ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про зупинення провадження у справі

"25" лютого 2026 р. Справа№ 910/1712/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Євсікова О.О.

суддів: Корсака В.А.

Алданової С.О.

за участю:

секретаря судового засідання Лукінчук І.А.,

представників сторін:

від ТОВ «ВКФ «Укрнікельхром»: Шевцов Є.В. (поза межами приміщення суду); Киселиця І.Ю. (поза межами приміщення суду) - представник арбітражного керуючого Шевцова Є.В. та ТОВ "ВКФ "Укрнікельхром";

від ТОВ «Оператор ГТС України»: Мясков О.Є. (в залі суду),

розглянувши апеляційні скарги

Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"

на рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2025 (повний текст складено 29.05.2025)

та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 10.06.2025 (повний текст складено 12.06.2025)

у справі № 910/1712/25 (суддя Мудрий С.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Укрнікельхром"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"

про зобов`язання прийняти товар та стягнення 16 561 092,57 грн,

в с т а н о в и в :

У лютому 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Укрніхром", яке пізніше змінило своє найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Укрнікельхром" (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою, у якій просило:

- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (далі - Оператор ГТС) прийняти від Товариства замовлений за договором № від 18.04.2022 товар - панель полімерну для будівництва тимчасових доріг (Ground-Mat K-mat Ocean-Land) у кількості 166 одиниць загальною вартістю 12 847 511,57 грн;

- стягнути з Оператора ГТС на користь Товариства 16 561 092,35 грн, з яких: 12847511,57 грн - основна заборгованість, 698 904,63 грн - пеня, 1 914,81 грн - 0,01% річних, 1 902 161,34 грн - інфляційні втрати, 1 110 600,00 грн - збитки за зберігання неприйнятого товару.

На обґрунтування заявлених вимог Товариство зазначає, що Оператор ГТС безпідставно відмовився від прийняття замовленого за договором № від 18.04.2022 товару та не оплатив його вартість. Товариство вважає, що внаслідок відмови у прийнятті товару зазнало збитків у формі орендної плати за зберігання неприйнятого товару, які відповідач зобов`язаний йому відшкодувати.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.05.2025 позов задоволено частково.

Зобов`язано Оператора ГТС прийняти від Товариства замовлений товар за договором про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) від 18.04.2022 №, а саме: Панель полімерна для будівництва тимчасових доріг (Ground-Mat K-Мat Ocean-Land) у кількості 166 одиниць, загальною вартістю 12 847 511,57 грн. Стягнуто з Оператора ГТС на користь Товариства 12 847 511,57 грн вартості товару та 156 592,54 грн судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 10.06.2025 заяву Товариства про розподіл судових витрат задоволено частково. Стягнуто з Оператора на користь Товариства витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 35 685,18 грн. В іншій частині заяви відмовлено.

Не погодившись з рішенням Господарського суду міста Києва від 13.05.2025 у справі №910/1712/25, Оператор ГТС звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржуване рішення скасувати в частині задоволених позовних вимог про зобов`язання прийняти від Товариства замовлений товар за договором про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) від 18.04.2022 №, а саме: панель полімерну для будівництва тимчасових доріг (Ground-Mat K-Мat Ocean-Land) у кількості 166 одиниць, загальною вартістю 12 847 511,57 грн та в частині стягнення грошових коштів у розмірі 12 847 511, 57 грн; прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволені позову. Судові витрати зі сплати судового збору покласти на відповідача у справі.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.06.2025 сформовано колегію у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Алданова С.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.06.2025 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/1712/25 та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою Оператора ГТС на рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2025 до надходження матеріалів справи №910/1712/25.

Також не погодившись з додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 10.06.2025 у справі № 910/1712/25, Оператор ГТС звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржуване додаткове рішення скасувати та, у разі якщо апеляційний суд дійде висновку про наявність підстав для стягнення витрат відповідача на правничу допомогу, просить зменшити розмір таких витрат на 99,9%.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 27.06.2025 передано апеляційну скаргу Оператора ГТС на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 10.06.2025 колегії у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Алданова С.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.06.2025 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/1712/25 та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою Оператора на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 10.06.2025 до надходження матеріалів справи №910/1712/25.

07.07.2025 матеріали справи №910/1712/25 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.07.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Оператора ГТС на рішення Господарського суду міста Києва від 10.06.2025 у справі №910/1712/25. Розгляд справи призначено на 03.09.2025.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.07.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Оператора ГТС на рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2025 у справі №910/1712/25. Повідомлено сторонам, що розгляд апеляційних скарг Оператора ГТС на рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2025 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 10.06.2025 у справі №910/1712/25 буде здійснюватися в одному апеляційному провадженні. Розгляд справи призначено на 03.09.2025.

У судових засіданнях 03.09.2025 та 06.10.2025 колегія суддів протокольними ухвалами оголошувала перерви у розгляді справи згідно зі ст. 216 ГПК України.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2025 задоволено клопотання арбітражного керуючого Шевцова Є.В. про відкладення розгляду апеляційних скарг Оператора ГТС на рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2025 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 10.06.2025 у справі №910/1712/25. Відкладено судове засідання до 05.11.2025.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.11.2025 повідомлено Товариство, що наступне судове засідання у справі відбудеться 12.11.2025.

У судових засіданнях 12.11.2025 та 15.12.2025 колегія суддів протокольними ухвалами оголошувала перерви у розгляді справи згідно зі ст. 216 ГПК України.

Судове засідання призначене на 12.01.2026 не відбулось у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги по місту Києву з 14:26 до 14:42.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2026 призначено судове засідання на 25.02.2026.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2026 задоволено заяву представника Товариства Шевцова Є.В. про участь у судовому засіданні, призначеному на 25.02.2026, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Апеляційний господарський суд встановив, що ухвалою від 23.06.2025 у cправі №910/8181/24 Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду прийняв до розгляду справу №910/8181/24 за касаційною скаргою Оператора ГТС на рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2025.

У справі №910/8181/24 Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецторг Трейд" (далі - ТОВ "Спецторг Трейд", позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Оператора ГТС (відповідач) про зобов`язання відповідача виконати обов`язки за укладеним між сторонами за результатами відкритих торгів №UA-2023-03-17-004715-а договором про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) від 29.05.2023 № (далі - договір поставки) та прийняти від позивача товар у розмірі невиконаного зобов`язання.

23.04.2025 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду постановив ухвалу про передачу справи №910/8181/24 на розгляд об`єднаної палати для відступу від висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 21.12.2020 у справі №910/1144/19 та від 14.05.2024 у справі №914/1757/22, щодо обґрунтованості вимоги постачальника про зобов`язання покупця виконати обов`язок у натурі шляхом зобов`язання прийняти товар.

Верховний Суд у постанові від 21.12.2020 у справі №910/1144/19 дійшов висновку про допустимість застосування способу захисту прав постачальника шляхом примусового виконання покупцем обов`язку в натурі - прийняття залишкового товару за договором поставки у зв`язку з неналежним виконанням покупцем обов`язків з отримання товару за обсягами, визначеними у специфікації.

Подібні висновки викладено також у постанові Верховного Суду від 14.05.2024 у справі №914/1757/22, у якій предметом спору було спонукання відповідача до виконання зобов`язання за договором про закупівлю товару, укладеним за результатами відкритих торгів, а саме - прийняття виготовленого товару у місці поставки, визначеному договором.

Колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в ухвалі про передачу справи на розгляд об`єднаної палати від 23.04.2025 висловила незгоду з таким висновком, зазначаючи про те, що він не повною мірою узгоджується з положеннями ст. 16 ЦК України.

Так, згідно з умовами договору право постачальника на постачання товару виникає лише за умови дотримання погодженої сторонами процедури узгодження конкретних партій товару, обсягу та строку поставки, зокрема, шляхом направлення відповідних замовлень покупцем.

За відсутності направлення замовлень застосування примусового способу виконання зобов`язання в натурі шляхом покладення на покупця обов`язку прийняти залишковий товар не відповідає встановленим договірним умовам і виходить за межі волевиявлення сторін, що суперечить принципу свободи договору, передбаченого ст. 3 ЦК України.

Конструкція договору поставки, яка передбачає поставку товару лише після направлення замовлення покупцем, фіксує певний механізм реалізації прав та обов`язків сторін. У такий спосіб ненадання покупцем замовлень може бути підставою для застосування іншого механізму врегулювання спору, однак саме по собі не створює підстав для примусового зобов`язання особи до вчинення дій, які не були нею належним чином ініційовані в межах договірних відносин.

Аналізуючи співвідношення характеру порушення та способу захисту, колегія суддів врахувала, що порушення, на яке посилається позивач, полягає у невиконанні покупцем обов`язку щодо направлення замовлень на поставку товару, що відповідно до умов договору є необхідною передумовою виникнення обов`язку щодо його прийняття, а також у відмові від прийняття та оплати залишкового обсягу товару. Отже, обраний спосіб захисту має бути спрямованим на усунення наслідків бездіяльності покупця.

На переконання колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, належним способом захисту у такій ситуації є вимога про компенсацію вартості товару, що підлягав постачанню відповідно до погоджених сторонами умов Договору поставки, а не зобов`язання покупця до фактичного прийняття товару, замовлення якого ним не було належним чином ініційовано.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 692 ЦК України належним механізмом дій постачальника у разі невиконання покупцем обов`язку з подання замовлень на отримання залишкового обсягу товару (що кваліфікується як відмова від прийняття товару) є реалізація одного з двох передбачених законом варіантів: пред`явлення вимоги про оплату вартості відповідного товару або відмова від договору купівлі-продажу.

Такий підхід забезпечує належний баланс інтересів сторін договору: з одного боку, він спрямований на захист економічного інтересу постачальника на отримання вартості погодженого обсягу товару, а також інтересу покупця на отримання саме того товару, щодо якого було здійснено відповідне замовлення, що відповідає фактичним потребам покупця.

З іншого боку, застосування такого підходу гарантує дотримання основних принципів цивільного права, зокрема принципів диспозитивності, свободи договору та пропорційності втручання у сферу договірних прав і обов`язків сторін, що випливають зі зміст уст. 3 ЦК України.

Крім того, судовий захист повинен бути повним і відповідати принципу процесуальної економії, що передбачає унеможливлення необхідності подання нових вимог для досягнення фактичного відновлення порушеного права. Втім зобов`язання покупця на підставі судового рішення прийняти залишковий товар без додаткового врегулювання питання щодо обов`язку його оплати не забезпечує повного та ефективного відновлення порушеного права постачальника.

Так, саме по собі судове рішення про зобов`язання покупця прийняти товар не породжує у покупця обов`язку здійснити оплату вартості такого товару в межах виконання відповідного рішення суду. Таке рішення не усуває в повному обсязі порушення права постачальника, оскільки залишає невирішеним питання компенсації вартості переданого товару.

У випадку невиконання покупцем обов`язку зі сплати вартості товару після його прийняття відповідно до судового рішення постачальник буде змушений повторно звертатися до суду із новою позовною вимогою про стягнення вартості переданого товару.

А отже, застосування способу захисту у вигляді примусового виконання обов`язку в натурі шляхом прийняття покупцем залишкового товару, який не передбачає остаточного вирішення питання в частині його оплати, не узгоджується з принципом процесуальної економії, не забезпечує ефективного, повного і своєчасного відновлення порушеного права у межах одного судового провадження. Зазначене не відповідає принципам ефективного способу захисту, закріпленим у ст. 16 ЦК України.

Такий правовий підхід узгоджується з іншою судовою практикою та підтверджується висновками Верховного Суду. Зокрема, у постанові від 09.04.2025 у справі №922/2272/24 Верховний Суд розглядав питання правомірності пред`явлення постачальником вимоги про стягнення вартості залишкового товару за договором поставки у випадку, коли покупець, попри погодження загального обсягу товару в умовах договору та набуття зобов`язання щодо його прийняття та оплати, не надіслав окремих заявок на отримання відповідної партії товару.

Аналізуючи умови договору та положення чинного законодавства, зокрема вимоги ч. 4 ст. 692 ЦК України, Верховний Суд у справі №922/2272/24 дійшов висновку, що відсутність направлення окремих замовлень з боку покупця не звільняє останнього від обов`язку оплатити товар, поставка якого була передбачена умовами укладеного договору та на який поширюється погоджене сторонами зобов`язання.

У цьому контексті суд касаційної інстанції наголосив, що умови договору поставки визначають порядок розрахунку вартості товару, який залишився непоставленим унаслідок невчинення покупцем дій, спрямованих на надання замовлень у встановлений строк, та передбачає обов`язок покупця здійснити оплату такого товару в разі ненадання ним відповідних заявок у погоджений сторонами строк.

Таким чином, Верховний Суд у постанові від 09.04.2025 у справі №922/2272/24 підтвердив підхід, за яким у подібних правовідносинах належним способом захисту права постачальника є пред`явлення вимоги про стягнення вартості товару, що підлягає оплаті відповідно до укладеного договору, без необхідності зобов`язання покупця до окремого прийняття такого товару в натурі.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в ухвалі про передачу справи на розгляд об`єднаної палати 23.04.2025 зазначила про те, що належним способом захисту прав постачальника у випадку відмови покупця від отримання товару (невчинення дій щодо направлення замовлень на поставку) та несплати вартості такого товару є реалізація покупцем одного з передбачених законом механізмів захисту відповідно до ч. 4 ст. 692 ЦК України, а саме право вимагати від покупця оплати вартості товару або право на відмову від договору купівлі-продажу.

Наведене на переконання колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зумовлює необхідність відступу від висновків, сформульованих у постановах Верховного Суду від 21.12.2020 у справі №910/1144/19 та від 14.05.2024 у справі №914/1757/22, щодо обґрунтованості (підставності) вимоги постачальника про зобов`язання покупця виконати обов`язок у натурі шляхом зобов`язання прийняти товар.

При цьому колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зазначала про те, що у справі №910/1144/19 суди виходили з того, що позовна вимога про зобов`язання покупця прийняти товар є вимогою немайнового характеру. Водночас у випадках, коли така вимога пред`являється у контексті подальшої реалізації права на оплату товару, її зміст набуває ознак майнової вимоги, оскільки спрямований на виникнення та реалізацію грошового зобов`язання у майбутньому. А тому позовна вимога про зобов`язання прийняти товар у відповідному випадку підлягає оцінці як вимога майнового характеру з урахуванням її правової мети та наслідків для сторін правовідносин.

Зважаючи на викладене, касаційна скарга Оператора ГТС на рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2025 у справі №910/8181/24 була прийнята до розгляду Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду.

У справі, що розглядається (№910/1712/25), Товариство заявило вимоги, зокрема, зобов`язати Оператора ГТС прийняти від Товариства замовлений за договором товар та стягнути з Оператора ГТС на користь Товариства в т.ч. 12 847 511,57 грн основної заборгованості (вартості товару).

У цій справі суд встановив преюдиціальні обставини, встановлені судовими рішеннями у справі №904/5557/23.

18.04.2022 між Оператором ГТС (за текстом договору - покупець) та Товариством (за текстом договором - постачальник) укладено договір про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) №, за умовами п. 1.1 якого постачальник зобов`язався у визначений строк передати у власність покупця конструкційні матеріали (панель полімерна для будівництва тимчасових доріг, товари), зазначені в специфікації, яка наведена в додатку 1 до цього договору, а покупець - прийняти і оплатити такі товари.

Найменування (номенклатура, асортимент), кількість товарів, одиниця виміру. ціна за одиницю, строк поставки, місце поставки, інші умови зазначаються у специфікації (п. 1.2 договору).

Якість, комплектність, тара, упаковка та маркування товару погоджена сторонам в розділі 2 договору.

Згідно з п. 3.1. вказаного правочину ціна договору становить 12 847 511,57 грн (разом із ПДВ).

Порядок розрахунків узгоджений сторонами в розділі 4 договору - покупець зобов`язаний оплатити вартість переданих товарів не раніше 20 та не пізніше 30 календарних днів з дати поставки.

За умовами абз. 1 п. 5.1 договору постачальник зобов`язується передати покупцю товари в кількості, строки та в місці поставки відповідно до Специфікації.

Розділом 6 договору визначено, що покупець має право (поміж-іншим): відмовитися в односторонньому порядку від цього договору, якщо постачальник не виконує або виконує неналежним чином умови цього договору, а також передає неякісні товари на підставі ч. 3 ст. 651 ЦК України, повідомивши його про це у письмовій формі шляхом направлення відповідного повідомлення із зазначенням дати розірвання договору на адресу постачальника, вказану у розділі 15 договору, та/або електронну адресу постачальника, вказану в п. 14.12 цього договору. В цьому випадку договір вважається розірваним (припиненим) з дати, зазначеної в повідомленні покупця (п. 6.2.1 договору).

Вимагати від постачальника здійснення поставки товарів на умовах цього договору (п. 6.2.6 договору).

Постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товарів у строки, встановлені цим договором (п. 6.3.1 договору).

Відповідно до п. 12.1 цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 30.11.2022, а в частині розрахунків - до їх повного виконання.

Закінчення терміну (строку) дії цього договору не звільняє сторони від виконання обов`язків, взятих на себе за цим договором, та від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору (п. 12.2 договору).

У розділі 13 договору сторони узгодили порядок здійснення електронного документообігу за договором та відповідні дефініції.

У п. 14.12 договору сторони узгодили, що для надіслання повідомлення електронною поштою у випадках, передбачених цим договором, використовуються такі електронні адреси сторін: електронна адреса покупця: (підпункт 14.12.1); електронна адреса постачальника: inf@ukrnichrom (підпункт 14.12.2).

Відповідно до п. 14.13 договору невід`ємною частиною цього договору є наступні додатки: додаток №1 - специфікація (п. 14.13.1); додаток №2 - технічні та якісні характеристики товарів (п. 14.13.2).

Згідно зі специфікацією (додатком №1 до договору) сторони погодили: найменування товарів - панель полімерна для будівництва тимчасових доріг; виробника товарів - Ground-Mat K Land; технічні та якісні характеристики товарів - згідно з додатком №2 до договору; одиниці виміру - шт; кількість - 166; ціна за одиницю, без ПДВ, грн - 64 495,54; загальна вартість без ПДВ, грн - 10 706 259,64; строк поставки (зазначається кількість календарних днів з дати укладання договору) - згідно заявки протягом 90 днів; місце поставки (відвантажувальні реквізити, поштова адреса місця поставки) - 08170, с. Юрівка, вул. Кооперативна, 37, Київська обл., Києво-Святошинський район; гарантійний строк - 12 місяців.

Відповідно до технічних вимог і якісних характеристик предмета закупівлі "Конструкційні матеріали (панель полімерна для будівництва тимчасових доріг (ДК 021-2015-44110000-4)" погоджена кількість - 166 шт.; найменування та характеристики комплектності; назва та ідентифікаційний код підприємства виробника - Ningjin Hongbao Chemscal Sndustry Co., Ltd, код 101753F; країна виробництва - Китай; документ, що підтверджує технічні характеристики предмету закупівлі - технічна специфікація товару, сертифікат якості, сертифікат ISO 9001:2015 тощо.

За твердженням Оператора ГТС, 26.04.2022 його представник - Чернявська М.В. на електронну адресу Товариства - направила заявку на поставку №1 до договору від 18.04.2022 № із супровідним листом, в якому пропонувалося Товариству не пізніше 30.04.2022 надати контактні дані представника або адміністратора зазначеного договору зі сторони постачальника та повідомити про вдале отримання та прийняття в опрацювання цієї заявки.

До матеріалів справи долучено копію заявки на поставку №1 до договору від 18.04.2022 №, в якій вказано про необхідність постачання конструкційних матеріалів (панель полімерна для будівництва тимчасових доріг) в кількості 166 шт. за адресою поставки: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Юрівка, вул. Кооперативна, 37; адміністратор договору - Чернявська М.В., e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; моб. тел. НОМЕР_1 та скріншот звіту про направлення електронного повідомлення: відправник - "info", відправлено - 26.04.2022 11:51; отримувач - ; копія - Чернявська М.В.; тема - "товвих - 22-4250", вкладення - "товвих-22-4250.pdf;_(5).zip".

30.11.2022 сторони уклали додаткову угоду №1 до вище зазначеного договору, виклавши п. 12.1 в наступній редакції: "Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2022 року, а в частині розрахунків - до їх повного виконання".

Суди встановили, що заявка Оператора ГТС на поставку товару №1 (вих. №ТОВВИХ-22-4250 від 26.04.2022) була направлена Товариству не в порядку, передбаченому умовами договору.

Інших заявок на отримання товару або інших доказів направлення заявки на поставку товару №1 (вих. №ТОВВИХ-22-4250 від 26.04.2022) матеріали справи №910/1712/25 не містять.

Водночас суд в межах справи №910/1712/25 встановив, що листом від 28.06.2023 №28/06-1 Товариство повідомило Оператора ГТС про необхідність прийняття замовленого товару 29.06.2023.

Однак листом від 28.06.2023 №ТОВВИХ-23-8740 Оператор ГТС повідомив про неможливість прийняття товару, оскільки договір № від 18.04.2022 був закритий.

Апеляційний суд, заслухавши думку учасників справи щодо подібності / неподібності спірних правовідносин у контексті застосування норм матеріального права, беручи до уваги доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, характер спірних правовідносин, враховує те, що елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля.

Пунктом 4 ч. 4 ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що єдність системи судоустрою забезпечується єдністю судової практики.

Згідно з ч. 1 п. 6 ч. 2 ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Верховний Суд забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

В силу ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, призначення Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні - це, у першу чергу, сформувати обґрунтовану правову позицію стосовно застосування всіма судами у подальшій роботі конкретної норми матеріального права або дотримання норми процесуального права, що була неправильно використана судом, і таким чином спрямувати судову практику в єдине і правильне правозастосування (вказати напрямок, у якому слід здійснювати вибір правової норми); на прикладі конкретної справи роз`яснити зміст акта законодавства в аспекті його розуміння та реалізації на практиці в інших справах із зазначенням обставин, які потрібно враховувати при застосуванні тієї чи іншої правової норми, не нав`язуючи при цьому судам нижчого рівня результат вирішення конкретної судової справи.

Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх осіб перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» унормовано, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Лейла Шахін проти Туреччини" від 10.11.2005 зазначається, що згідно з практикою закон є чинним положенням, яке застосовується з урахуванням тлумачення, яке дають йому компетентні суди.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають обирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (рішення у справі "Воловік проти України" від 06.12.2007).

У своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення у справі "Кантоні проти Франції" від 11.11.1996; рішення у справі "Вєренцов проти України" від 11.04.2013).

Крім того, Європейський суд з прав людини наголосив на тому, що одним із елементів передбаченого п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прв людини і основоположних свобод права на справедливий розгляд справи судом є змістовне, а не формальне тлумачення правової норми (рішення у справі "Бентем проти Нідерландів" від 23.10.1985), при цьому очевидні суперечності у прецедентній практиці вищого суду та невиконання механізму, спрямованого на забезпечення гармонізації судової практики виступають причиною порушення прав громадян на справедливий судовий розгляд (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Аксіс та інші проти Туреччини").

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Подібність правовідносин означає, зокрема, схожість суб`єктного складу учасників господарських відносин, об`єкта і предмета правового регулювання, підстав позову, фактичних обставин, що формують зміст спірних правовідносин, та їх матеріально-правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). При цьому зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи.

На предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях, після чого застосувати змістовий критерій порівняння (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків сторін спору), а за необхідності також суб`єктний і об`єктний критерії, які матимуть значення у випадках, якщо для застосування норми права, яка поширюється на спірні правовідносини, необхідним є специфічний суб`єктний склад цих правовідносин або їх специфічний об`єкт.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове або повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

ГПК України передбачає два види зупинення провадження у справі: обов`язковий (зазначений в законі), за наявності якого господарський суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, і факультативний, необов`язковий для господарського суду, але який застосовується на його розсуд.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому п. 7 ч. 1 ст. 228 цього Кодексу, - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Враховуючи те, що правовідносини у справі, що розглядається, та у справі №910/8181/24 за сферою правового регулювання є подібними, а правовий висновок об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №910/8181/24 може мати суттєве значення для правильного вирішення спірного питання у справі №910/1712/25, з метою сприяння забезпеченню єдності судової практики, дотриманню принципу верховенства права, складовою якої є юридична визначеність, та принципу пропорційності, з огляду на те, що постанова Верховного Суду є остаточною і виступає джерелом формування судової практики, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для зупинення апеляційного провадження за апеляційною скаргою Компанії у справі, що розглядається, до закінчення перегляду у касаційному порядку об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду судового рішення у справі №910/8181/24.

Водночас апеляційний суд відзначає таке. Як слідує зі змісту ухвали від 23.06.2025 про прийняття справи №910/8181/24 до свого провадження, об`єднана палата Касаційного господарського суду передовсім має розглянути фундаментальне питання про те, яким є належний спосіб захисту постачальника у випадку відмови покупця від отримання товару (незалежно від подання чи неподання покупцем заявки на поставку) - право вимагати від покупця оплати вартості товару або право на відмову від договору купівлі-продажу і чи застосовний такий спосіб, як зобов`язання покупця виконати обов`язок у натурі шляхом зобов`язання прийняти товар. Також об`єднана палата має дати відповідь на те, який характер має позовна вимога про зобов`язання покупця прийняти товар - майновий чи немайновий.

Колегія суддів наголошує на тому, що зупинення провадження у цій справі, беручи до уваги існування об`єктивної необхідності у такому зупиненні внаслідок перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, жодним чином не порушує права учасників справи на її розгляд протягом розумного строку, натомість зумовлює зупинення перебігу процесуальних строків та сприяє дотриманню судом повноти і всебічності встановлення обставин справи з одночасним збереженням єдності судової практики, що спрямовано саме на дотримання ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а не навпаки.

Керуючись ст. 228, 229, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в :

1. Провадження у справі №910/1712/25 зупинити до закінчення розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №910/8181/24.

2. Зобов`язати учасників судового процесу повідомити суд про усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у даній справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст. ст. 287- 289 ГПК України.

Повний текст ухвали складений 10.03.2026.

Головуючий суддя О.О. Євсіков

Судді В.А. Корсак

С.О. Алданова