ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"03" березня 2026 р. м. Ужгород Справа № 907/882/22

Суддя Господарського суду Закарпатської області Лучко Р.М.,

розглянувши заяву представника відповідача фізичної-особи підприємця Грицик Лариси Олексіївни від 28.02.2026 (вх. № 02.3.1-02/1915/26 від 02.03.2026)

про відвід судді Лучка Романа Михайловича від розгляду справи № 907/882/22

за заявою позовом Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради

до відповідача Фізичної особи-підприємця Грицик Лариси Олексіївни

про стягнення 279 829,39 грн

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 року Департамент звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Грицик Л. О. про стягнення 279 829,39 грн заборгованості з орендної плати за договором від 18.02.2014 № 1691/1 оренди земельної ділянки площею 1,2617 га, яка знаходиться в м. Ужгороді на вул. Електрозаводській, 35, кадастровий номер :34:001:0228. Позов мотивовано неналежним виконанням ФОП Грицик Л.О. з 01.01.2020 до 31.12.2020 (включно) зобов`язань зі сплати орендної плати за Договором з урахуванням додаткової угоди від 30.10.2018.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 03 березня 2023 року у справі № 907/882/22 (суддя Пригуза П. Д.), залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 24 жовтня 2024 року задоволено позовні вимоги повністю та стягнуто з відповідача 279 829,39 грн заборгованості за Договором за період січень - грудень 2020 року та 4200,00 грн витрат зі сплати судового збору.

Надалі, постановою Великої Палата Верховного Суду від 15 жовтня 2025 року задоволено касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Грицик Лариси Олексіївни, скасовано рішення Господарського суду Закарпатської області від 03 березня 2023 року та постанову Західного апеляційного господарського суду від 24 жовтня 2024 року у справі № 907/882/22, а справу № 907/882/22 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 907/882/22 визначено головуючого суддю Андрейчука Л.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 жовтня 2025 року.

Ухвалою від 28 жовтня 2025 року суд прийняв справу № 907/882/22 до провадження, постановив здійснювати її розгляд в порядку загального позовного провадження та призначив підготовче засідання у справі на 04 грудня 2025 року.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 11 листопада 2025 року задоволено самовідвід судді Господарського суду Закарпатської області Андрейчука Любомира Вікторовича від розгляду справи № 907/882/22.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 907/882/22 визначено головуючого суддю Лучка Р.М., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 листопада 2025 року.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 14 листопада 2025 року суд прийняв справу № 907/882/22 до провадження та призначив підготовче засідання на 09 грудня 2025 року.

28 листопада 2025 року до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив на позов від 28.11.2025 з долученими клопотанням про прийняття доказу, а саме висновку експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 20.04.2017 №8947/16-41, а також клопотанням про прийняття таких доказів: копії листа ВП «Ужгородської дистанції колії» Державного територіально-галузевого об`єднання «Львівська залізниця» від 11.10.2013 №1276; копії наказу заступника генерального директора Укрзалізниці Науменка П.П. № 218-ЦЗ/од від 04.09.2013; - копії Додатку до наказу Укрзалізниці; копії наказу начальника Львівської залізниці Піха Б.П. № Н-08/231 від 19.09.2013; копії інвентарної картки обліку основних засобів ДТГО «Львівська залізниця» Відокремлений підрозділ «Ужгородська дистанція колії» щодо об`єкта «Верхня будова під`їздної колії на лісоторговий склад №1З ст. Доманинці», бухгалтерський запис (1963-2013 р.р.), копії листа Ужгородської міської ради від 05.01.2024 №5731/03-17.

09 грудня 2025 року від позивача через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшла відповідь на відзив від 08.12.2025 з долученими доказами надіслання копії такої заяви по суті спору представнику відповідача до Електронного кабінету користувача ЄСІТС, а також заява/письмові пояснення від 09.12.2025.

У підготовчому засіданні 09 грудня 2025 року, за участю представників позивача та відповідача, суд оголосив перерву до 13 січня 2026 року зважаючи на відповідне клопотання представника відповідача з метою забезпечення можливості подання заперечення на відповідь на відзив.

15 грудня 2025 року представник відповідача подала до суду через систему «Електронний суд» заяву/ заперечення на відповідь на відзив.

07 січня 2026 року до суду від представника відповідача в електронній формі через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшло клопотання про витребування доказів.

13 січня 2026 року до початку підготовчого засідання позивач подав до суду через систему «Електронний суд» заяву, якою заперечує щодо задоволення клопотання про витребування доказів.

Ухвалою від 13 січня 2026 року суд продовжив строк підготовчого провадження у справі № 907/882/22 на тридцять днів, клопотання відповідача від 07.01.2026 про витребування доказів задовольнив частково та витребував в Ужгородської міської ради Технічну документацію по нормативно грошовій оцінці земель населеного пункту міста Ужгорода Ужгородської міської ради, затвердженої рішенням Ужгородської міської ради №1398 від 14.07.2014 року.

Також зазначеною ухвалою суд відклав підготовче засідання у справі на 10 лютого 2026 р.

У судовому засіданні 10 лютого 2026 року судом була оголошена перерва до 26 лютого 2026 року о 14:00 год.

16 лютого 2026 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшла заява, у якій надає пояснення щодо Технічної документації по нормативно грошовій оцінці земель населеного пункту міста Ужгорода Ужгородської міської ради, затвердженої рішенням Ужгородської міської ради №1398 від 14.07.2014 року.

Ухвалою від 26 лютого 2026 року суд постановив закрити підготовче провадження та призначити судовий розгляд справи по суті на 02 квітня 2026 р.

28 лютого 2026 року через систему «Електронний суд» надійшла заява від 28.02.2026 представника відповідача фізичної-особи підприємця Грицик Лариси Олексіївни адвоката Лесько Алли Олексіївни про відвід судді.

Заява про відвід судді Лучка Р.М. від розгляду справи №907/882/22 обґрунтовується тим, що 26 лютого 2026 року суддею у судовому засіданні оголошено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 02 квітня 2026 року,

Заявник зазначає, що предметом дослідження у даній справі є питання законності рішення міської ради про затвердження нормативної грошової оцінки земель. Тому, на переконання представника відповідача, оскільки суд має надати оцінку акту органу місцевого самоврядування (Рішенню №1398), це впливатиме на права та обов`язки Ужгородської міської ради, яка не є стороною у справі.

Представник відповідача наголошує, що всупереч вимогам статті 50 ГПК України суд на стадії підготовчого провадження не залучив Ужгородську міську раду до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

На переконання заявника, такі процесуальні дії суду, а саме передчасне закриття підготовчого провадження без вирішення питання про залучення до участі у справі Ужгородської міської ради як третьої особи, свідчать про наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді при розгляді цієї справи.

Розглянувши вказану заяву про відвід судді Лучка Р.М. від розгляду даної справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 7 ст. 39 ГПК України визначено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

За приписами ст. 35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 36 цього Кодексу, яка врегульовує питання недопустимості повторної участі судді у розгляді справи. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

За приписами ч. 3 ст. 38 ГПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра складу суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У той же час, з метою усунення побоювань та сумнівів заявника відводу щодо незалежності, безсторонності, неупередженості та об`єктивності судді, беручи до уваги акцентований заявником намір в обов`язковому порядку розгляду заявленого судді відводу складом суду відмінним від того, що розглядає справу №907/882/22, суд з метою забезпечення реалізації принципу верховенства права, реалізації права на справедливий суд відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та виконання завдання господарського судочинства відповідно до ст. 2 ГПК України, вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається із поданої представником відповідача заяви про відвід судді Лучка Р.М. від розгляду справи № 907/882/22, така не містить доказів, які свідчать про упередженість або необ`єктивність судді, що, у свою чергу, суперечить приписам ст. 74 ГПК України, за якими на кожного учасника судового процесу покладений обов`язок доведення тих обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Підставою для подання представником відповідача даної заяви про відвід судді Лучка Р.М. від розгляду справи № 907/882/22 фактично стала незгода з процесуальними рішеннями суду щодо закриття підготовчого провадження та незалучення Ужгородської міської ради як третьої особи.

Наведені аргументи заявника стосовно упередженості судді, його заінтересованості у розгляді даної справи, суд вважає необґрунтованими та такими, що суперечать положенням частини 3 статті 38 Господарського процесуального кодексу України.

Суд зазначає, що в матеріалах справи №907/882/22 відсутні будь-які клопотання представника відповідача про залучення до участі у справі третіх осіб, зокрема Ужгородської міської ради. Протягом усього підготовчого провадження заявник не ініціював перед судом дане питання, що свідчить про відсутність з боку суду ігнорування процесуальних звернень сторони з даного приводу.

Позатим, доводи заявника про необхідність залучення Ужгородської міської ради як третьої особи через призму виконання вказівок Великої Палати Верховного Суду у цій справі критично оцінюються судом, оскільки участь у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору процесуальним законом пов`язується з наявністю в такої особи прав або обов`язків на які може вплинути судове рішення з визначеного позивачем предмета спору, а відтак, з огляду на предмет та підставу позовних вимог в цій справі (стягнення заборгованості за договором оренди) оцінка судом нормативної грошової оцінки земельної ділянки на предмет можливості її застосування у спірних правовідносинах не свідчить про наявність та/або виникнення в Ужгородської міської ради безпосередніх прав та обов`язків стосовно предмету спору у даній справі до будь-якої із сторін у справі.

Водночас, кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону (ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій та статус суддів»).

Виходячи із загальних засад здійснення судочинства, визначених положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а наявність безсторонності повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду.

Згідно з ч. 3 ст. 38 ГПК України відвід повинен бути вмотивованим. Отже, у відводі судді заявник має конкретизувати фактичні обставини (з наданням конкретних доказів), які підтверджують наявність підстав для відводу. Не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Газета Україна-центр» проти України» наголошував, що презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного.

Не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними та допустимими доказами.

Таким чином, суд констатує, що наведені заявником підстави відводу судді не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами щодо обґрунтованості сумнівів у неупередженості та об`єктивності судді, не узгоджуються із підставами, наведеними у ст. 35 ГПК України. У зазначеній нормі закону визначено перелік підстав для відводу судді, зокрема, що суддя не може брати участь в розгляді справи, якщо, зокрема, є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді об`єктивно відсутні та такі й не зазначені заявником в заяві від 28.02.2026 про відвід судді, а обставини з якими боржник пов`язує необхідність відводу судді ґрунтуються виключно на незгоді з процесуальними рішеннями судді в справі №907/882/22, що за змістом ч. 4 ст. 35 ГПК України не може бути підставою для відводу.

Таким чином, необґрунтованими суд вважає заявлені підстави відводу судді від розгляду справи щодо порушення, на думку представника відповідача, порядку проведення підготовчого засідання, а мотиви відводу полягають у незгоді з рішенням суду про закриття підготовчого провадження та призначення судового розгляду по суті.

З огляду на викладені положення чинного господарського процесуального законодавства приходжу до висновку про необґрунтованість відводу судді Лучка Р.М., заявленого представником відповідача фізичної-особи підприємця Грицик Лариси Олексіївни адвокатом Лесько А.О.

Відповідно до приписів ст. 39 ГПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Частиною 3 ст. 39 ГПК України передбачено, що якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до ч. 7 ст. 39 ГПК України питання про відвід вирішується невідкладно. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Згідно ч. 8 ст. 39 ГПК України, суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи.

За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу (ч. 11 ст. 39 ГПК України).

Отже, суд зазначає, що за суб`єктивним критерієм суддя Лучко Р.М. у даній справі за участю заявника є суб`єктивно вільний від особистих прихильностей та упереджень, не має з сторонами та їх представниками, а також іншими особами, в тому числі й з колегами, відносин, які могли би завадити всебічному, повному та об`єктивному розгляду справи, у справі №907/882/22, не допускав поведінки, яка давала би привід сумніватися у неупередженості або безсторонності судді.

Щодо об`єктивного критерію, слід зазначити, що суддею Лучко Р.М. 26 лютого 2026 року постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення судового розгляду справи по суті на 02 квітня 2026 р.

У ході проведення підготовчого засідання у справі судом неодноразово розглядалися та вирішувалися клопотання учасників справи, зокрема й заявника, а порядок розгляду означених клопотань та результати такого розгляду відповідно до змісту ухвал суду в даній справі виключає наявність сумнівів в безсторонності судді щодо розгляду вказаної господарської справи.

Оцінивши зазначені вище доводи заявника, суд дійшов висновку, що такі не свідчать про наявність об`єктивних або суб`єктивних підстав передбачених ст. 35 ГПК України для відводу суду, а відтак - суд вважає заяву явно необґрунтованою.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, у контексті об`єктивного критерію... окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі Газета Україна-Центр проти України, no. 16695/04, від 15.07.2010).

Отже враховуючи, що заявлений відвід судді Лучку Р.М. суд вважає необґрунтованим, то на виконання приписів ч. 3 ст. 39 ГПК України, питання об`єктивного критерію, зокрема, чи можна вважати заявлені представником відповідача фізичної-особи підприємця Грицик Лариси Олексіївни адвокатом Лесько А.О., аргументи щодо недовіри до судді Лучка Р.М. об`єктивно обґрунтованими має вирішити суддя, який не розглядає цю справу.

Керуючись ст. ст. 32, 35, 38, 39, 42, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відвід судді Лучка Романа Михайловича від розгляду справи № 907/882/22 вважати необґрунтованим.

2. Звернутись до керівника апарату Господарського суду Закарпатської області з метою визначення автоматизованою системою документообігу суду складу суду для розгляду заяви про відвід судді Лучка Романа Михайловича від розгляду справи №907/882/22 в порядку статті 32 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили у відповідності до ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та не може бути оскаржена в апеляційному порядку згідно ст. 255 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Р.М. Лучко