УХВАЛА

20 лютого 2026 року

м. Київ

cправа № 1008/5677/12

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Рогач Л. І. - головуючої, Мачульського Г. М., Краснова Є. В.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Астра-Земля"

на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 16.12.2025

у справі за позовом Обухівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у місті Києві та Київській області

до 1) Глевахівської селищної ради Васильківського району, 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Астра-Земля", 3) ОСОБА_1 , 4) ОСОБА_2 , 5) ОСОБА_3 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Державне підприємство "Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики Національної академії наук України",

про визнання незаконним та скасування рішення Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області, визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки і скасування їх державної реєстрації, визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельних ділянок та визнання права постійного користування землею,

ВСТАНОВИВ:

Господарський суд Київської області ухвалою від 06.11.2025, зокрема, прийняв заяву Обухівської окружної прокуратури від 27.08.2025 в частині зміни предмета позову у справі № 1008/5677/12 на витребування на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області земельних ділянок з кадастровими номерами :03:008:0111, :03:008:0110, :03:008:0115 від ТОВ "Астра-Земля", а клопотання про виключення зі складу учасників справи відповідачів - Глевахівської селищної ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , залишив без задоволення.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Астра-Земля" (далі - ТОВ "Астра-Земля", скаржник) оскаржило вказану ухвалу до Північного апеляційного господарського суду і просило її скасувати в частині прийняття судом до розгляду заяви Обухівської окружної прокуратури № 56/1-7554ВИХ-25 від 27.08.2025 в частині зміни предмета позову у справі №1008/5677/12, як таку що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і прийняти нове рішення, яким відмовити Обухівській окружній прокуратурі у прийнятті до розгляду такої заяви в частині зміни предмета позову, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 16.12.2025 апеляційну скаргу ТОВ "Астра-Земля" на ухвалу Господарського суду Київської області від 06.11.2025 з доданими до неї документами повернув без розгляду.

Суд виходив, зокрема, з того, що відповідач оскаржує ухвалу, яка відповідно до частини першої статті 255 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, оскільки у переліку ухвал, визначених частиною першою статті 255 ГПК України, як таких, що можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду, відсутня ухвала суду щодо прийняття до розгляду заяви про зміну предмета позову.

Повертаючи апеляційну скаргу, колегія суддів суду апеляційної інстанції вказала, що відповідно до частини другої статті 254 ГПК України ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Перелік ухвал, які підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, є вичерпним та наведений у статті 255 ГПК України.

Верховний Суд від ТОВ "Астра-Земля" отримав касаційну скаргу на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 16.12.2025, у якій воно просить оскаржувану ухвалу скасувати і передати справу до суду апеляційної інстанції для продовження її розгляду зі стадії відкриття провадження.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 8 частини третьої статті 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 260 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо, зокрема, скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Відповідно до частини першої статті 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції: 1) про відмову у видачі судового наказу; 2) про забезпечення доказів, відмову в забезпеченні доказів, скасування ухвали про забезпечення доказів; 3) про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову; 4) про скасування забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову, відмову у скасуванні чи заміні заходів забезпечення позову; 5) про зустрічне забезпечення, зміну чи скасування зустрічного забезпечення; 6) про повернення заяви позивачеві (заявникові); 7) про відмову у відкритті провадження у справі; 8) про передачу справи на розгляд іншого суду; 9) про відмову поновити або продовжити пропущений процесуальний строк; 10) про затвердження мирової угоди; 11) про призначення експертизи; 12) про зупинення провадження у справі; 13) про закриття провадження у справі; 14) про залишення позову (заяви) без розгляду; 15) окрема ухвала; 16) про стягнення штрафу в порядку процесуального примусу; 17) у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства; 18) про внесення, відмову у внесенні виправлень у рішення; 19) про відмову ухвалити додаткове рішення; 20) про роз`яснення чи відмову у роз`ясненні судового рішення; 21) про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами; 22) про поновлення, відмову у поновленні пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання; 23) про внесення чи відмову у внесенні виправлень до виконавчого документа, визнання чи відмову у визнанні виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 24) щодо відстрочки або розстрочки виконання рішення, ухвали, постанови, зміну способу та порядку їх виконання; 25) про розгляд скарг на рішення, дії (бездіяльність) органів Державної виконавчої служби, державного виконавця, приватного виконавця; 26) про заміну чи відмову у заміні сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження; 27) про поворот виконання чи відмову у повороті виконання; 28) про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, чи нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку; 29) щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України; 30) про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами; 31) про відмову у відкритті провадження у справі про скасування рішення третейського суду; 32) про повернення заяви про скасування рішення третейського суду; 33) про повернення заяви про видачу наказу за рішенням третейського суду без розгляду; 34) про залишення без розгляду заяви про відновлення втраченого судового провадження; 35) про відновлення чи відмову у відновленні повністю або частково втраченого судового провадження; 36) про відмову у задоволенні заяви про зобов`язання боржника подати звіт про виконання судового рішення; 37) про прийняття або відмову у прийнятті звіту боржника про виконання судового рішення.

Скаржник у цій справі оскаржував до суду апеляційної інстанції ухвалу суду першої інстанції про прийняття заяви Обухівської окружної прокуратури від 27.08.2025 в частині зміни предмета позову у справі. Однак, стаття 255 ГПК України не містить у переліку ухвал, які підлягають оскарженню окремо від рішення суду, такої ухвали.

Відповідно до частини третьої статті 255 ГПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

У касаційній скарзі підставами касаційного оскарження ухвали Північного апеляційного господарського суду про повернення апеляційної скарги скаржник зазначає порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права, зокрема, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року через необґрунтовану відмову заявникові у доступі до суду апеляційної інстанції і, таким чином, порушенні гарантій щодо рівності процесуальних можливостей сторін у процесі та справедливості, а також через неналежне обґрунтування прийнятого рішення (відсутності оцінки судом апеляційної інстанції чітких, обґрунтованих доводів апеляційної скарги щодо можливості оскарження ухвали місцевого господарського суду, мотивації суду щодо підстав їх відхилення); 2) порушення норм процесуального права, зокрема, статей 7, пункту 5 частини першої статті 42, пункту 3 частини першої статті 234, статті 236, частини першої статті 255 ГПК України через застосування норм процесуального права всупереч засадам і принципам господарського судочинства, що унеможливлює реалізацію завдання господарського судочинства, що його передбачено статтею 2 ГПК України; 3) порушення апеляційним судом принципу „jura novit curia" (суд знає закони), що виразилося у неврахуванні висновків суду касаційної інстанції щодо застосування норм права та загальних засад судочинства за аналогією закону, при вирішенні питання щодо наявності/відсутності у заявника "права на суд" в аспекті права на апеляційне оскарження ухвал місцевого господарського суду окремо від рішення суду, викладених у зазначених у касаційній скарзі постановах Верховного Суду.

З цього приводу Верховний Суд зазначає, що практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури, і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі "Станков проти Болгарії" від 12.07.2007).

Колегія суддів зазначає, що Верховний Суд неодноразово вказував, що приписи статті 255 ГПК України свідчать про те, що законодавець свідомо виокремив випадки, в яких може бути оскаржена або конкретна процесуальна дія, або така конкретна дія і відмова в її вчиненні. Зазначені процесуально-процедурні обмеження права на апеляційне оскарження деяких ухвал місцевого господарського суду окремо від остаточного рішення суду встановлено з метою ефективного здійснення правосуддя і не зменшують для сторін можливості доступу до суду апеляційної інстанції та не ускладнюють їм цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, оскільки сторони не позбавляються права на апеляційне оскарження таких проміжних ухвал місцевого господарського суду взагалі, їх право лише відтерміновується до винесення остаточного рішення у справі (наведений правовий висновок викладений, зокрема, у постановах Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 918/361/18, від 14.09.2020 у справі № 910/404/20).

Щодо посилань скаржника на висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.11.2024 у справі № 757/47946/19-ц колегія суддів зазначає, що у цій справі Суд дійшов висновку про те, що, "Перелік ухвал, на які апеляційна скарга може бути подана окремо від рішення суду, наведений у частині першій статті 353 ЦПК України (статті 255 ГПК України). Велика Палата Верховного Суду зауважує, що законодавець цілеспрямовано обмежив коло процесуальних питань, результат вирішення яких - ухвали суду - підлягають самостійному апеляційному оскарженню, з огляду на пріоритетність вирішення тих чи інших процесуальних питань. Надання учасникам судового процесу права на апеляційне оскарження всіх ухвал суду першої інстанції окремо від рішення суду незалежно від їх процесуальної суті і значення стало б передумовою для зловживання учасниками справи процесуальними правами та безпідставного затягування розгляду справи, що не відповідало б основним завданням судочинства. Водночас, на переконання Великої Палати Верховного Суду, наведений у частині першій статті 353 ЦПК України (статті 255 ГПК України) перелік судових рішень не є вичерпним: ухвала, зазначена в цій нормі процесуального права, безумовно може бути оскаржена в апеляційному порядку; за відсутності ухвали в зазначеному переліку встановленню та оцінці судом підлягає те, чи перешкоджає ця ухвала подальшому провадженню в справі та/або чи може вона бути оскаржена разом із рішенням суду (тобто чи є в особи, яка подає апеляційну скаргу, можливість поновити свої права в інший спосіб)".

У справі, що розглядається, спірною є ухвала про прийняття заяви про зміну предмета позову, однак така ухвала не перешкоджає подальшому розгляду справи, і скаржник не позбавлений можливості включити заперечення на таку ухвалу до апеляційної скарги на рішення суду.

Дослідивши оскаржуване судове рішення та надавши оцінку доводам, викладеним у касаційній скарзі Верховний Суд зазначає, що правильне застосування норм права судом апеляційної інстанції є очевидним, а аргументи, які викладені у касаційній скарзі не викликають розумних сумнівів щодо правильності їх застосування чи тлумачення.

За вказаних обставин у суду касаційної інстанції відсутні правові підстави для скасування оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини другої статті 293 ГПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Керуючись статтями 234, 235, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 1008/5677/12 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Астра-Земля" на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 16.12.2025.

2. Копію цієї ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу, а копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуюча Л. Рогач

Судді Є. Краснов

Г. Мачульський