ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2026 Справа № 914/3747/25

містоЛьвів

За позовом: Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління», м. Львів,

до відповідача: ОСОБА_1 , м. Львів,

про стягнення 16 380, 00 грн

Суддя Олена ЩИГЕЛЬСЬКА

Секретар с/з Надія ВАШКЕВИЧ

Представників сторін:

від позивача: Хомин Н.М.. - представник;

від відповідача: не з`явився.

1. ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

2. Комунальне підприємство «Адміністративно-технічне управління» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Маланія Миколи Івановича про стягнення 16380,00 грн витрат, пов`язаних з проведеним демонтажем та зберіганням демонтованих конструкцій.

3. Ухвалою суду від 09.12.2025 (суддя Манюк П.Т.) позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 08.01.2026.

4. Відповідно до розпорядження керівника апарату Господарського суду Львівської області № 338 від 22.12.2025, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 914/3747/25, оскільки Указом Президента України №944/2025 від 13.12.2025 суддю Манюка П.Т. призначено на посаду судді Західного апеляційного господарського суду..

5. Внаслідок повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 914/3747/25 передано на розгляд судді Щигельській О.І.

6. Ухвалою суду від 24.12.2025 суд прийняв справу 914/3747/25 до провадження та постановив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження судове засідання призначено на 28.01.2026.

7. Ухвадою суд від 28.01.2026 відкладено розгляд справи на 18.02.2026.

8. Представник позивача в судове засідання 18.02.2026 з`явився, просив позов задоволити, з підстав, зазначених в позовній заяві.

9. Відповідач в судове засідання 18.02.2026 не з`явився.

10. Ухвали суду у справі надіслались позивачу до його електронного кабінету, в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи та доставлена позивачу, докази долучено до матеріалів справи.

11. Відповідно до положень ч. 11 ст. 242 ГПК України у зв`язку з відсутністю у відповідача електронного кабінету, ухвала суду про відкриття провадження у справі була надіслана за місцезнаходженням відповідача, відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

12. Поштова кореспонденція яка надсилалася на адресу місцезнаходження відповідача, згідно відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру повернута на адресу суду з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання», що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим конвертом з вкладенням та Довідкою Ф.20.

13. Відповідно до ч.ч. 3, 7 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.

14. Отже, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення, інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

15. Суд зазначає, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або фізичних осіб-учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу.

16. Примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції або повернуті органами зв`язку з позначками «адресат відсутній», «закінчення терміну зберігання» тощо з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій. Відсутність сторони за адресою чи незабезпечення одержання за такою адресою кореспонденції створює саме для учасника справи негативні наслідки, які він зобов`язаний передбачити та самостійно вжити заходи щодо їх ненастання.

17. Сам лише факт не отримання учасником провадження кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

18. Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

19. Судом встановлено, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення, у відповідності до ст. 13 ГПК України, учасникам справи створювались необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

20. В судовому засіданні 18.02.2026 суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

21. АРГУМЕНТИ СТОРІН.

22. Аргументи позивача.

23. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач, порушуючи норми Закону України «Про рекламу», «Про благоустрій населених пунктів», Рішення Львівської міської ради №1025 від 11.11.2016 «Про затвердження Порядку розміщення малих архітектурних форм (вивісок) у м.Львові», ухвали Львівської міської ради №376 від 21.04.2011, «Правил благоустрою Львівської міської територіальної громади» (чинної на момент встановлення) самовільно, без паспорта малої архітектурної форми (вивіски) та листа уповноваженого органу про відповідність, встановив малі архітектурні форми (вивіски) за адресою: м.Львів, пл.Підкови-вул.Театальна.

24. У зв`язку з виявленими порушеннями Департаментом містобудування Львівської міської ради було направлено відповідачу вимогу №23/Р-7-23 від 26.01.2024.

25. На виконання наказу Департаменту містобудування Львівської міської ради № 14 від 07.02.2024 «Про демонтаж самовільно встановлених малих архітектурних форм (вивісок)», КП «Адміністративно - технічне управління» (позивачу) наказано демонтувати самовільно встановлену конструкцію розміщену на пл.Підкови-вул.Театральна у м. Львові.

26. Демонтаж самовільно встановленої конструкції виконав підрядник ФОП Заремба І.Є. згідно укладеного договору про надання послуг №30 від 14.02.2024р.

27. Згідно накладної №24 від 23.05.2024р. передано на склад комірнику КП «Адміністративно-технічне управління» Любчик В.Л.

28. За виконані підрядником роботи з демонтажу та зберігання конструкцій відповідач поніс витрати у розмірі 16380,00 грн, з яких: 12410,00 грн. зберігання конструкцій та 1240,00 грн. демонтаж, 2730,00 грн. 20% ПДВ.

29. Враховуючи вищезазначене, позивач звернувся з позовною заявою до Господарського суду Львівської області та просить стягнути з відповідача 16380,00 грн витрат, пов`язаних з проведенням демонтажу та зберіганням рекламної конструкції.

30. Аргументи відповідача.

31. Відповідач відзиву на позов не подав.

32. Обставини справи.

33. Департаментом містобудування Львівської міської ради виявлено факти самовільного розміщення малих архітектурних форм (вивісок) за адресою: м. Львів, пл.Підкови-вул.Театральна у м. Львові. У зв`язку з цим відповідачу було скеровано вимогу Департаменту №23/Р-7-23 від 26.01.2024, щодо добровільного усунення допущених порушень у встановлені строки із попередженням про наслідки їх невиконання. Однак зазначені вимоги відповідачем виконані не були.

34. У зв`язку з невиконанням відповідачем вимог, Департаментом містобудування Львівської міської ради видано наказ №18 від 07.02.2024 «Про демонтаж самовільно встановлених малих архітектурних форм (вивісок)», якими КП «Адміністративно-технічне управління» було уповноважено здійснити демонтаж самовільно встановлених вивісок Маланія М.І. у примусовому порядку.

35. На підставі зазначеного наказу самовільно встановлені відповідачем малі архітектурні форми (вивіски) демонтовано позивачем із залученням підрядної організації. Даний факт підтверджується актом проведення демонтажу спеціальних конструкцій №3 від 23.05.2024.

36. Демонтаж самовільно встановлених рекламних конструкцій здійснювали підрядники: ФОП Заремба І.Є» відповідно до укладеного договору про надання послуг №30 від 14.02.2024.

37. Оплата позивачем витрат за демонтаж самовільно встановлених вивісок підрядником підтверджується актом №3 від 23.05.2024, рахунком від 23.05.2024 та платіжною інструкцією №1739 від 28.05.2024.

38. Факт зберігання демонтованих вивісок відповідача на складі КП «Адміністративно-технічне управління» підтверджується копією накладної №24 від 23.05.2024, долученою до матеріалів справи.

39. Загальна вартість, яку, за розрахунком позивача, відповідач зобов`язаний відшкодувати у зв`язку з демонтажем та зберіганням вивіски, демонтованої за адресою м. Львів, пл.Підкови-вул.Театальна становить:

- відповідно до додатку №1 договору №30 від 14.02.2024, демонтаж конструкцій площею до 0,5 м.кв. 610 грн, від 0,51 до 1 м.кв. - 630 грн.;

- згідно з розрахунком №1, поданого позивачем, вартість демонтажу становить 1240,00 грн (610,00 грн + 630,00 грн), зберігання конструкцій на складі становить 12410,00 грн (365 днів х 17 х 2 конструкції = 12410,00 грн), ПДВ 20% - 2730,00 грн. Вартість витрат, понесених КП «Адміністративно-технічне управління» за демонтаж та зберігання складає 16380,00 грн (разом з ПДВ).

40. ОЦІНКА СУДУ.

41. У відповідності до вимог ст. 16 Закону України «Про рекламу» розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, та у порядку, встановленому цими органами на підставі Типових правил, що затверджені Кабінетом Міністрів України.

42. На підставі п. 24 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 № 2067 (надалі-Типові правила), виданий у встановленому порядку дозвіл є підставою для розміщення зовнішньої реклами та виконання робіт, пов`язаних розташуванням рекламного засобу.

43. Відповідно до пунктів 1 та 4 ст. 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов`язковими для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.

44. Згідно із пунктом 1.7. Порядку розміщення малих архітектурних форм (вивісок) у м.Львові, що затверджений рішенням Львівської міської ради №1025 від 11.11.2016 (чинного на дату спірних правовідносин), паспорт малої архітектурної форми (вивіски) проектна документація, яка є підставою для встановлення малої архітектурної форми (вивіски). Паспорт малої архітектурної форми (вивіски) виготовляє власник (користувач) вивіски у разі відсутності на дану будівлю паспорта комплексного розміщення малих архітектурних форм. Узгоджений паспорт розміщення малих архітектурних форм (вивісок) підлягає внесенню у реєстр погоджених проектів малих архітектурних форм (вивісок), ведення якого забезпечує комунальне підприємство «Адміністративно-технічне управління».

45. Відповідно до пункту 1.7. Порядку, самовільно встановлена мала архітектурна форма (вивіска) елемент декоративного оздоблення фасаду будинку, якій розміщується з порушенням вимог діючого Порядку.

46. Пунктом 1.7. Порядку також передбачено, що демонтаж комплекс дій, які передбачають відокремлення малої архітектурної форми (вивіски) разом з її основою від місця її розміщення та транспортування у місце її подальшого зберігання.

47. Згідно із пунктами 5.1. та 5.2. вказаного Порядку, моніторинг розміщення малих архітектурних форм (вивісок) у м.Львові здійснює комунальне підприємство «Адміністративно-технічне управління». Контроль за дотриманням цього Порядку здійснює уповноважений орган на базі моніторингової системи комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління».

48. Відповідно до пункту 5.3. Порядку, відповідальність за розміщення малої архітектурної форми (вивіски) (міцність, стійкість, безпеку, відповідність погодженому паспорту, цілісність фасаду будівлі після монтажу/демонтажу малої архітектурної форми (вивіски) несе власник або уповноважена власником особа.

49. Пунктом 6.1.1. Порядку передбачено, що демонтажу підлягають самовільно встановлені малі архітектурні форми (вивіски).

50. Згідно із пунктом 6.2. Порядку, власникам самовільно встановлених малих архітектурних форм (вивісок) (підпункт 6.1.1) скеровуються вимоги уповноваженого органу (департаменту містобудування) про усунення допущеного порушення. Власникам малих архітектурних форми (вивісок), вказаних у підпункті 6.1.4, вимоги не надсилаються.

51. Відповідно до пункту 6.6. Порядку, примусовий демонтаж малих архітектурних форм (вивісок) організовує комунальне підприємство «Адміністративно-технічне управління» за наказом уповноваженого виконавчого органу Львівської міської ради, проект якого готує орган, який здійснює нагляд за станом малої архітектурної форми (вивіски) (комунальне підприємство «Адміністративно-технічне управління»). Під час проведення демонтажу можуть бути присутні власник або користувач малої архітектурної форми (вивіски), представники державних органів, міських служб та інших організацій.

52. Пунктами 6.10. та 6.11. Порядку передбачено, що демонтовані малі архітектурні форми (вивіски) зберігаються на складі комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління». Компенсація витрат комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління», пов`язаних з примусовим демонтажем, транспортуванням та зберіганням малої архітектурної форми (вивіски), покладається на власника (користувача) демонтованої малої архітектурної форми (вивіски).

53. Відповідно до пункту 49 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою КМУ №2067 від 29.12.2003, демонтаж вивісок чи табличок, розміщених з порушенням вимог цих Правил, здійснюється у разі:

- припинення юридичної особи або припинення діяльності фізичної особи - підприємця;

- невідповідності розміщення вивіски чи таблички вимогам щодо її розміщення, наданим у визначенні, та архітектурним вимогам, державним нормам, стандартам і правилам, санітарним нормам;

- порушення благоустрою території.

54. Розміщені вивіски чи таблички підлягають демонтажу за рахунок коштів юридичних осіб або фізичних осіб - підприємців, якими вони були встановлені.

55. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачу були направлено вимогу Департаменту містобудування Львівської міської ради №23/Р-7-23 від 26.01.2024, якою йому пропонувалося добровільно усунути допущені порушення у встановлені терміни. Однак відповідач ці вимоги щодо демонтажу не виконав.

56. У зв`язку з цим Департамент містобудування Львівської міської ради, керуючись пунктом 6.1 Порядку розміщення малих архітектурних форм (вивісок) у м. Львові, видав наказ №18 від 07.02.2024 про демонтаж самовільно встановлених малих архітектурних форм (вивісок), що розташовані за адресою: м.Львів, пл.Підкови-вул.Театальна.

57. Згідно із пунктом 1.1. Правил благоустрою м.Львова, що затверджені ухвалою Львівської міської ради від 21.04.2011 №376 (надалі Правила), правила благоустрою м.Львова є нормативно-правовим актом, який встановлює порядок благоустрою та утримання об`єктів благоустрою м.Львова, визначає правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою міста, які спрямовані на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини.

58. Пунктом 1.2. Правил передбачено, що вони є обов`язковими для виконання на території м.Львова всіма органами державної влади, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та підпорядкування, органами самоорганізації населення, посадовими особами міської ради, об`єднаннями громадян, а також громадянами, у тому числі іноземцями та особами без громадянства.

59. Відповідно до пункту 13.4. Правил, витрати з проведення демонтажу самовільно встановлених рекламних конструкцій, вивісок, їх транспортування та зберігання відшкодовують їх власники:

- 13.4.1. За демонтаж та транспортування спеціальної конструкції у розмірі фактичних витрат;

- 13.4.2. За зберігання спеціальної конструкції у розмірі одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян за кожну добу зберігання.

60. Отже, компенсація коштів, витрачених комунальним підприємством «Адміністративно-технічне управління» на примусовий демонтаж рекламних засобів, покладається на власника (користувача) демонтованого рекламного засобу.

61. В Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань міститься запис про припинення 28.05.2024 підприємницької діяльності Фізичної особи підприємця Маланія Миколи Івановича за власним рішенням.

62. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

63. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.02.2019 у справі №910/8729/18 сформувала такі висновки:

64. З дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України "Про внесення змін до ГПК України, ЦПК України, КАС України та інших законодавчих актів" одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин, а також впроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін (пункт 4.10).

65. Отже, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції (пункт 4.11).

66. З огляду на приписи частини першої статті 20 ГПК України, а також статей 4, 45 цього Кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (пункт 4.12).

67. З 15.12.2017 господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем (постанови Верховного Суду від 02.08.2023 у справі № 342/1333/17, від 14.02.2023 у справі № 591/1068/22).

68. Отже, спірні правовідносини, які виникли у цій справі між сторонами підлягають вирішенню в порядку господарського судочинства.

69. Після припинення діяльності 28.05.2024 Фізична особа-підприємець Маланій Микола Іванович втратив статус підприємця, однак як фізична особа він несе відповідальність за порушення, вчинені під час здійснення підприємницької діяльності.

70. Акти демонтажу були направлені відповідачу рекомендованими листами, що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень, наявним у матеріалах справи.

71. Суд звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника (такі правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18).

72. Судом встановлено факт понесення позивачем витрат у розмірі 16380,00 грн за демонтаж самовільно встановлених конструкцій відповідача, що підтверджується рахунком на оплату від 23.05.2024, актом наданих послуг №3 від 23.05.2024 та платіжною інструкцією №1739 від 28.05.2024, що містяться у матеріалах справи.

73. Щодо підтвердження власності вивіски, то як вбачаєтсья з матеріалів справи відповідач звертався за погодженням паспорту на виготовлення вивіски над входом в орендоване приміщення за адресою вул.Січових Стрільців, 12 і торцевої конструкції. Листом управління охорони історичного середовища від 09.07.2018 погоджено розміщення вивіски із написом «АromaKavа». Однак, не погоддено розміщення демонтованої рекламної конструкції за адресою пл.Підкови-вул.Театральна у м.Львові.

74. Крім того, додатковим підтвердженням власності саме Маланія М.І. за адресою пл.Підкови-вул.Театральна у м.Львові є виконання в добровільному порядку вимоги №23/Р-7-21 від 26.01.2024 шляхом демонтажу рекламної конструкції за вказаою адресою, що підтверджується актом добровільного демонтажу спеціальних конструкцій від 25.04.2024.

75. Оскільки, відповідачем у добровільному порядку не були демонтовані самовільно встановлені конструкції (вивіски), а позивач здійснив їх примусовий демонтаж та зберігання на складі із залученням підрядника, підставними є вимоги позивача щодо стягнення з відповідача понесених витрат, пов`язаних з проведенням демонтажу та зберіганням конструкцій у сумі 16380,00 грн.

76. Відповідно до положень частини першої статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках.

77. Згідно з пунктами 2, 4, 5 частини другої статті 42 ГПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні.

78. Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

79. Згідно з ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини , які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

80. Вищевикладені обставини на підтвердження позовних вимог в розумінні статті 79 ГПК України підтверджують порушення відповідачем умов розміщення реклами на території Львівської міської територіальної громади.

81. Статтею 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Аналогічний принцип закріплено у статті 13 ГПК України.

82. Враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підтверджені належними та допустимими доказами, а тому підлягають до задоволення.

83. СУДОВІ ВИТРАТИ.

84. У відповідності до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

85. Як вбачається з матеріалів справи, при поданні позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в сумі 3 028,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №3958 від 27.11.2025.

86. Позовна заява Комунальним підприємством Адміністративно-технічне управління подана до Господарського суду Львівської області через підсистему «Електронний суд» 04.12.2025 (документ сформований в системі 02.12.2025).

87. Так, згідно із Законом № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» до Закону України «Про судовий збір» було включено частину третю статті 4 та визначено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (підпункт «б» підпункту 1 пункту 17 § 1 розділу 4).

88. Враховуючи вищенаведене, позивач мав би сплатити судовий збір з урахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження ставки розміру судового збору, тобто 2 422,40 грн (3 028,00 х 0,8), переплата становить 605,60 грн.

89. Згідно з положеннями пункту 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

90. Таким чином, 605,60 грн судового збору підлягатимуть поверненню позивачу з підстави внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом у випадку подання позивачем до суду відповідного клопотання про повернення судового збору.

91. Оскільки спір виник з вини відповідача, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України необхідно покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 233-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Маланій Миколи вановича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» (79005, м. Львів, пл. Міцкевича, 6/7; ) 16380,00 грн витрат, пов`язаний з проведенням демонтажу та зберігання демонтованих конструкцій та 2 422,40 грн судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили, відповідно до статті 327 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 02.03.2026.

Суддя Щигельська О.І.