УХВАЛА

02 березня 2026 року

м. Київ

cправа № 909/1062/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Вронська Г.О. - головуюча, Губенко Н.М., Кондратова І.Д.

перевіривши матеріали касаційної скарги Івано-Франківського обласного центру зайнятості

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області Горпинюк І.Є. )

від 28.10.2025

та на постанову Західного апеляційного господарського суду (Кравчук Н.М., Зварич О.В., Скрипчук О.С.)

від 12.01.2026

у справі за позовом: Івано-Франківського обласного центру зайнятості

до Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат"

про стягнення коштів мікрогранту в розмірі 250000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Івано-Франківський обласний центр зайнятості (надалі - Позивач, Скаржник) звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Ситника Валентина Сергійовича (надалі - Відповідач) про стягнення 250000,00 грн.

2. Господарський суд Івано-Франківської області рішенням від 28.10.2025, залишеним без змін Західним апеляційним господарським судом постановою від 12.01.2026 у справі 909/1062/25, у задоволенні позову відмовив.

3. Скаржник, із використанням підсистеми "Електронний суд", звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28.10.2025 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 12.01.2026 у справі №909/1062/25.

4. У прохальній частині касаційної скарги Скаржник просить:

- прийняти касаційну скаргу до розгляду та відрити касаційне провадження;

- скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28.10.2025 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 12.01.2026 у справі №909/1062/25;

- прийняти нову постанову по справі та задовільнити позовні вимоги Івано-Франківського обласного центру зайнятості в повному обсязі;

- судовий збір стягнути з Відповідача.

5. Підставою касаційного оскарження Скаржник вказує главу 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та зазначає, що розгляд справи має виняткове значення для Скаржника.

6. Ознайомившись з текстом касаційної скарги Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

7. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

8. Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

9. Отже, Верховному Суду надано право використовувати процесуальний фільтр, закріплений у статті 287 ГПК України, що узгоджується з положеннями статті 129 Конституції України, завданнями та принципами господарського судочинства.

10. Пунктом 1 частини 1 статті 163 ГПК України встановлено, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

11. Згідно з частиною 5 статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу

малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

12. Згідно з частиною 7 статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

13. Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" установлено у 2025 році прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3028,00 грн.

14. Предметом спору у цій справі є стягнення 250000,00 грн, що менше, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на дату подання позову (3028,00х100=302800,00).

15. У своїй касаційній скарзі Скаржник зазначає, що розгляд справи має виняткове значення для Скаржника, оскільки немає одностайної сформованої думки і сталої судової практики щодо стягнення коштів мікрогрантів з їх отримувачів (підпункт "в" пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України).

16. Розглянувши викладені Скаржником доводи щодо наявності випадку, передбаченого підпунктом "в" пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України, Суд дійшов висновку, що твердження Скаржника про те, що касаційна скарга має виняткове значення, є непоґрунтованим з огляду на таке.

17. За загальним правилом, виняткове значення певної справи у судочинстві означає, що справа має настільки важливі правові, суспільні чи процесуальні наслідки, що вона заслуговує на розгляд вищою інстанцією, або вимагає особливої уваги до дотримання прав сторін, як у випадку порушення права на справедливий суд. Це ключовий критерій для допуску до касаційного перегляду, що виходить за рамки простого застосування права.

18. Водночас, оцінка Судом такої "винятковості" може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою. Отже особа, яка подає касаційну скаргу, має ґрунтовно довести наявність відповідних обставин у своїй касаційній скарзі. Натомість саме зазначення скаржником про те, що справа має виняткове значення для нього, без відповідного обґрунтування не може бути визнано судом автоматичною підставою, на яку поширюється дія положення підпункту "в" пункту 2 частини статті 287 ГПК України.

19. Поряд із цим доводи Скаржника не містять переконливих аргументів, які б свідчили про виняткове значення справи № 909/1062/25 для нього, а зводяться до незгоди із висновками судів попередніх інстанцій, необхідності переоцінки доказів у справі та безпосередньо пов`язані із встановленням фактичних обставин, тоді як суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина 2 статті 300 ГПК України). Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій.

20. У пункті 2 частини 3 статті 287 ГПК України встановлено, що касаційному оскарженню підлягають рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову до п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише коли скаржником буде доведено наявність передбаченого/передбачених у цій нормі випадку/випадків, що залежить виключно від обставин конкретної справи, фундаментальних обґрунтувань, оскільки в іншому випадку буде порушено принцип "правової визначеності".

21. Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку, що Скаржником не дотримано умови допуску справи з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, до касаційного оскарження, передбачені підпунктом "в" пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України.

22. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

23. З урахуванням того, що касаційна скарга подана на судові рішення у справі, ціна позову якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та відсутність обґрунтованих підстав, що підпадають під дію виключень з пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у справі №909/1062/25 за касаційною скаргою Скаржника на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28.10.2025 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 12.01.2026 згідно з пунктом 1 частини 1 статті 293 ГПК України, оскільки вона подана на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 234, 235, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 909/1062/25 за касаційною скаргою Івано-Франківського обласного центру зайнятості на рішення Господарського суду Івано-Франківського області від 28.10.2025 та

постанову Західного апеляційного господарського суду від 12.01.2026.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуюча Г. Вронська

Судді Н. Губенко

І. Кондратова