ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2026 року м.Дніпро Справа № 904/2684/25 (904/1148/25)

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Мороза В.Ф. - доповідач,

суддів: Іванова О.Г., Чередка А.Є.

секретар судового засідання Жолудєв А.В.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.2025 (суддя Мартинюк С.В.)

у справі № 904/2684/25 (904/1148/25)

за позовом Фізичної особи-підприємця Шпаковського Олександра Віталійовича

до Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат"

про стягнення грошових коштів

в межах справи № 904/2684/25

про банкрутство Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат"

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Шпаковський Олександр Віталійович (далі - позивач) звернувся до господарського суду з позовною заявою від 15.03.2025 за вих. №б/н до Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" (далі - відповідач) про стягнення 875.511,45 грн, з яких: 707.810,40 грн основної заборгованості, 93.715,73 грн пені, 61.535,05 грн інфляційних втрат, 12.450,27 грн три проценти річних.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області 02.05.2025 (суддя Дупляк С.А.) позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на користь Фізичної особи-підприємця Шпаковського Олександра 707.810,40 грн (сімсот сім тисяч вісімсот десять грн 40 к.) основної заборгованості, 9.371,57 грн (дев`ять тисяч триста сімдесят одну грн 57 к.) пені, 61.535,05 грн (шістдесят одну тисячу п`ятсот тридцять п`ять грн 05 к.) інфляційних втрат, 12.450,27 грн (дванадцять тисяч чотириста п`ятдесят грн 27 к.) трьох процентів річних, 10.506,14 грн (десять тисяч п`ятсот шість грн 14 к.) судового збору; в задоволенні решти позовних вимог (про стягнення 84.344,16 грн пені) відмовлено; у задоволенні клопотання відповідача про розстрочення виконання судового рішення відмовлено.

На виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.05.2025, було видано наказ 26.05.2025.

Через підсистему «Електронний суд» 02.10.2025 від АТ "Криворізький залізорудний комбінат" надійшла скарга на дії (бездіяльність) державного/приватного виконавця, у якій останній просить:

- визнати протиправною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжи О.В. щодо не зняття арешту з грошових коштів та рухомого і нерухомого майна боржника у виконавчому провадженні №78339495, відкритого з примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області №904/1148/25 виданого 26.05.2025;

- зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжу О.В. зняти арешт з грошових коштів Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», накладений згідно Постанови про арешт коштів від 11.06.2025 у виконавчому провадженні №78339495;

- зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжу О.В. зняти арешт з усього рухомого і нерухомого майна Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», накладений згідно Постанови про арешт майна боржника від 11.06.2025 у виконавчому провадженні №78339495.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.2025 у справі №904/2684/25 (904/1148/25) скаргу АТ "Криворізький залізорудний комбінат" (вх. номер суду 43211/25 від 02.10.2025) на дії (бездіяльність) приватного виконавця залишено без розгляду.

Не погодившись з вказаною ухвалою Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.2025 у справі №904/2684/25 (904/1148/25) про залишення без розгляду скарги Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжи О.В. щодо не зняття арешту з грошових коштів та рухомого і нерухомого майна боржника у виконавчому провадженні №78339495, відкритого з примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області № 904/1148/25 виданого 26.05.2025.

В обґрунтування поданої скарги апелянт зазначає, що ухвала суду першої інстанції прийнята за неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

- суд першої інстанції не врахував, що права порушуються протиправною бездіяльністю приватного виконавця Ванжі О.В., що полягає у невчиненні останнім дій із зняття арешту з майна боржника та коштів, що знаходяться на банківських рахунках боржника після отримання повідомлення про наявність відкритого стосовно боржника провадження у справі про банкрутство та про належність вимог стягувача до конкурсних вимог у справі про банкрутство. Бездіяльність, на відміну від дії, має триваючий характер та існує до часу початку дій, які свідчать про припинення бездіяльності. Триваюче правопорушення передбачає перебування у стані безперервного тривалого невчинення особою певних дій (бездіяльності), у зв`язку із чим неправомірна бездіяльність може бути оскаржена упродовж усього часу її перебігу.

Процесуальний хід розгляду справи відображений у відповідних ухвалах Центрального апеляційного господарського суду.

Хронологія надходження процесуальних документів до суду та їх вирішення судом.

18.12.2025 до Центрального апеляційного господарського суду від приватного виконавця надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

В судовому засіданні 25.02.2026 приймали участь представник відповідача (апелянта) та приватний виконавець. Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, не з`явився, про причини відсутності суд не проінформував.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях від 28.10.1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh v.Russia" від 24.07.2003, "Svitlana Naumenko v. Ukraine" від 09.11.2014 зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції").

«Розумність» строку визначається окремо для кожної справи. Для цього враховують її складність та обсяг, поведінку учасників судового процесу, час, необхідний для проведення відповідної експертизи (наприклад, рішення Суду у справі «G. B. проти Франції»), тощо. Отже, поняття «розумний строк» є оціночним, суб`єктивним фактором, що унеможливлює визначення конкретних строків судового розгляду справи, тому потребує нормативного встановлення.

Точкою відліку часу розгляду справи протягом розумного строку умовно можна вважати момент подання позовної заяви до суду.

Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Отже, при здійсненні правосуддя судом мають враховуватися не тільки процесуальні строки, визначені ГПК України, а й рішення ЄСПЛ, як джерела права, зокрема, в частині необхідності забезпечення судового розгляду впродовж розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Відтак, органи судової влади здійснюють правосуддя, навіть в умовах воєнного стану.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Суд звертає увагу на висновки Європейського суду з прав людини, викладені у рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії", відповідно до якого заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті власних інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04.10.2001 у справі "Тойшлер проти Германії" (Тeuschler v. Germany).

Таким чином, сторона повинна демонструвати зацікавленість у найшвидшому вирішенні її питання судом, брати участь на всіх етапах розгляду, що безпосередньо стосуються її, для чого має утримуватись від дій, що можуть безпідставно затягувати судовий процес, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.10.2021 у справі № 11-250сап21 акцентувала увагу на тому, що ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Суд нагадує, що він зазвичай визнає порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у справах, які порушують питання, подібні до тих, що порушуються у цій справі. Аналогічну позицію висловлено у рішеннях ЄСПЛ «Смірнова проти України» (Smirnov v. Ukraine, Application N 36655/02), «Карнаушенко проти України» (Karnaushenko v. Ukraine, Application N 23853/02).

Як відзначив Верховний Суд у постановах від 12.03.2019 у справі № 910/12842/17, від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18, від 07.07.2022 у справі № 918/539/16 відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Таким чином, згідно усталеної судової практики та позиції ЄСПЛ відкладення розгляду справи можливе з об`єктивних причин, як-то неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні чи недостатність матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Обставин неможливості вирішення відповідного спору за наявними матеріалами судом не встановлено.

Враховуючи положення ст. 7, 13, 14, 42-46 ГПК України, зокрема, щодо того, що учасники справи мають рівні права, якими вони повинні користуватися добросовісно, та несуть ризик настання тих чи інших наслідків, зумовлених невчиненням ними процесуальних дій, з огляду на те, що суд не визнавав обов`язковою явку учасників справи, а в матеріалах справи містяться докази їх повідомлення про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, приймаючи до уваги тривалість провадження та необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, зважаючи на обставини сприяння судом у наданні учасникам судового процесу достатнього часу для належної підготовки своєї позиції та викладення її в поданих процесуальних документах, а також в забезпеченні участі в судових засіданнях, в тому числі в режимі відеоконференції, і цими правами вони розпоряджаються на власний розсуд, констатуючи достатність матеріалів для ухвалення судового рішення, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами та без участі представника позивача.

Судом апеляційної інстанції було здійснено всі необхідні дії, що сприяли в реалізації сторонами принципу змагальності та диспозитивності.

Представник відповідача в судовому засіданні 25.02.2026 підтримав доводи апеляційної скарги, просив суд скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Приватний виконавець заперечив проти апеляційної скарги в повному обсязі, зокрема, з підстав, наведених у відзиві, наполягав на необхідності залишення її без задоволення, а оскаржуваного рішення без змін.

Апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши повноту та об`єктивність встановлених обставин та висновки місцевого господарського суду, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області 02.05.2025 (суддя Дупляк С.А.) позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на користь Фізичної особи-підприємця Шпаковського Олександра 707.810,40 грн (сімсот сім тисяч вісімсот десять грн 40 к.) основної заборгованості, 9.371,57 грн (дев`ять тисяч триста сімдесят одну грн 57 к.) пені, 61.535,05 грн (шістдесят одну тисячу п`ятсот тридцять п`ять грн 05 к.) інфляційних втрат, 12.450,27 грн (дванадцять тисяч чотириста п`ятдесят грн 27 к.) трьох процентів річних, 10.506,14 грн (десять тисяч п`ятсот шість грн 14 к.) судового збору; в задоволенні решти позовних вимог (про стягнення 84.344,16 грн пені) відмовлено; у задоволенні клопотання відповідача про розстрочення виконання судового рішення відмовлено.

На виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.05.2025, було видано наказ 26.05.2025.

Через підсистему «Електронний суд» 02.10.2025 від АТ "Криворізький залізорудний комбінат" надійшла скарга на дії (бездіяльність) державного/приватного виконавця, у якій останній просить:

- визнати протиправною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжи О.В. щодо не зняття арешту з грошових коштів та рухомого і нерухомого майна боржника у виконавчому провадженні №78339495, відкритого з примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області №904/1148/25 виданого 26.05.2025;

- зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжу О.В. зняти арешт з грошових коштів Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», накладений згідно Постанови про арешт коштів від 11.06.2025 у виконавчому провадженні №78339495;

- зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжу О.В. зняти арешт з усього рухомого і нерухомого майна Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», накладений згідно Постанови про арешт майна боржника від 11.06.2025 у виконавчому провадженні №78339495.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.10.2025 (суддя Дупляк С.А.) постановлено передати матеріали справи №904/1148/25 та скаргу АТ "Криворізький залізорудний комбінат" на дії (бездіяльність) державного/приватного виконавця для розгляду в межах справи Господарського суду Дніпропетровської області №904/2684/25 про банкрутство Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат".

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 07.10.2025 матеріали справи №904/1148/25 за позовом Фізичної особи-підприємця Шпаковського Олександра Віталійовича до Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про стягнення грошових коштів та скаргу АТ "Криворізький залізорудний комбінат" (вх. номер суду 43211/25 від 02.10.2025) на дії (бездіяльність) державного/приватного виконавця передано на розгляд судді Мартинюку С.В. в межах справи про банкрутство №904/2684/25 та присвоєно єдиний унікальний номер справи №904/2684/25 (904/1148/25).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.10.2025 постановлено прийняти справу №904/1148/25 та скаргу АТ "Криворізький залізорудний комбінат" (вх. номер суду 43211/25 від 02.10.2025) на дії (бездіяльність) державного/приватного виконавця до свого провадження.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.10.2025 призначено судове засідання з розгляду скарги АТ "Криворізький залізорудний комбінат" (вх. номер суду 43211/25 від 02.10.2025) на дії (бездіяльність) приватного виконавця на 20.10.2025.

16.10.2025 до суду від приватного виконавця Ванжі О.В. надійшов відзив на подану скаргу, відповідно до якого приватний виконавець просив суд відмовити у задоволенні поданої скарги у повному обсязі.

20.10.2025 до суду від скаржника - АТ "Криворізький залізорудний комбінат" надійшли додаткові пояснення у справі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника заявника та приватного виконавця, господарський суд дійшов до висновку про залишення скарги АТ "Криворізький залізорудний комбінат" (вх. номер суду 43211/25 від 02.10.2025) на дії (бездіяльність) приватного виконавця без розгляду, виходячи з такого.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, оскаржуваному судовому рішенню та доводам апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає наступне.

За приписами ч.ч. 1, 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Матеріалами справи підтверджено, що через підсистему «Електронний суд» 02.10.2025 від АТ "Криворізький залізорудний комбінат" надійшла скарга на дії (бездіяльність) державного/приватного виконавця, у якій останній просить:

- визнати протиправною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжи О.В. щодо не зняття арешту з грошових коштів та рухомого і нерухомого майна боржника у виконавчому провадженні №78339495, відкритого з примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області №904/1148/25 виданого 26.05.2025;

- зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжу О.В. зняти арешт з грошових коштів Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», накладений згідно Постанови про арешт коштів від 11.06.2025 у виконавчому провадженні №78339495;

- зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжу О.В. зняти арешт з усього рухомого і нерухомого майна Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», накладений згідно Постанови про арешт майна боржника від 11.06.2025 у виконавчому провадженні №78339495.

Зів змісту скарги вбачається, що АТ «Криворізький залізорудний комбінат» було направлено повідомлення (вх.№583 від 12.06.2025) про зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження № 78339495.

Відповідно до якого приватним виконавцем було винесено постанову від 12.06.2025 про зупинення виконавчих дій в рамках вказаного виконавчого провадження.

Також на адресу приватного виконавця від розпорядника майна надійшло повідомлення (вх.№657 від 02.07.2025).

На вказане повідомлення приватним виконавцем Ванжею О.В. надано письмову відповідь (вих.№01.29/5825 від 04.07.2025) відповідно до якої посилаючись на норми Закону України "Про виконавче провадження" приватний виконавець повідомив розпорядника майна про зупинення виконавчих дій.

АТ «Криворізький залізорудний комбінат» було направлено лист (вх.№1068 від 16.09.2025) про скасування арешту грошових коштів та повернення списаних з банківського рахунку коштів боржника у виконавчому провадженні.

16.06.2025 за вих.№01.29/8405 приватним виконавцем було надано відповідь на вказаний лист. АТ «Криворізький залізорудний комбінат» Власкіної Т.Я. було направлено повідомлення (вх.№583 від 12.06.2025) про зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження № 78339495.

Відповідно до якого приватним виконавцем було винесено постанову від 12.06.2025 про зупинення виконавчих дій в рамках вказаного виконавчого провадження.

Також на адресу приватного виконавця від розпорядника майна надійшло повідомлення (вх.№657 від 02.07.2025).

На вказане повідомлення приватним виконавцем Ванжею О.В. надано письмову відповідь (вих.№01.29/5825 від 04.07.2025) відповідно до якої посилаючись на норми Закону України "Про виконавче провадження" приватний виконавець повідомив розпорядника майна про зупинення виконавчих дій.

АТ «Криворізький залізорудний комбінат» було направлено лист (вх.№1068 від 16.09.2025) про скасування арешту грошових коштів та повернення списаних з банківського рахунку коштів боржника у виконавчому провадженні.

16.06.2025 за вих.№01.29/8405 приватним виконавцем було надано відповідь на вказаний лист.

Господарський суд дійшов висновку, що з моменту отримання цієї відповіді скаржник достеменно дізнався про обставини, які він вважає порушенням своїх прав, і з цього часу розпочався перебіг десятиденного строку на подання скарги, передбаченого пунктом «а» частини першої статті 341 ГПК України та частиною п`ятою статті 74 Закону №1404-VIII.

Водночас, колегія суддів не може погодитися з цим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Так, предметом скарги є бездіяльність приватного виконавця Ванжі О.В., що, на думку заявника, полягає у невчиненні останнім дій із зняття арешту з майна боржника та коштів, які знаходяться на банківських рахунках боржника після отримання повідомлення про наявність відкритого стосовно боржника провадження у справі про банкрутство та про належність вимог стягувача до конкурсних вимог у справі про банкрутство.

Як зазначено Верховним Судом у постанові від 14.08.2023 у справі № 927/322/14 бездіяльність державного виконавця щодо незняття арешту з майна є триваючим правопорушенням, а тому оскаржується в будь-який час шляхом подання скарги в порядку, передбаченому ГПК.

Триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням, обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Схожа за змістом правова позиція щодо застосування норм права викладена у постановах Верховного Суду від 25.03.2020 у справі № 175/3995/17-ц, від 22.12.2021 у справі № 760/19348/2011, від 10.01.2022 у справі № 908/5303/15.

Бездіяльність, на відміну від дії, має триваючий характер та існує до часу початку дій, які свідчать про припинення бездіяльності. Триваюче правопорушення передбачає перебування у стані безперервного тривалого невчинення особою певних дій (бездіяльності), у зв`язку із чим неправомірна бездіяльність може бути оскаржена упродовж усього часу її перебігу.

Отже, бездіяльність виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби є триваючим правопорушенням, у зв`язку з чим початок перебігу строку на її оскарження автоматично відкладається.

Такі висновки сформульовані в постанові Верховного Суду від 26.03.2025 у справі №910/1114/21.

Зважаючи на викладені висновки, Верховний Суд у постанові від 04.06.2025 справі №2605/17915/12 зазначає, що арешт на майно і кошти боржника, що продовжує існувати обставин, які після скасування виправдовували арешт, створює триваюче порушення прав заявника як власника майна, що утримується під арештом. У такому випадку перебіг строків, визначених статтею 449 ЦПК України та статтею 74 Закону № 1404 VIII, постійно переривається.

На порушення норм процесуального права при залишенні без розгляду скарги на бездіяльність виконавця з підстав порушення строків її подання безпосередньо вказав Верховний Суд у постанові від 22.12.2021 у справі № 760/19348/20, де суд зазначив «бездіяльність, на відміну від дії, має триваючий характер та існує до часу початку дій, які свідчать про припинення бездіяльності. Триваюче правопорушення передбачає перебування у стані безперервного тривалого невчинення особою певних дій (бездіяльності), у зв`язку із чим неправомірна бездіяльність може бути оскаржена упродовж усього часу її перебігу. Отже, ухвала про залишення скарги на бездіяльність державного виконавця, яка триває, без розгляду з мотивів пропуску процесуального строку подання скарги є такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права».

Відтак, скарга боржника Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжі О.В. подана в межах строку триваючої бездіяльності.

В свою чергу, ч. 1 ст. 113 ГПК України встановлено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Господарським судом залишено поза увагою, що 06 травня 2023 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих особливостей організації примусового виконання судових рішень і рішень інших органів під час дії воєнного стану».

Вказаним Законом були внесені зміни, зокрема, до Законів України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» та «Про виконавче провадження».

Відповідно до пп. 4 п. 10-2 розділу XIII профільного Закону України «Про виконавче провадження» (Прикінцеві та перехідні положення) тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX: визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Таким чином, апеляційний суд доходить висновку про передчасність висновків суду першої інстанції про необхідність залишення скарги без розгляду, а тому аргументи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали було допущено порушення норм процесуального права, знайшли своє підтвердження.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 04.12.1995 у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі Конвенція) містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У своїй практиці ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоби позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (пункти 31-32 рішення від 11.11.1996 у справі «Кантоні проти Франції» («CANTONI v. FRANCE»), заява № 17862/91; пункт 65 рішення від 11.04.2013 у справі «Вєренцов проти України», заява № 20372/11).

Європейський суд з прав людини вказав, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20.02.2014).

У рішенні від 13.01.2000 у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» справі та у рішенні від 28.10.1998 у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Отже, виходячи з викладеного, передчасне залишення заяви без розгляду унеможливило доступ позивача до правосуддя.

Принцип справедливості судового розгляду в рішеннях ЄСПЛ трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо.

ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію стосовно того, що одним із елементів права на справедливий суд є право на виправлення судової помилки, включаючи право на скасування неправосудного рішення та прийняття правового рішення по справі.

Суд має пересвідчитися, чи провадження в цілому, включаючи спосіб збирання доказів, було справедливим, як того вимагає п. 1 статті 6 (див., mutatismutandis, рішення у справі «Шенк проти Швейцарії» (Schenk v. Switzerland) від 12.07.1988, серія A № 140, с. 29, п. 46).

Відповідно до п. 48 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мала проти України" від 03.07.2014 no. 4436/07, остаточне 17.11.2014: "Більше того, принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (див. рішення у справах "Проніна проти України" (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, п. 25, від 18.07.2006 та "Нечипорук і Йонкало проти України" (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine), заява № 42310/04, п. 280, від 21.04.2011).

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховую все вищевикладене, апеляційну скаргу належить задовольнити: оскаржувану ухвалу про залишення без розгляду скарги АТ "Криворізький залізорудний комбінат" (вх. номер суду 43211/25 від 02.10.2025) на дії (бездіяльність) приватного виконавця скасувати, а справу направити до Господарського суду Дніпропетровської області для продовження розгляду.

Частиною 14 статті 129 ГПК України визначено, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом апеляційної скарги, має здійснюватися судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно з загальними правилами ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 236, 269, 275-280, 282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.2025 у справі № 904/2684/25 (904/1148/25) задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.2025 у справі №904/2684/25 (904/1148/25) скасувати.

Справу № 904/2684/25 (904/1148/25) направити до Господарського суду Дніпропетровської області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 04.03.2026

Головуючий суддя В.Ф. Мороз

Суддя О.Г. Іванов

Суддя А.Є. Чередко