справу №903/713/25 повернути до Господарського суду Житомирської області.

Головуючий суддя Миханюк М.В.

Суддя Крейбух О.Г.

Суддя Тимошенко О.М.