УХВАЛА

м. Київ

02.03.2026Справа № 910/758/26
Господарський суд міста Києва, у складі судді Кирилюк Т.Ю., розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Стрімз Кепітал"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будінвест-ДК"

про стягнення 269 252 170,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Стрімз Кепітал" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будінвест-ДК" про стягнення 269 252 170,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором від 09.10.2020 № СК-2020-1фп.

З позовною заявою подано клопотання про відстрочення сплати судового збору, в якому позивач просив відстрочити сплату судового збору за подання позову до ухвалення судового рішення у даній справі.

Фактично, сформована позивачем 27.01.2026 позовна заява у системі "Електронний суд" є супровідним листом, а не позовною заявою.

З огляду на наведене, ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.02.2026 позовну заяву залишено без руху, а клопотання про відстрочення сплати судового збору - залишено без розгляду.

Позивачем 07.02.2026 сформовано у системі «Електронний суд» (зареєстровано 09.09.2026) документи на усунення недоліків позовної заяви.

Враховуючи норми чинного законодавства України на момент звернення позивачем із позовом до суду він мав сплатити судовий збір за одну майнову вимогу у розмірі 931 840,00 грн.

До позовної заяви позивачем не додано докази оплати судового збору, проте долучено клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.02.2026 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Стрімз Кепітал" у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору; позовну заяву залишено без руху; встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали; встановлено позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до Господарського суду міста Києва доказів сплати судового збору у розмірі 931 840,00 грн.

Позивачем 20.02.2026 сформовано у системі «Електронний суд» заяву про усунення недоліків позовної заяви, якою фактично висловлено заперечення проти процесуального рішення суду, викладеного в ухвалі Господарського суду міста Києва від 16.02.2026, про відмову у задоволенні клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору та заявлено повторно клопотання про відстрочення оплати судового збору.

Позивач вважає відмову у відстроченні сплати судового збору обмеженням його права на доступ до правосуддя, з огляду, що фінансовий стан товариства унеможливлює сплату судового збору у встановленому розмірі. Позивач стверджує, що процесуальне законодавство не містить вичерпного переліку доказів, які підтверджують майновий стан особи, а тому суд повинен оцінювати надані документи з урахуванням конкретних обставин справи та принципу справедливості.

На підтвердження скрутного фінансового становища позивач повторно посилається на відсутність доходів, рухомого та нерухомого майна, транспортних засобів, цінних паперів, корпоративних прав, а також, на арешт банківських рахунків, накладений ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 30.10.2024 року у справі №757/49663/24-кі та наявність дебіторської заборгованості.

Позивач стверджує, що відмова суду у відстроченні сплати ним судового збору є прямим порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд.

В обґрунтування своєї позиції позивачем наведено практику Верховного Суду та Європейського суду з прав людини.

Суд звертає увагу позивача, що всі докази, подані заявником на підтвердження клопотання про відстрочення сплати судового збору, були досліджені судом, проте вони не свідчать про наявність у позивача об`єктивно доведеного тяжкого майнового стану, який унеможливлює сплату судового збору у встановленому законом розмірі.

Зокрема, виписка по рахунку позивача № НОМЕР_1 у Акціонерному Банку «Південний» за період 01.01.2025 по 12.12.2025 не може бути визнана належним та достатнім доказом фактичної неспроможності юридичної особи виконати обов`язок зі сплати судового збору, оскільки вона відображає лише стан одного окремого рахунку у конкретній банківській установі та за обмежений період часу.

Поряд з цим, відомостей про наявність або відсутність у позивача інших банківських рахунків, у тому числі відкритих в інших фінансових установах, зазначений документ не містить.

Так само, накладення Печерським районним судом міста Києва 30.10.2024 року у межах справи №757/49663/24-кі арешту на грошові кошти позивача, які знаходяться на одному визначеному ухвалою суду банківському рахунку, відкритому у Акціонерному Банку «Південний», не є належним та допустимим доказом арешту всіх можливих рахунків позивача.

У зв`язку із наведеним суд позбавлений можливості зробити обґрунтований висновок про загальний фінансовий стан юридичної особи.

Таким чином, подані позивачем докази у сукупності не виключають можливості наявності у позивача, як юридичної особи, інших джерел грошових коштів, за рахунок яких могла бути забезпечена сплата судового збору.

Щодо тверджень про наявність у позивача значної дебіторської заборгованості, на підтвердження чого долучено письмові вимоги до контрагентів, суд зазначає, що це може свідчити про існування реальних активів у формі грошових вимог, реалізація яких залежить від юридичної активності самого товариства та не позбавляє його права звернення із відповідними позовами до суду.

Судом взято до уваги, що пропорційність обмеження доступу до суду має оцінюватися індивідуально з урахуванням фактичної можливості сплатити збір та наслідків відмови у такому доступі для права на судовий захист.

Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду 21.01.2026 у постанові 925/1293/19, в основу якої покладено висновки ЄСПЛ, наведені у рішенні від 09.10.2025 у справі «Король та інші проти України» (Korol and Others v. Ukraine, заява № 82560/17 та інші, включно з № 36465/21).

Проте, під час розгляду клопотання позивача судом встановлено недоведеність виключних обставин, які б унеможливлювали виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Стрімз Кепітал" процесуального обов`язку зі сплати судового збору.

Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду. Адже таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів та узгоджується з статтею 129 Конституції України, якою визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та статтею 7 Конституції України, якою встановлено, що правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин.

Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі "Креуз проти Польщі" ("Kreuz v. Poland") від 19 червня 2001 року, пункт 59).

Суд зауважує, що "право на суд" не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, включно з фінансовими. Інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовуватися накладенням фінансових обмежень на доступ особи до суду. Вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, яке саме собою є таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі").

Отже, позивач фактично не усунув зазначені в ухвалі Господарського суду міста Києва від 16.02.2026 недоліки, а повторно навів доводи щодо необхідності відстрочення сплати судового збору та висловив незгоду з правовою оцінкою суду, викладеною в ухвалі про залишення позовної заяви без руху.

Разом з тим, господарське процесуальне законодавство не передбачає можливості перегляду чи зміни ухвали про залишення позовної заяви без руху в порядку подання заяви про усунення недоліків. Обов`язком позивача у межах наданого строку є саме виконання вимог ухвали суду, а не повторне обґрунтування клопотань, у задоволенні яких судом вже відмовлено.

Таким чином, подана позивачем заява не містить доказів виконання вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 16.02.2026 (позивачем не подано докази сплати судового збору у розмірі 931 840,00 грн.), а наведені у ній доводи спрямовані на оспорювання процесуального рішення суду, що не є належним способом усунення недоліків позовної заяви.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Стрімз Кепітал" підлягає поверненню заявнику.

Суд звертає увагу, що відповідно до частини 8 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 174, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

УХВАЛИВ:

1.Повернути позовну заяву з доданими до неї документами Товариству з обмеженою відповідальністю "Стрімз Кепітал".

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у порядку та строки, передбачені розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Т.Ю.Кирилюк