РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.02.2026Справа № 910/15366/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариств «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (вул. Січових Стрільців, 40, м. Київ, 04053; ідентифікаційний код 20782312)

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» (вул. Володимирська, буд.69, м. Київ, 01033; ідентифікаційний код 19350062)

про стягнення 80 000 грн,

без виклику представників учасників справи,

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції Позивача

До Господарського суду міста Києва звернулось Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі за текстом - ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», Позивач) з позовом до Приватного акціонерного товариств «Страхова компанія «Інтер-Поліс» (далі за текстом - ПрАТ «СК «Інтер-Поліс», Відповідач) про стягнення 80 000 грн страхового відшкодування в порядку суброгації.

В обґрунтування заявлених вимог Позивач зазначає, що ним за договором добровільного страхування наземних транспортних засіб № АМ.10675567 від 21.02.2022 здійснено виплату суми страхового відшкодування за пошкоджене майно внаслідок неправомірних дій страхувальника Відповідача в силу чого до нього у порядку статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» перейшло право вимоги до Відповідача (відповідальної особи за спричинену шкоду).

2. Стислий виклад позиції Відповідача

Заперечуючи щодо задоволення заявлених вимог Відповідач зазначає, що Позивач не отримав згоду Відповідача на проведення ремонту пошкодженого транспортного засобу та позбавив Відповідача можливості в порядку, визначеному статтями 33, 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначити розмір такої шкоди.

При цьому, власник та страховик до якого перейшло право вимоги в порядку статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не зверталися до страховика винуватця ДТП.

Крім того, Позивачем при здійсненні розрахунку не враховано коефіцієнт фізичного зносу, помилково враховано суму ПДВ при виплаті суми страхового відшкодування, а Позивачем пропущено річний строк на звернення з заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку з чим у Відповідача відсутні підстави для проведення виплати.

3. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

06.01.2026 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву.

12.01.2026 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Між Позивачем (Страховик) та ОСОБА_1 (Страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засіб № АМ.10675567 від 21.02.2022, предметом якого визначено - майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Honda CR-V, державний номер НОМЕР_1 (далі за текстом - Договір).

Строк дії Договору: з 22.02.2022 по 21.02.2023.

31.01.2023 у м. Львів сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Honda CR-V, державний номер НОМЕР_1 та транспортного засобу ВАЗ 217230, державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована за полісом № ЕР/211183174 Відповідачем (ліміт за шкоду майну - 160 000 грн та 0 грн - франшиза).

В результаті дорожньо-транспортної пригоди 31.01.2023 пошкоджено застрахований автомобіль Honda CR-V, державний номер НОМЕР_1 , а учасниками ДТП оформлено повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (далі за текстом - Європротокол).

Європротокол від 31.01.2023 наявний в матеріалах справи, в пункті 14 якого водієм транспортного засобу ВАЗ 217230, державний номер НОМЕР_2 визнано свою вину.

Страхувальник повідомив Позивача про ДТП та 01.02.2023 звернувся до Позивача із заявою про настання випадку, що має ознаки страхового.

Згідно рахунку ТОВ «Арія Моторс» № М000018379 від 22.02.2023 відновлювальна вартість пошкодженого автомобіля Honda CR-V, державний номер НОМЕР_1 склала 86 087, 77 грн.

На підставі страхового акту № 25476/1 від 21.02.2022 Позивачем виплачено на користь ТОВ «Арія Моторс» 80 000 грн (без ПДВ).

Позивач зазначає, що ним в силу положень статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» до нього перейшло право вимоги в межах виплаченої за договором страхування суми в розмірі 80 000 грн.

З матеріалів справи вбачається, що Позивач звертався до Відповідача із вимогою в порядку суброгації № 32079/25476/1 (вих № 14290/р від 04.08.2023) відшкодувати суму 80 000 грн, яка залишена стороною Відповідача без задоволення.

Відповідачем не спростовано факту направлення такої вимоги Позивачем засобами електронного зв`язку на адресу: «».

Заперечення Відповідача по суті заявлених вимог обґрунтовуються наступним:

- при розрахунку суми страхового відшкодування Позивачем не застосовано коефіцієнт фізичного зносу;

- Позивачем порушено порядок визначення розміру шкоди передбаченого нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»;

- Позивач позбавив Відповідача можливості в порядку визначеному статтями 33 та 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» належним чином визначити розмір шкоди, зокрема, Позивач не звертався до Відповідача щодо огляду пошкодженого транспортного засобу, також не було надано фото пошкодженого транспортного засобу;

- станом на дату звернення з позовом до суду Позивачем пропущено річний строк на подачу заяви про виплату страхового відшкодування.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Суд зазначає, що нормативно правові акти, які застосовано при ухваленні даного рішення використовуються в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (тут і надалі в редакції документу № 1961-IV) передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

За приписами статті 27 Закону України «Про страхування» (№ 85/96-ВР) та статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

Згідно з абзацу 3 пункту 2.11 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України «Про Правила дорожнього руху» № 1306 від 10.10.2001, визначено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортних засобів, зазначених у чинному договорі страхування цивільно-правової відповідальності, за умови експлуатації таких транспортних засобів особами, відповідальність яких застрахована, відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за умови досягнення згоди водіїв таких транспортних засобів щодо обставин скоєння дорожньо-транспортної пригоди, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та у разі складення такими водіями спільного повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду відповідно до встановленого Моторним (транспортним) страховим бюро зразка, водії таких транспортних засобів після складення ними зазначеного повідомлення звільняються від обов`язків, передбачених підпунктами "д" - "є" пункту 2.10 цих Правил.

Відповідно до пункту 33.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.

У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

З наявного в матеріалах справи Європротоколу вбачається, що останнє є заповненим обома учасниками дорожньо-транспортної пригоди у відповідних частинах, що стосуються інформації про транспортний засіб А (ВАЗ 217230, державний номер НОМЕР_2 ) та транспортний засіб В (Honda CR-V, державний номер НОМЕР_1 ), зазначено у відповідних пунктах дату, час та місце дорожньо-транспортної пригоди, наявна схема дорожньо-транспортної пригоди, визначені обставини дорожньо-транспортної пригоди для пояснення цієї схеми. Крім того, у повідомленні міститься інформація про наявність полісів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та вина водія автомобіля ВАЗ 217230, державний номер НОМЕР_2 .

Отже, враховуючи вищенаведене, беручи до уваги приписи чинного законодавства, суд приймає Європротокол як належний доказ настання 31.01.2023 ДТП за участю вказаних вище транспортних засобів, яка сталася з вини водія автомобіля ВАЗ 217230, державний номер НОМЕР_2 , про що зазначено в пункті 14 даного Європротоколу.

Виходячи із доказів, які наявні в матеріалах справи, судом встановлено, що до Позивача перейшло право вимоги до страховика винної особи (Відповідача) за полісом № ЕР/211183174 в розмірі суми 80 000 грн, яку Позивачем попередньо відшкодовано потерпілій особі шляхом перерахування на рахунок СТО.

Спростовуючи заперечення Відповідача суд зазначає наступне.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.07.2018 у справі № 924/675/17 та від 25.07.2018 у справі № 922/4013/17.

Суд звертає увагу сторін, що реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.07.2018 у справі № 922/4013/17.

Пунктами 5.1, 5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, яка затверджена Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за № 1074/8395 (далі - Методика) визначено, що технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. У разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату.

Однак, суд зазначає, що посилання Відповідача на ту обставину, що його не повідомили про огляд пошкодженого транспортного засобу, не може бути підставою для не виплати суми страхового відшкодування, оскільки Методикою не передбачено обов`язковість виклику страховика за договором обов`язкового страхування для огляду КТЗ.

Так само і не закріплено обов`язку Позивача та його Страхувальника повідомляти Відповідача про настання ДТП із надсиланням фото, а вказаний Відповідачем порядок більше стосується його правовідносин з його Страхувальником.

Згідно пункту 33.3 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.

Докази звернення Відповідача до Позивача з намірами здійснити огляд пошкодженого автомобіля матеріали справи не містять.

Що стосується необхідності застосування коефіцієнту фізичного зносу при розрахунку суми відшкодування, суд зазначає, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 19.02.2020 застрахований Позивачем автомобіль 2016 року випуску, а тому згідно пункту 7.38 Методики значення коефіцієнта фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю.

Відповідачем не доведено наявність випадків, визначених пунктом 7.39 Методики в силу чого такі заперечення є безпідставними та необґрунтованими.

Відтак, зазначені Відповідачем у відзиві обставини не можуть бути підставою для не виплати суми страхового відшкодування Позивачу в порядку суброгації, який на законних підставах набув право вимоги в результаті виконання умов договору добровільного страхування.

Зазначені вище доводи та аргументи Відповідача є спростованими, а заявлена до стягнення сума є обґрунтованою.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Враховуючи те, що Позивачем виплачено суму страхового відшкодування за шкоду спричинену страхувальником Відповідача та з огляду на перехід до Позивача права вимоги до Відповідача, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на Відповідача.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариств «Страхова компанія «ПЗУ Україна» - задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» (вул. Володимирська, буд.69, м. Київ, 01033; ідентифікаційний код 19350062) на користь Приватного акціонерного товариств «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (вул. Січових Стрільців, 40, м. Київ, 04053; ідентифікаційний код 20782312) суму страхового відшкодування - 80 000 (вісімдесят тисяч) грн та судовий збір - 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 23.02.2026

Суддя Антон ПУКАС