номер провадження справи 9/208/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2026 Справа № 915/1585/25

м.Запоріжжя

За позовом: Державної реабілітаційної установи «Центр комплексної реабілітації для дітей з інвалідністю «МРІЯ»

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНКАМ ФІНАНС»

про стягнення суми 81854,94 грн.

Суддя Боєва О.С.

Без повідомлення (виклику) сторін

СУТЬ СПОРУ:

Державна реабілітаційна установа «Центр комплексної реабілітації для дітей з інвалідністю «МРІЯ» звернулась до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою про стягнення відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНКАМ ФІНАНС» вартості непоставленого товару за Договором поставки № 93/06 від 12.06.2024, за Договором поставки № 122/07-ІТ від 07.08.2024 та нарахованих штрафних санкцій за вказаними договорами, всього суми 154078,22 грн (документ сформований в системі «Електронний суд» 31.10.2025). Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 31.10.2025 здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 915/1585/25.

04.11.2025 позивач через систему «Електронний суд» подав до суду заяву про зменшення ціни позову, якою фактично зменшив розмір заявлених позовних вимог та просив прийняти до розгляду позовну заяву з позовними вимогами про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНКАМ-ФІНАНС» загальної суми 81854,94 грн, яка складається з:

- суми 17579,70 грн вартості непоставленого товару за Договором поставки №93/06 від 12.06.2024, суми 46451,70 грн вартості непоставленого товару за Договором поставки №122/07-ІТ від 07.08.2024,

- штрафних санкцій за Договором поставки №93/06 від 12.06.2024 в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення, що становить 4454,17 грн та 3% річних в розмірі 439,25 грн,

- штрафних санкцій за Договором поставки №122/07-ІТ від 07.08.2024 в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення, що становить 11769,46 грн та 3% річних в розмірі 1160,66 грн.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 05.11.2025 матеріали справи №915/1585/25 за позовом Державної реабілітаційної установи «Центр комплексної реабілітації для дітей з інвалідністю «Мрія» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНКАМ-ФІНАНС» про стягнення 81854,94 грн на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 27, п.1 ч. 1 ст. 31 ГПК України передано до Господарського суду Запорізької області.

Матеріали зазначеної справи із супровідним листом від 21.11.2025 надійшли до Господарського суду Запорізької області 27.11.2025 (вх. №23984/08-08/25 від 27.11.2025).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 27.11.2025 здійснено розподіл судової справи № 915/1585/25 між суддями Господарського суду Запорізької області та визначено до розгляду судді Боєвій О.С.

Ухвалою суду від 02.12.2025 позовна заява з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог (арк.с. 49-57) прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі №915/1585/25, присвоєний номер провадження 9/208/25, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за укладеними Договором поставки № 93/06 від 12.06.2024 та Договором поставки № 122/07-ІТ від 07.08.2024 щодо поставки бензину марки А-95 та дизельного палива. Зазначено, що на виконання умов договорів позивачем було перераховано відповідачу оплату за товар в сумі 52245,00 грн та 47461,50 грн відповідно. Після укладення договорів, отримання скретч-карток «Авіас» на видачу пального відповідачем та попередньої оплати позивачем усієї суми коштів перед фактичним отриманням пального у відповідача, все було добре до кінця грудня 2024. Після цього, на АЗС «Авіас» почалися перебої з фактичною видачею пального за пред`явленими скретч-картками «Авіас». Тобто позивач не зміг належно та вільно отримувати пальне, вартість якого вже була сплачена відповідачу в повному обсязі у відповідності до умов вищевказаних договорів. В результаті чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість, яка відповідно до невикористаних скретч-карток складає 64031,40 грн. Крім того, на підставі п. 7.2 договорів поставки позивачем також нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пеню та на підставі ст. 625 ЦК України 3% річних.

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, відзив на позов не подав. Заяви/клопотання з процесуальних питань від відповідача до суду не надходили.

Про відкриття провадження у справі та її розгляд судом відповідач повідомлений належним чином.

Так, відповідно до ч. 7 ст. 6 ГПК України, особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

В частині 5 ст. 176 ГПК України встановлено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Згідно з ч. 11 статті 242 ГПК України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами.

Відповідно до ч. 3 ст. 120, п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Днем вручення судового рішення є: день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Ухвала суду від 02.12.2025 про відкриття провадження у даній справі була направлена до електронного кабінету Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкам Фінанс» та згідно з повідомленням про доставку електронного листа доставлена до електронного кабінету відповідача 02.12.2025 о 17:35.

Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про вирішення справи за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНКАМ ФІНАНС» (Постачальник, відповідач у справі) та Державна реабілітаційна установа «Центр комплексної реабілітації для дітей з інвалідністю «МРІЯ» (Покупець, позивач у справі) 12 червня 2024 року уклали Договір поставки № 93/06 (далі Договір), за умовами якого Постачальник прийняв на себе зобов`язання передати Покупцю у власність Товари, а Покупець зобов`язався сплатити і прийняти вказаний Товар. Найменування Товару: Бензин А-95; дизпаливо. Одиниця вимірювання: літр. Кількість: згідно накладних на товар (п.п. 1.1 - 1.4 Договору).

За змістом п. 3.1 Договору, ціна за 1 літр Товару згідно накладних на товар. Загальна сума Договору: 52245,00 грн, в т.ч. ПДВ: 8707,50 грн.

Додатком № 1 до Договору є Специфікація на паливно-мастильні матеріали, в якій сторонами узгоджені: найменування товару Бензин А-95, дизпаливо; одиниця виміру літр; кількість 500 (бензин А-95), 500 (дизпаливо); ціна з ПДВ, грн/літр 53,50 (бензин А-95), 50,99 (дизпаливо); сума з ПДВ, грн. 26750, 00 грн (бензин А-95), 25495,00 грн (дизпаливо), всього з ПДВ: 52245,00 грн.

З положень п.п. 4.1, 4.2 Договору слідує, що оплата Товару здійснюється Покупцем в національній валюті України в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок Постачальника в день виписки рахунку-фактури та накладної на Товар. Ціна одного літру товару вказується у рахунку-фактурі та накладній і дійсна протягом дня їх виписки. Оплата Товару здійснюється Покупцем в національній валюті України в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на вказані в рахунку-фактурі реквізити Постачальника.

Відповідно до п.п. 5.1, 5.2, 5.3 Договору, строк поставки товарів до закінчення терміну дії довірчого документу (скретч-картки). Місце поставки (передачі) товарів: пп. 5.2.1. Передача Покупцю товару за цим договором здійснюється на АЗС Постачальника шляхом заправки автомобілів Покупця при пред`явленні довіреними особами Покупця скретч-картки; пп.5.2.2. Скретч-картка (талон) є підставою для видачі (заправки) з АЗС вказаного у карті об`єму і марки товару, після чого всі обов`язки сторін по погашених скретч-картках вважаються виконаними, при цьому Постачальник не може передати Покупцю товар іншої марки чи в кількості меншій, ніж зазначено в скретч-картці (талоні). Умови постачання товару самовивезення. Покупець зобов`язується отримати товар на АЗС до закінчення терміну дії довірчого документу, який зазначено на довірчому документі.

В п. 2.1 Договору поставки сторони визначили, що Товар вважається переданим Постачальником і прийнятим Покупцем по кількості і якості з моменту фактичного отримання Товару згідно умов Договору.

Постачальник зобов`язаний, зокрема: забезпечити поставку товарів у строки, встановлені цим Договором (п. 6.3 Договору).

Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту підписання сторонами та його скріплення печатками сторін (за умови наявності печатки у сторони) та діє до 31.12.2024 року (п. 10.1 Договору).

07.08.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНКАМ ФІНАНС» (Постачальник, відповідач у справі) та Державна реабілітаційна установа «Центр комплексної реабілітації для дітей з інвалідністю «МРІЯ» (Покупець, позивач у справі) уклали Договір поставки № 122/07-ІТ від 07.08.2024 (далі Договір), за умовами якого Постачальник прийняв на себе зобов`язання передати Покупцю у власність Товари, а Покупець зобов`язався сплатити і прийняти вказаний Товар. Найменування Товару: дизпаливо, бензин А-95. Одиниця вимірювання: літр. Кількість: згідно накладних на товар (п.п. 1.1 - 1.4 Договору).

За змістом п. 3.1 Договору, ціна за 1 літр Товару згідно накладних на товар. Загальна сума Договору: 47461,50 грн, в т.ч. ПДВ: 7910,25 грн.

Інші умови Договору ідентичні умовам Договору поставки № 93/06 від 12.06.2024.

Додатком №1 до Договору є Специфікація на паливно-мастильні матеріали, в якій сторонами узгоджені: найменування товару дизпаливо, бензин А-95; одиниця виміру літр; кількість 600 (дизпаливо), 315 (бензин А-95); ціна з ПДВ, грн/літр 50,49 (дизпаливо), 54,50 (бензин А-95); сума з ПДВ, грн. 30294,00 грн (дизпаливо), 17167,50 грн (бензин А-95), всього з ПДВ: 47461,50 грн.

Сторонами були складені та підписані:

- видаткова накладна № 0009/0000376 від 12.06.2024 на товар бензин А-95 у кількості 500,00 літрів на суму 26750,00 грн з ПДВ та дизпаливо у кількості 500,00 літрів на суму 25495,00 грн з ПДВ;

- видаткова накладна № 0009/0000603 від 07.08.2024 на товар дизпаливо у кількості 600,00 літрів на суму 30294,00 грн з ПДВ та бензин А-95 у кількості 315,00 літрів на суму 17167,50 грн з ПДВ.

Позивачем здійснено оплату за придбання паливно-мастильних матеріалів (дизпаливо та бензин А-95), що підтверджується платіжними інструкціями № 439 від 13.06.2024 на суму 52245,00 грн та № 599 від 09.08.2024 на суму 47461,50 грн (копії містяться в матеріалах справи).

Як слідує з позовної заяви, після укладення договорів, отримання скретч-карток «Авіас» на видачу пального відповідачем та попередньої оплати позивачем усієї суми коштів перед фактичним отриманням пального у відповідача, все було добре до кінця грудня 2024. Після цього, на АЗС «Авіас» почалися перебої з фактичною видачею пального за пред`явленими скретч-картками «Авіас». Тобто позивач не зміг належно та вільно отримувати пальне, вартість якого вже була сплачена відповідачу в повному обсязі у відповідності до умов вищевказаних договорів.

В претензії від 06.05.2025 вих. № 182 адресованій відповідачу, позивачем було зазначено про те, що відповідач не передав товар у повній кількості, як це передбачено умовами Договору № 122/07-ІТ від 07.08.2024; вимагав від відповідача відшкодування завданих збитків.

В претензії № 2 на суму 64021,40 грн (вих. № 380) адресованій відповідачу, позивачем було зазначено про те, що відповідач не передав товар у повній кількості, як це передбачено умовами Договорів № 93/06 від 12.06.2024 та № 122/07-ІТ від 07.08.2024; вимагав від відповідача відшкодування завданих збитків на суму даної претензії. Просив надати відповідь на претензію в п`ятиденний строк з моменту її отримання.

Вказані претензії були залишені відповідачем без реагування, про що зазначено у позовній заяві.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд дійшов до висновку про задоволення позову виходячи з наступного.

З положень ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України слідує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цивільними актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення зобов`язання (правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку), зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України).

З положень ч. 1 ст. 693 ЦК України слідує, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 662, ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Якщо право власності переходить до покупця раніше від передання товару, продавець зобов`язаний до передання зберігати товар, не допускаючи його погіршення (ст. 667 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Згідно з положеннями ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України).

У ст.ст. 610, 611 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Матеріали справи свідчать, що між сторонами склалися господарські відносини на підставі укладених Договорів поставки № 93/06 від 12.06.2024 та № 122/07-ІТ від 07.08.2024.

Як встановлено та зазначено судом вище, позивач (покупець) здійснив повну оплату товару за вказаними Договорами поставки, що підтверджується платіжними інструкціями № 439 від 13.06.2024 на суму 52245,00 грн та № 599 від 09.08.2024 на суму 47461,50 грн (копії містяться в матеріалах справи). Згідно з підписаними сторонами видатковими накладними № 0009/0000376 від 12.06.2024 та № 0009/0000603 від 07.08.2024 відповідач передав, а позивач прийняв відповідні скретч-картки на товар (дизельне пальне та бензин А-95) на оплачену позивачем кількість товару.

Згідно з умовами п. 2.1 та пп. 5.2.1., 5.2.2. пункту 5.2 Договорів поставки, товар вважається переданим Постачальником і прийнятим Покупцем по кількості і якості з моменту фактичного отримання Товару згідно умов Договору. Передача Покупцю товару здійснюється на АЗС Постачальника шляхом заправки автомобілів Покупця при пред`явленні довіреними особами Покупця скретч-картки. Скретч-картка є підставою для видачі (заправки) з АЗС вказаного у карті об`єму і марки товару, після чого всі обов`язки сторін по погашених скретч-картках вважаються виконаними.

Зі змісту п. 6.3 Договорів слідує, що Постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товарів.

Проте, як вбачається з матеріалів справи та не спростовано відповідачем, останній свої зобов`язання за Договорами належним чином не виконав, поставивши (відпустивши) позивачу оплачений ним товар не в повному обсязі. Так, за Договором поставки №93/06 від 12.06.2024 позивач не отримав дизельне пальне у кількості 30 літрів на суму 1529,70грн, бензин А-95 300 літрів на суму 16050,00 грн, всього за Договором поставки №93/06 від 12.06.2024 позивач не отримав пальне на загальну суму 17579,70 грн. За Договором поставки № 122/07-ІТ від 07.08.2024 позивач не отримав дизельне пальне у кількості 580 літрів на суму 29284,20 грн, бензин А-95 315 літрів на суму 17167,50 грн, всього за Договором поставки № 122/07-ІТ від 07.08.2024 позивач не отримав пальне на загальну суму 46451,70 грн. Загальна сума непоставленого товару за вказаними Договорами становить 64031,40 грн.

На підтвердження зазначеного позивачем до позовної заяви додані в копіях: доповідна водія Іщенко С.Ю. від 10.09.2025, доповідна начальника служби господарського забезпечення Краснощок Т.М. та копії невикористаних (нереалізованих) скретч-карток.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно з ч. 1 ст. 670 ЦК України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства, аванс (попередня оплата) це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема за товар, який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі №910/12382/17, Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 у справі № 918/631/19).

При цьому, оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі у формі позову.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 року в справі № 918/631/19.

Відповідач відзив на позов не подав, доказів передачі (відпуску) позивачу оплаченого ним товару у повному обсязі на всю суму здійсненої оплати або повернення позивачу попередньої оплати за частину непоставленого товару суду не надав.

На підставі викладеного, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за непоставлений товар за Договором поставки №93/06 від 12.06.2024 у розмірі 17579,70 грн та заборгованості за непоставлений товар за Договором поставки № 122/07-ІТ від 07.08.2024 у розмірі 46451,70 грн є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача сума 4454,17 грн пені за неналежне виконання відповідачем зобов`язань за Договором поставки № 93/06 від 12.06.2024, сума 11769,46 грн пені за неналежне виконання відповідачем зобов`язань за Договором поставки № 122/07-ІТ від 07.08.2024, а також 3% річних у розмірі 439,25 грн за прострочення виконання відповідачем грошових зобов`язань (за Договором поставки № 93/06 від 12.06.2024) та 3% річних у розмірі 1160,66 грн за прострочення виконання грошових зобов`язань (за Договором поставки № 122/07-ІТ від 07.08.2024).

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Згідно з п. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 549 Цивільного кодексу України зокрема визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 7.1 Договорів, у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України та цим Договором.

В п. 7.2 Договорів визначено, що у разі невиконання чи неналежного виконання зобов`язань за договором, сторони несуть відповідальність шляхом слати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного стороною зобов`язання за кожний день прострочення.

Факт порушення відповідачем зобов`язань з поставки (передачі) товару на загальну суму 64031,40 грн є доведеним та підтверджується матеріалами справи, тому позовні вимоги про стягнення з відповідача пені є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у заявлених позивачем розмірах.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України у разі, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно з ч. 3 ст. 693 ЦК України на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов`язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (ст.536 ЦК України).

Отже у постачальника (продавця), який не виконав зобов`язання з поставки товару, виникає зобов`язання повернути покупцю суму попередньої оплати, тобто грошове зобов`язання, а тому відповідно на нього можуть нараховуватися 3 % річних на підставі частини другої статті 625 ЦК України.

В частині 2 статті 625 ЦК України визначено: боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у заявлених позивачем розмірах.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на сплату судового збору, суд враховує наступне.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч. 2 ст. 123 ГПК України).

З положень ч. 1, підпункту 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» слідує, що ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлена в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду.

У статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено у 2025 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2025 року у розмірі 3028,00 грн.

За змістом ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

При зверненні до суду з даним позовом позивач за платіжною інструкцією № 577 від 11.06.2025 сплатив судовий збір в розмірі 3028,00 грн.

Враховуючи ціну позову та те, що позовна заява надійшла до суду в електронній формі через систему «Електронний суд», за подання цієї позовної заяви позивач, із застосуванням коефіцієнту пониження ставки судового збору, мав сплатити судовий збір у розмірі 2422,40 грн (3028х0,8). Тобто позивач надмірно сплатив судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 статті 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.

На підставі викладеного, судовий збір у розмірі 605,60 грн підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України. Повернення зазначеної суми судового збору буде здійснено ухвалою суду за відповідним клопотанням позивача.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до приписів ст. 129 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума 2422,40 грн витрат зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНКАМ ФІНАНС», (69096, м. Запоріжжя, вул. Каховська, буд. 11А, кабінет №8) на користь Державної реабілітаційної установи «Центр комплексної реабілітації для дітей з інвалідністю «МРІЯ», (54055, м. Миколаїв, вул. 3 Слобідська, буд. 55) суму 17579 грн 70 коп. основного боргу, суму 4454 грн 17 коп. пені та суму 439 грн 25 коп. 3% річних за Договором поставки № 93/06 від 12.06.2024.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНКАМ ФІНАНС», (69096, м. Запоріжжя, вул. Каховська, буд. 11А, кабінет №8) на користь Державної реабілітаційної установи «Центр комплексної реабілітації для дітей з інвалідністю «МРІЯ», (54055, м. Миколаїв, вул. 3 Слобідська, буд. 55) суму 46451 грн 70 коп. основного боргу, суму 11769 грн 46 коп. пені та суму 1160 грн 66 коп. 3 % річних за Договором поставки №122/07-ІТ від 07.08.2024.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНКАМ ФІНАНС», (69096, м. Запоріжжя, вул. Каховська, буд. 11А, кабінет №8) на користь Державної реабілітаційної установи «Центр комплексної реабілітації для дітей з інвалідністю «МРІЯ», (54055, м. Миколаїв, вул. 3 Слобідська, буд. 55) суму 2422 грн 40 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення складено та підписано 25.02.2026.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складання повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Боєва