УХВАЛА

м. Київ

05.03.2026Справа № 910/14114/25
Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Комбінат Плюс" від 23 лютого 2026 року про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в справі № 910/14114/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Стерео Плаза Груп" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комбінат Плюс" про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном,

без виклику представників сторін,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2025 року Товариства з обмеженою відповідальністю "Стерео Плаза Груп" (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комбінат Плюс" (далі - Комбінат) про зобов`язання останнього усунути перешкоди в користуванні позивачем нерухомим майном шляхом надання доступу до приміщення, загальною площею 6 514,3 м2, яке знаходиться на першому поверсі будівлі літери "А" за адресою: місто Київ, проспект Валерія Лобановського, будинок 119-А, зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25 січня 2019 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Шевченко Д.Г., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, номер запису про право власності: 30006303, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав: 000 (далі - спірне нерухоме майно), для його використання та експлуатації.

Разом із позовною заявою Товариство подало заяву від 13 листопада 2025 року, у якій просило суд забезпечити пред`явлений ним позов шляхом: заборони Комбінату та будь-яким іншим особам, окрім позивача, вчиняти будь-які дії щодо передачі в користування (оренду, суборенду, найм, піднайм тощо) спірного нерухомого майна; заборони усім органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав у відповідності до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" - суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які дії щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо набуття, зміни чи припинення речових прав на нерухоме майно (права користування, оренди, суборенди, найму, піднайму тощо) щодо спірного нерухомого майна; заборони Комбінату та будь-яким іншим особам, окрім Товариства, вчиняти будь-які дії щодо користування спірним нерухомим майном. Ухвалою суду від 13 листопада 2025 року в задоволенні вищевказаної заяви Товариства відмовлено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17 листопада 2025 року відкрито провадження у справі № 910/14114/25, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29 січня 2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті на 19 лютого 2026 року.

19 лютого 2026 року (до початку призначеного засідання у справі) від позивача через систему "Електронний суд" надійшло клопотання від 18 лютого 2026 року про закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19 лютого 2026 року провадження у справі № 910/14114/25 було закрито та повернуто Товариству з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.

У період з 23 лютого 2026 року по 27 лютого 2026 року суддя Павленко Є.В. перебував у відпустці.

24 лютого 2026 року через систему "Електронний суд" від Комбінату надійшла заява від 23 лютого 2026 року про стягнення з позивача на користь відповідача понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 64 000,00 грн на підставі частини 5 статті 130 ГПК України.

25 лютого 2026 року через систему "Електронний суд" від Товариства надійшли заперечення від 24 лютого 2026 року на вищевказану заяву Комбінату. На думку позивача, правові підстави для стягнення з нього понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу відсутні, оскільки спір між сторонами, який припинив своє існування після відкриття провадження у даній справі, виник саме внаслідок неправомірної поведінки Комітету. При цьому, скасування ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 25 грудня 2025 року в справі № 761/52226/25 накладеного ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 26 червня 2023 року в справі № 752/6457/22 арешту на приміщення, загальною площею 6 514,3 м2, розташоване на першому поверсі будівлі літера "А" за адресою: місто Київ, проспект Валерія Лобановського, будинок 119-А, - та передача вказаного майна в управління Агентству, є наслідком саме активних і правомірних дій позивача, спрямованих на поновлення своїх порушених прав та інтересів. Обґрунтованість дій позивача щодо подання заяви про закриття провадження у даній справі також підтверджується ухвалою Господарського суду міста Києва від 19 лютого 2026 року, якою задоволено відповідне клопотання Товариства та закрито провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України у зв`язку з відсутністю предмета спору. Вказане судове рішення набрало законної сили в установленому законом порядку. Крім того, заявлені до стягнення з позивача витрати Комбінату на професійну правничу допомогу адвоката є завищеними, не мають характеру необхідних і не відповідають заявленому у відзиві попередньому орієнтовному розрахунку таких витрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 2 березня 2026 року вказана заява Комбінату була прийнята до розгляду судом. Цією ж ухвалою вирішено проводити розгляд вказаної заяви без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Враховуючи належне повідомлення учасників справи про розгляд вказаної заяви Комбінату, беручи до уваги відсутність будь-яких клопотань сторін, в яких останні заперечували проти розгляду даної заяви відповідача по суті, а також зважаючи на наявність у матеріалах справи всіх документів та доказів, необхідних для повного, всебічного та об`єктивного її розгляду, суд дійшов висновку про вирішення вказаної заяви Комбінату за наявними у матеріалах справи № 910/14114/25 документами.

Відповідно до частини 5 статті 130 ГПК України в разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У випадках, встановлених частинами 3-5 цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову в зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини 8 статті 129 цього Кодексу (частина 6 статті 130 ГПК України).

Приписи частини 5 статті 130 ГПК України є проявом реалізації правила відшкодування судових витрат у випадку, коли судове вирішення спору по суті не відбулося і відсутня сторона, на користь якої ухвалене судове рішення. Оскільки норма частини 5 статті 130 ГПК України не встановлює конкретні критерії для оцінки дій позивача на предмет обґрунтованості/необґрунтованості, то таку оцінку слід проводити суду у кожній справі окремо, відповідно до встановлених обставин перебігу спірних правовідносин.

Аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду від 26 травня 2022 року в справі № 905/460/21.

Стороні/особі, що заявляє про компенсацію здійснених нею витрат внаслідок необґрунтованих дій іншої сторони, необхідно довести, які саме необґрунтовані дії іншої сторони були вчинені в ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяла ця сторона недобросовісно; чи недобросовісна сторона мала на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів іншої сторони; чи були дії недобросовісної сторони умисні й чим це підтверджується тощо.

Аналогічна правова позиці викладена в постановах: Великої Палати Верховного Суду від 8 грудня 2024 року в справі № 921/357/20, Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду: від 18 червня 2019 року в справі № 922/3787/17, від 24 березня 2021 року в справі № 922/2157/20, від 21 січня 2020 року в справі № 922/3422/18, від 26 квітня 2021 року в справі № 910/12099/17, від 19 квітня 2021 року в справі № 924/804/20.

Як вбачається з заяви Комбінату, необґрунтованість дій позивача в даній справі полягала у зверненні до суду з необґрунтованим і безпідставним позовом, а також подальшою подачею позивачем заяви про закриття провадження у цій справі в зв`язку з відсутністю предмета спору.

Проте спір у даній справі по суті судом не вирішувався, у зв`язку з чим останній позбавлений можливості встановити обґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог, відповідність їх приписам чинного законодавства та фактичним обставинам справи. При цьому, необґрунтованість заявлених позовних вимог не є підставою для кваліфікації дій позивача як "необґрунтованих" у розумінні приписів частини 5 статті 130 ГПК України.

Судом врахована правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду від 25 квітня 2024 року в справі № 903/1079/23, у якій зазначено, що: "необґрунтованість дій позивача" не є тотожнім таким поняттям як "зловживання правом", "неправомірність дій" або ж "встановлення того, що спір виник внаслідок необґрунтованих дій позивача". Верховний Суд виходить з того, що "необґрунтовані дії позивача" також не тотожні поняттю "необґрунтований позов", адже законодавець свідомо визначив саме підставу як дію позивача і яка/які є необґрунтованими, а не заяву по суті спору - позов".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19 лютого 2026 року, яка набрала законної сили в установленому законом порядку, провадження у даній справі було закрито саме на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України.

У свою чергу, представник відповідача в судовому засіданні 19 лютого 2026 року не заперечував проти закриття провадження у справі на підставі вищевказаної норми Кодексу - у зв`язку з відсутністю предмета спору, та поклав вирішення відповідної заяви позивача на розсуд суду.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року в справі № 13/51-04 викладено правовий висновок, згідно з яким закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України можливе виключно у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина має наслідком відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

Відтак, враховуючи підстави закриття провадження у даній справі, суд дійшов висновку про те, що спір у цій справі виник між сторонами до звернення позивача до суду з позовом і припинив своє існування після відкриття провадження у справі, що представниками сторін у судовому засіданні не заперечувалося. Наведене свідчить про те, що дії позивача при зверненні до суду з відповідною заявою не суперечили приписам чинного ГПК України та відповідали обсягу процесуальних прав, наданому вказаній стороні.

Отже, наведені Комбінатом підстави для відшкодування на його користь судових витрат на професійну правничу допомогу не підтверджують того, що Товариство діяло недобросовісно, пред`явивши позов, систематично протидіяло правильному вирішенню спору, мало протиправну мету.

Обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень (частина 1 статті 74 ГПК України).

Будь-які докази на підтвердження вчинення позивачем інших умисних недобросовісних дій, спрямованих на ущемлення прав та інтересів відповідача, у матеріалах справи відсутні, й Комбінатом до суду не були подані.

Відтак, суд дійшов висновку про те, що правові підстави для стягнення з Товариства понесених Комбінатом судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи, на підставі частини 5 статті 130 ГПК України відсутні.

У зв`язку з цим заява Комбінату від 23 лютого 2026 року про стягнення з позивача на користь відповідача понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 64 000,00 грн є необґрунтованою, а відтак задоволенню не підлягає.

Інші доводи, на які посилалися учасники справи під час розгляду даної заяви Комбінату, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги, як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду щодо відмови в задоволенні цієї заяви.

Керуючись статтями 80, 86, 123, 124, 126, 129, 130, 233, 234 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Комбінат Плюс" від 23 лютого 2026 року про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в справі № 910/14114/25 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання ухвали: 5 березня 2026 року.

Суддя Є.В. Павленко