ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2026 р. Справа №914/1626/25

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Бонк Т.Б.,

Суддів Бойко С.М., Якімець Г.Г.,

секретар судового засідання Шатан Т.О.,

представники сторін:

позивача: Гелемей Ю.М.,

відповідача: не з`явився,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія БІМ-1» б/н від 20.10.2025 (вх. суду від 20.10.2025 № 01-05/3058/25)

на рішення Господарського суду Львівської області від 23.09.2025 (повне рішення складено 30.09.2025, суддя Козак І.Б.)

у справі № 914/1626/25

за позовом: ОСОБА_1 , м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія БІМ-1», м.Львів,

про: зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог позовної заяви і рішення суду першої інстанції:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ БІМ-1» про зобов`язання надати інформацію та належним чином завірені копії документів:

- податкову звітність Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ БІМ-1» (ідентифікаційний код 38457155) за 2024 рік;

- перелік основних засобів (земельні ділянки, будівлі, споруди, машини, обладнання, транспортні засоби, інструменти, прилади інвентар) Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ БІМ-1» (ідентифікаційний код 38457155), з визначенням їх балансової вартості станом на 31 грудня 2024 року та копії документів на основні засоби на підставі яких вони були зараховані на баланс Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ БІМ-1».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не надає на вимогу позивача як власника 50% статутного капіталу ТОВ «КОМПАНІЯ БІМ-1» відповіді та документів, які позивач просить отримати.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 23.09.2025 позовні вимоги задоволено повністю. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія БІМ-1» надати учаснику товариства Стаднику Юрію Васильовичу інформацію та належним чином завірені копії документів: - податкову звітність Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ БІМ-1» за 2024 рік; - перелік основних засобів (земельні ділянки, будівлі, споруди, машини, обладнання, транспортні засоби, інструменти, прилади інвентар) Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ БІМ-1» , з визначенням їх балансової вартості станом на 31 грудня 2024 року та копії документів на основні засоби на підставі яких вони були зараховані на баланс Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ БІМ-1».

Місцевий господарський суд вказав, що позивач, як учасник товариства має право на отримання витребуваної інформації, а оскільки така відповідачем не надана, то позов підлягає задоволенню в судовому порядку.

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи:

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ БІМ-1» звернулось до Західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить рішення Господарського суду Львівської області від 19 вересня 2025 у справі № 914/1626/25 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Скаржник стверджує, що позивач звернувся з позовом передчасно, знаючи, що вимоги про надання документів не надійшли до товариства засобами поштового зв`язку, при цьому, на думку скаржника, позивач недобросовісно користується своїми правами.

Апелянт також вказує, що у позивача наявна заборгованість по сплаті за частку у статутному капіталі.

Враховуючи наведене, на переконання скаржника, рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню з ухваленням постанови про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.10.2025 справу № 914/1626/25 розподілено колегії суддів у складі: головуючого судді Бонк Т.Б., суддів Бойко С.М., Якімець Г.Г.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 12.11.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія БІМ-1» б/н від 20.10.2025 (вх. суду від 20.10.2025 № 01-05/3058/25) на рішення Господарського суду Львівської області від 23.09.2025 у справі № 914/1626/25; витребувано матеріали справи з місцевого господарського суду.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 27.11.2025 розгляд справи №914/1626/25 призначено на 20.01.2026.

Врахувавши клопотання скаржника, у судовому засіданні 20.01.2026 суд постановив відкласти розгляд справи № 914/1626/25 на 17.02.2026.

Судове засідання 17.02.2026 не відбулося у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді-члена колегії Бойко С.М.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 19.02.2026 розгляд справи №914/1626/25 призначено на 03.03.2026.

У судове засідання 03.03.2026 з`явився представник позивача, який заперечив проти доводів апеляційної скарги, надав суду усні пояснення. Скаржник, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, явки уповноваженого представника не забезпечив.

Водночас 02.03.2026 (зареєстровано судом 03.03.2026) Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія БІМ-1» повторно подало суду клопотання про відкладення судового засідання.

В обґрунтування поданого клопотання, заявник зазначив, що представник ТОВ «Компанія БІМ-1» - адвокат Микита Т.В. не має можливості прибути в судове засідання 03.03.2026, у зв`язку із зайнятістю у слідчих діях, директор ТОВ «Компанія БІМ-1» не володіє знаннями у сфері права, в штаті ТОВ «Компанія БІМ-1» відсутні фахівці у галузі права для захисту інтересів відповідача у вказаному процесі.

Колегія суддів враховує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України).

Відповідно до ч.ч. 11, 12 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд зауважує, що в пункті 2 резолютивної частини ухвали від 19.02.2026 про призначення справи до розгляду в судовому засіданні вказано, що неявка уповноважених представників у судове засідання не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги по суті відповідно до положень ч. 12 ст. 270 ГПК України.

Верховний Суд у постанові від 14.07.2022 у справі №260/4504/20 виклав правову позицію, відповідно до якої судова дискреція щодо оцінки обставин, які не дають можливості особі прийняти участь у судовому засіданні, на предмет їх поважності чи неповажності для цілей відкладення судового розгляду не має абсолютних меж. Суд має враховувати конкретну ситуацію та обґрунтування особи, яка просить суд відкласти судовий розгляд, відповідне обґрунтування не має бути абстрактним, а обставини, наведені у ньому, повинні бути підтверджені належною доказовою базою. Тобто реалізація відповідної дискреції суду щодо кваліфікації наведених учасником судового процесу у клопотанні про відкладення судового розгляду обставин має здійснюватися індивідуально з урахуванням принципу верховенства права. Це зумовлено тим, що сама концепція верховенства права передбачає суд як найдієвіший інструмент її застосування, адже тільки суд може вийти за межі формального права та визначити доцільне та належне регулювання в кожній конкретній ситуації. При цьому для цілей дотримання принципу верховенства права суд повинен обирати такий варіант вирішення клопотання про відкладення судового засідання, який є максимально доцільним та справедливим у відповідній ситуації, а обраний ним процесуальний наслідок розгляду відповідного клопотання, як результат реалізації наданих йому дискреційних повноважень, завжди вимагає мотивації зробленого вибору.

Крім цього, апеляційний суд враховує, що ТОВ «Компанія БІМ-1» є скаржником у справі, отже в апеляційній скарзі ним викладено доводи, на підставі яких він не погоджується з рішенням суду першої інстанції.

У постанові Верховного Суду від 14.08.2024 у справі № 916/3011/21 вказано, що бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність перенесення розгляду справи в силу положень чинного ГПК України.

Водночас суд враховує принцип ефективності судового процесу, який діє у господарському судочинстві і направлений на недопущення затягування процесу, а також положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що справа має бути розглянута судом у розумний строк.

Частиною 12 ст. 273 ГПК України визначено, що апеляційна скарга на рішення суду розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

На підставі викладеного, враховуючи належне повідомлення скаржника про дату, час і місце судового засідання, відсутність доказів на підтвердження об`єктивної неможливості у апелянта прибути у судове засідання, беручи до уваги те, що явка представників учасників даної справи не була визнана обов`язковою, з метою дотримання принципу розумності строків розгляду справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутністю учасників справи, які не забезпечили явку своїх представників.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.

Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до пункту 10 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (див. рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Таким чином, суд, враховуючи обставини справи, застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з встановленими судами першої та апеляційної інстанцій у цій справі обставин, і визначених відповідно до них правовідносин, вбачається, що:

ОСОБА_1 є учасником Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ БІМ-1» та володіє 50 відсотками частки статутного капіталу та правом голосу. Як кінцевий бенефіціарний власник Товариства, наділений правом прямого вирішального впливу при прийнятті рішень.

Прав учасника ТОВ «КОМПАНІЯ БІМ-1» позивач набув на підставі договору про відступлення шляхом купівлі-продажу частини частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ БІМ-1» від 26.02.2014, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Коваленко А.А.

02.04.2025 позивачем, як учасником Товариства, на адресу відповідача було надіслано вимогу № 5/2503/28 про надання інформації про діяльність товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ БІМ-1» у порядку статей 5, 43 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю».

Згідно з вимогою № 5/2503/28 позивач просив надати копії податкової звітності Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ БІМ-1» за 2024 рік.

02.04.2025 року позивачем на адресу відповідача було надіслано вимогу № 6/2504/01 про надання інформації про діяльність Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ БІМ-1» від 01.04.2025 року у порядку статей 5, 43 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю».

У вимозі № 6/2504/01 позивач просив надати письмово через засоби поштового зв`язку інформацію: перелік основних засобів (земельні ділянки, будівлі, споруди, машини, обладнання, транспортні засоби, інструменти, прилади інвентар) Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ БІМ-1», з визначенням їх балансової вартості станом на 31 грудня 2024 року, копії документів на основні засоби на підставі яких вони були зараховані на баланс Товариства.

Відповідач запитуваної інформації у строки визначені законом позивачу не надав.

Позивач звернувся до суду з вимогою до відповідача про надання витребуваної інформації в примусовому порядку.

При перегляді рішення місцевого господарського суду судова колегія Західного апеляційного господарського суду керувалась таким:

Згідно з частинами першою та другою статті 96-1 ЦК України права учасників юридичних осіб (корпоративні права) - це сукупність правомочностей, що належать особі як учаснику (засновнику, акціонеру, пайовику) юридичної особи відповідно до закону та статуту товариства.

Корпоративні права набуваються особою з моменту набуття права власності на частку (акцію, пай або інший об`єкт цивільних прав, що засвідчує участь особи в юридичній особі) у статутному капіталі юридичної особи.

Згідно із частиною шостою статті 96-1 ЦК України, корпоративними відносинами є відносини між учасниками (засновниками, акціонерами, пайовиками) юридичних осіб, у тому числі які виникають між ними до державної реєстрації юридичної особи, а також відносини між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, пайовиками) щодо виникнення, здійснення, зміни і припинення корпоративних прав.

Пунктами 1, 5 частини третьої статті 96-1 ЦК України встановлено, що учасники (засновники, акціонери, пайовики) юридичної особи мають право в порядку, встановленому установчим документом та законом:

- брати участь в управлінні юридичною особою у порядку, визначеному установчим документом, крім випадків, встановлених законом;

- одержувати інформацію про діяльність юридичної особи у порядку, встановленому установчим документом.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 116 ЦК України учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом одержувати інформацію про діяльність товариства.

Правовий статус товариств з обмеженою відповідальністю та товариств з додатковою відповідальністю, порядок їх створення, діяльності та припинення, права та обов`язки їх учасників врегульовані Законом України "Про товариства з обмеженою і додатковою відповідальністю".

Пунктом 2 частини першої статті 5 Закону України "Про товариства з обмеженою і додатковою відповідальністю" передбачено, що учасники товариства мають право отримувати інформацію про господарську діяльність товариства.

Частиною першою статті 43 Закону України "Про товариства з обмеженою і додатковою відповідальністю" визначено, що товариство зобов`язано зберігати такі документи:

1) протокол зборів засновників товариства (рішення одноосібного засновника);

2) статут товариства та зміни до статуту;

3) протоколи загальних зборів учасників;

4) документи товариства, що регулюють діяльність органів товариства, та зміни до них;

5) положення про філії (представництва) товариства у разі їх створення (відкриття);

6) протоколи засідань наглядової ради товариства та колегіального виконавчого органу товариства, накази і розпорядження виконавчого органу товариства;

7) аудиторські висновки та результати надання інших аудиторських послуг;

8) річну фінансову звітність;

9) документи звітності, що подаються відповідним державним органам;

10) документи, пов`язані з випуском емісійних цінних паперів;

11) інші документи, передбачені законодавством, статутом товариства, рішеннями загальних зборів учасників, наглядової ради та виконавчого органу товариства;

12) документи, що підтверджують права товариства на майно;

13) документи бухгалтерського обліку.

Відповідальність за зберігання документів товариства покладається на виконавчий орган товариства та на головного бухгалтера (у разі призначення) - щодо документів бухгалтерського обліку та фінансової звітності.

Документи, передбачені частиною першою цієї статті, підлягають зберіганню протягом усього строку діяльності товариства, крім документів бухгалтерського обліку, строки зберігання яких визначаються відповідно до законодавства (частина третя статті 43 Закону України "Про товариства з обмеженою і додатковою відповідальністю").

Згідно з частиною четвертою статті 43 Закону України "Про товариства з обмеженою і додатковою відповідальністю" товариство забезпечує кожному учаснику (його представнику) доступ до документів, визначених частиною першою цієї статті.

Із положень частини п`ятої статті 43 Закону України "Про товариства з обмеженою і додатковою відповідальністю" встановлено обов`язок товариства (виконавчого органу) протягом 10 днів з дня надходження письмової вимоги учасника товариства надати такому учаснику копії відповідних документів.

Отже, зі змісту норм статей 5, 43 Закону України "Про товариства з обмеженою і додатковою відповідальністю" в сукупності із положеннями статей 96-1, 116 ЦК України вбачається, що закон встановлює для юридичної особи імперативний обов`язок щодо надання її учаснику (засновнику) будь-якої інформації щодо діяльності (у тому числі і господарської) товариства. При цьому перелік документів, що містять таку інформацію, не є вичерпним.

Слід зазначити, що частина перша статті 43 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" містить перелік документів, з якого неможливо однозначно та вичерпно встановити усі конкретно визначені документи (назви таких), до яких товариство зобов`язано надати доступ його учаснику/учасникам (засновнику/засновникам), адже деякі з пунктів є загальною назвою пакета документів (зокрема, але не виключно, документи звітності; документи бухгалтерського обліку), а деякі з них взагалі є відсилочними нормами (зокрема, «інші документи, передбачені законодавством, статутом товариства, рішеннями загальних зборів учасників, наглядової ради та виконавчого органу товариства»).

Одержання учасником господарського товариства інформації про діяльність товариства у порядку, встановленому установчим документом та законом, є необхідним для реалізації таким учасником своїх корпоративних прав, зокрема правомочностей на участь в управлінні господарською організацію.

Таким чином, внаслідок невиконання господарським товариством свого обов`язку з надання учаснику господарського товариства на його вимогу інформації про діяльність товариства у порядку, встановленому установчим документом та законом, можуть бути визнані порушеними як право учасника товариства на інформацію, так і його корпоративні права. Наведену правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 21.01.2020 у справі №906/157/19, від 21.01.2020 у справі №906/157/19, від 03.12.2020 у справі №910/13808/19, від 24.12.2020 у справі №911/73/20.

У даній категорії спорів для задоволення позову про зобов`язання товариства надати учаснику документи, які товариство зобов`язане йому надати, суд має встановити наявність відмови товариства у наданні документів та врахувати здійснення або нездійснення самим учасником товариства конкретних дій для отримання запитуваних документів.

Як встановлено судами у цій справі, 02.04.2025 позивачем було направлено на адресу ТОВ «КОМПАНІЯ БІМ-1» вимоги про:

1) надання належним чином засвідчених копій податкової звітності Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ БІМ-1»;

2) перелік основних засобів (земельні ділянки, будівлі, споруди, машини, обладнання, транспортні засоби, інструменти, прилади інвентар) Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ БІМ-1», з визначенням їх балансової вартості станом на 31 грудня 2024 року, копії документів на основні засоби на підставі яких вони були зараховані на баланс товариства.

Копії усіх документів позивач просив надіслати на адресу: 79032, Львівська область, Львівськоий район, місто Львів, вулиця Лисинецька, будинок 4 квартира 89 у встановлений законом 10-ти денний строк з дня отримання даної вимоги.

Направлення вказаних вимог підтверджується описами вкладення від 02.04.2025, накладними про відправлення №№537, 253 та квитанціями.

Вимоги були надіслані на юридичну адресу ТОВ «КОМПАНІЯ БІМ-1»: 79034, м. Львів, вул. Навроцького, будинок 4 та повернулися неврученими позивачу (відправнику) 23.04.2025 з відміткою причин повернення «Закінчення встановленого терміну зберігання».

Як встановлено судами та не заперечується відповідачем, останнім у порушення вимог чинного законодавства запитувані позивачем документи не надано.

Суд апеляційної інстанції оцінює критично доводи апелянта про те, що позивачу було відомо про неотримання ТОВ «КОМПАНІЯ БІМ-1» запитів про надання затребуваних документів, у зв`язку з повернення поштової кореспонденції відправнику.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, місцезнаходженням ТОВ «КОМПАНІЯ БІМ-1» є 79034, м. Львів, вул. Навроцького, будинок 4. Саме за вказаною адресою позивачем було направлено вимогу про надання копій затребуваних документів, про що свідчить наявні у матеріалах справи описи вкладення.

Слід звернути увагу на те, що ст. 39 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" встановлює, що директор здійснює управління поточною діяльністю товариства. До його компетенції належить вирішення всіх питань, пов`язаних з управлінням поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників та наглядової ради товариства. Директор може діяти від імені товариства без довіреності.

Частина 4 ст. 43 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" встановлює обов`язок Товариства забезпечити кожному учаснику доступ до документів, а ч. 5 ст. 43 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" конкретизує, що виконавчий орган зобов`язаний протягом 10 днів з дня надходження вимоги надати учаснику копії документів.

З огляду на таке, направлення вимоги на юридичну адресу товариства, за місцезнаходження останнього узгоджується із положеннями чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Колегія суддів також зауважує, що у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, а також Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б та від 18.03.2021 у справі №911/3142/19, зокрема, містяться висновки, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, позивача.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідач не був позбавлений можливості виконати вимоги позивача й після його звернення з позовною заявою до суду, однак таких дій не вчинив.

Судом апеляційної інстанції не беруться до уваги доводи апелянта щодо несплати позивачем внеску у статутний капітал, оскільки такі обставини не є предметом спору у цій справі.

На підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ненадання відповідачем запитуваної учасником товариства інформації (ненадання копій відповідних документів) порушує права та законні інтереси учасника товариства, тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 276 ГПК України).

На підставі викладеного колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 23.09.2025 у справі № 914/1626/25 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Судові витрати в суді апеляційної інстанції.

Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (ч. 14 ст. 129 ГПК України), тому сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія БІМ-1» б/н від 20.10.2025 (вх. суду від 20.10.2025 № 01-05/3058/25) - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 23.09.2025 у справі № 914/1626/25 - залишити без змін.

3. Судовий збір за перегляд справи у суді апеляційної інстанції - покласти на скаржника.

4. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.

5. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Головуючий суддя Т.Б. Бонк

суддя С.М. Бойко

суддя Г.Г. Якімець