ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року Справа № 918/1023/25

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуюча суддя Романюк Ю.Г., суддя Крейбух О.Г. , суддя Миханюк М.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" на рішення Господарського суду Рівненської області від 17.12.2025 (повний текст рішення складено 23.12.2025), ухвалене суддею Церковною Н.Ф. у м. Рівне

у справі № 918/1023/25

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна"

до Комунального Рівненського шляхово-експлуатаційного управління автомобільних доріг

про стягнення 251 142, 83 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 17.12.2025 у справі № 918/1023/25 відмовлено у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" до Комунального Рівненського шляхово-експлуатаційного управління автомобільних доріг про стягнення 251 142,83 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 20.12.2021 між страховиком та страхувальником укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, предметом якого були майнові інтереси, пов`язані з володінням та користуванням транспортним засобом.

Під час керування застрахованим транспортним засобом сталося зіткнення з іншим автомобілем унаслідок неналежного стану дорожнього покриття (наявності снігу та ожеледиці, відсутності обробки протиожеледними матеріалами), що призвело до заподіяння механічних пошкоджень транспортним засобам.

Позивач вказує, що у зв`язку з настанням страхового випадку потерпілі особи подали до страховика заяви про виплату страхового відшкодування. На підставі поданих документів страховиком оформлено страхові акти та здійснено виплату відшкодування в сумі 251 142,83 грн.

Крім того, у позові наведено посилання на постанову суду, якою встановлено відсутність у діях однієї особи складу адміністративного правопорушення та визначено службову особу комунального підприємства, відповідальну за неналежне утримання дорожнього покриття.

Підставою для відмови у задоволенні позову слугувала відсутність всіх складових елементів цивільного правопорушення, зокрема причинно-наслідкового зв`язку.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Євроінс Україна" звернулось до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а також здійснити розподіл судових витрат.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 30.12.2025, для розгляду справи № 918/1023/25 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Юрчук М.І., Коломис В.В., Крейбух О.Г.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.01.2026 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" на рішення Господарського суду Рівненської області від 17.12.2025 у справі № 918/1023/25 - залишено без руху; запропоновано апелянту усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів із дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, а саме подати докази доплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 4 520,57 грн.

22.01.2026 від Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" надійшла заява про усунення недоліків, до якої долучено платіжну інструкцію № 1399 від 22.01.2026 про доплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 4 520,57 грн.

У зв`язку з відкриттям листка тимчасової непрацездатності головуючого судді Юрчука М.І. з 26.01.2026 по 30.01.2026 (включно), а також перебуванням у відпустці судді-члена колегії Коломис В.В. з 26.01.2026 по 06.02.2026 включно, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, протокол від 26.01.2026, яким визначено для розгляду справи № 918/1023/25 колегію суддів у складі: головуюча суддя Романюк Ю.Г., Крейбух О.Г., Миханюк М.В.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.01.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" на рішення Господарського суду Рівненської області від 17.12.2025 у справі № 918/1023/25

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Поряд з наведеним, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною 10 ст. 270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що ціна позову у цій справі є меншою за сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, колегія суддів вважає за можливе здійснювати розгляд даної апеляційної скарги у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Разом з тим, клопотань про розгляд даної справи в судовому засіданні з викликом сторін до суду не надходило.

Узагальнений виклад доводів апеляційної скарги та заперечень інших учасників справи

В апеляційній скарзі ПрАТ "Страхова компанія "Євроінс Україна" просить скасувати рішення Господарського суду Рівненської області від 17.12.2025 у справі № 918/1023/25 та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та неповне з`ясування обставин справи.

На думку апелянта, суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про відсутність прямого причинно-наслідкового зв`язку між неналежним утриманням дорожнього покриття та настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Скаржник зазначає, що саме відповідач є балансоутримувачем вказаної ділянки дороги та відповідно до вимог законодавства зобов`язаний забезпечувати безпечні умови дорожнього руху і несе відповідальність за шкоду, завдану внаслідок неналежного утримання дорожнього покриття.

Також скаржник стверджує, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок неналежного виконання балансоутримувачем своїх обов`язків щодо утримання відповідної ділянки дороги, зокрема невжиття заходів з ліквідації зимової слизькості.

На переконання апелянта, такі встановлені обставини свідчать про наявність причинного зв`язку між бездіяльністю відповідача та настанням ДТП, а відтак підтверджують обґрунтованість заявлених позовних вимог, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції є помилковим і таким, що підлягає скасуванню, а позов - задоволенню у повному обсязі.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому він заперечує проти її доводів та зазначає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини справи та дійшов правомірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Зміст відзиву зводиться до того, що позивачем не доведено наявності всіх необхідних елементів цивільно-правової відповідальності, зокрема прямого причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) відповідача та настанням шкоди.

Також наголошено, що в оскаржуваному рішенні суду зазначено про те, що відповідні порушення супутньо спричинили дорожньо-транспортну пригоду, що, на думку відповідача, виключає їх безпосередній та вирішальний вплив, оскільки ці обставини є похідними та додатковими. Відтак наявні й інші, основні причини дорожньо-транспортної пригоди, що зафіксовано у рішенні у справі № 569/19702/22.

Окрім того, матеріали справи не містять рішення суду, яким встановлено вину начальника відділу експлуатації доріг Комунального Рівненського шляхово-експлуатаційного управління автомобільних доріг у спричиненні ДТП, яка є предметом даного розгляду.

З огляду на наведене, відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого господарського суду - без змін.

Обставини справи, встановлені судами

Матеріалами справи встановлено, що 20.12.2021 між ПрАТ "Страхова компанія "Євроінс Україна" (Страховик) та ТзОВ "ГОЛДС" (Страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту "КАСКО Класичне" № -1000237, відповідно до якого було застраховано автомобіль "BMW 740", реєстраційний номер " НОМЕР_1 ".

У відповідності до умов вказаного Договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування.

Відповідно до п. 6.2 Договору страхування страховими випадками є пошкодження, знищення або втрата ТЗ/ДО внаслідок ДТП, Стихійних явищ, Пожежі та вибуху, ПДТО, ІВП, Викрадення ТЗ.

19 грудня 2022 року ПрАТ "Страхова компанія "Євроінс Україна" отримано заяву-повідомлення страхувальника ТзОВ "Голдс" № 81341 про настання події, що має ознаки страхового випадку та на виплату страхового відшкодування, відповідно до якої 17.12.2022 в м. Рівне по вул. Поліщука, 12 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої застрахований автомобіль BMW 740, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 зазнав механічних ушкоджень.

У поясненнях до повідомлення № 81341 про обставини настання події, що має ознаки страхового випадку, водій ОСОБА_1 зазначив: "Я рухався по вул. Поліщука під гірку, авто почало буксувати і його понесло вниз, знизу стояло авто SKODA OKTAVIA і Reno Kogtar. В результаті авто занесло і відбулось зіткнення з авто SKODA НОМЕР_2 . Після того поліція оформила ДТП і повідомила страхову компанію на гарячу лінію".

20 грудня 2022 року уповноваженим представником ПрАТ "СК "Євроінс Україна" - працівником ОСОБА_2 було проведено технічний огляд пошкодженого автомобіля BMW 740, реєстраційний номер НОМЕР_1 , про що складено протокол огляду ТЗ. Відповідно до протоколу огляду ТЗ автомобіль BMW 740, реєстраційний номер НОМЕР_1 , отримав такі механічні ушкодження: "фара ліва, капот, решітка радіатора ліва з хромом, накладка верхня пер. панелі, бампер пер., накладка хромована пер. бампера ліва нижня, накладка хромована пер. бампера ліва верхня, ПТФ пер. ліва, захисна плівка пер. бампер, захисна плівка фари лівої, крило пер. праве, дверка пер. права, дверка задня права, крило заднє праве, бампер задній".

Представником ПрАТ "СК "Євроінс Україна" на підставі повідомлення Страхувальника від 19.12.2022 року складено розрахунок № суми страхового відшкодування. Загальна вартість відновлювального ремонту склала 251 142,83 грн.

На підставі страхового акту ПрАТ "СК "Євроінс Україна" 14.04.2023 здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 251 142,83 грн, згідно платіжної інструкції № 6377 від 14.04.2023.

Постановою Рівненського міського суду від 10.02.2023 у справі № 569/19439/22 провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Дана постанова набрала законної сили 21.02.2023.

Норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу приписів ст. 15 та ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

На підставі положень ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно ч. 1 ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Частиною 1 ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

У постанові від 02.06.2021 у справі №755/518/19 Верховний Суд вказав: "Згідно зі статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України "Про страхування" до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією".

Судами встановлено, що на підставі страхового акта ПрАТ "СК "Євроінс Україна" 14.04.2023 здійснило виплату страхового відшкодування у сумі 251 142,83 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 6377 від 14.04.2023, внаслідок здійснення такої виплати до позивача в силу закону перейшло право вимоги до відповідача як особи, відповідальної за заподіяну шкоду.

Керуючись частиною 3 статті 14 та частиною 1 статті 16 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху мають право на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Відповідно до абзаців 7, 8 частини 1 статті 1 Закону України "Про автомобільні дороги" вулиця - автомобільна дорога, призначена для руху транспорту і пішоходів, прокладання наземних і підземних інженерних мереж у межах населених пунктів; дорожнє покриття - укріплені верхні шари дороги, що сприймають навантаження від транспортних засобів.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про автомобільні дороги" управління функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міста інших населених пунктів здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування, у віданні яких вони знаходяться.

Враховуючи приписи п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 19 Закону України "Про автомобільні дороги" основними обов`язками органів місцевого самоврядування у частині управління функціонуванням і розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів і пішоходів вулицями і дорогами міст та інших населених пунктів та організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами та нормами.

Відповідно до статті 21 Закону України "Про автомобільні дороги" органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають за:

1) стан вулиць і доріг міст та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів;

2) якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів;

3) розміщення технічних засобів організації дорожнього руху, об`єктів дорожнього сервісу тa рекламоносіїв;

4) відшкодування збитків користувачам вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, що виникли через їх незадовільний стан, у порядку, визначеному законом.

З урахуванням вимог п. 2 розділу І "Загальні положення" Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 № 198, встановлено, що ремонт і утримання автомобільних доріг забезпечується Агентством відновлення (автомобільних доріг загального користування державного значення), підприємствами та організаціями, уповноваженими Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними та Севастопольською міською держадміністраціями (автомобільних доріг загального користування місцевого значення), підприємствами або балансоутримувачами, утвореними або визначеними органами місцевого самоврядування відповідно до частини першої статті 15 Закону України Про благоустрій населених пунктів (вулиць і доріг міст та інших населених пунктів).

Згідно з частиною 1 статті 15 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання об`єктів благоустрою державної та комунальної власності.

У постанові від 16.04.2020 у справі № 904/5489/18 Верховний Суд вказав, що тлумачення норм Закону України "Про дорожній рух", Закону України "Про автомобільні дороги", Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони (із змінами та доповненнями) дозволяє дійти висновку, що у разі заподіяння власникам транспортних засобів збитків внаслідок ДТП, яка сталася через незадовільне утримання доріг, такі збитки має бути відшкодовано власниками доріг або уповноваженими ними органами.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції надавав оцінку висновкам суду першої інстанції; мотиви прийняття або відхилення аргументів учасників справи

Так, щодо доводів апелянта про те, що відповідач є балансоутримувачем відповідної ділянки дороги та відповідно до законодавства зобов`язаний забезпечувати безпечні умови дорожнього руху і несе відповідальність за шкоду, завдану внаслідок неналежного утримання дорожнього покриття, колегія суддів зазначає таке.

Факт перебування відповідача у статусі балансоутримувача та покладення на нього відповідного обов`язку не є безумовною підставою для покладення обов`язку з відшкодування шкоди у кожному випадку настання дорожньо-транспортної пригоди.

Цивільно-правова відповідальність має індивідуальний характер та настає лише за наявності встановленого складу правопорушення. Отже, наявність обов`язку щодо утримання дороги не звільняє від необхідності доведення того, що саме його порушення перебуває у прямому причинному зв`язку з конкретною шкодою.

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За загальним правилом про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди (збитків) - деліктну відповідальність, що визначено та випливає із положень статті 1166 ЦК України, юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, а тому для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: шкоди; протиправної поведінки; причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та шкодою; вини.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Відсутність хоча б одного із вищеперелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Зокрема, варто також зауважити, що відшкодуванню підлягають збитки, що стали безпосереднім, і що особливо важливо, невідворотним наслідком порушення боржником зобов`язання чи завдання шкоди. Такі збитки є прямими. Збитки, настання яких можливо було уникнути, та які не мають прямого причинно-наслідкового зв`язку, є опосередкованими та не підлягають відшкодуванню.

У постанові Рівненського міського суду Рівненської області від 10.02.2023 року № 569/19439/22, зазначено, що наявність зимової слизькості супутньо спричинила скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Водночас вказаним судовим рішенням не встановлено вину відповідача у скоєнні ДТП.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що, розглядаючи даний спір, суд не встановлює обставин вчинення особою адміністративного правопорушення та його вину в порушенні правил дорожнього руху.

Зі змісту вказаної постанови слідує, що судом констатовано порушення посадовою особою вимог щодо утримання дороги та зазначено, що такі дії "супутньо спричинили" дорожньо-транспортну пригоду. Використане формулювання свідчить про допоміжний, а не визначальний характер впливу стану дорожнього покриття на настання ДТП, що прямо вказує на наявність інших обставин, які перебували у причинному зв`язку з подією.

Крім того, відповідно до частини 6 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов`язковою лише в частині встановлення факту вчинення певних дій (бездіяльності) конкретною особою, але не встановлює автоматично цивільно-правової відповідальності юридичної особи та не звільняє позивача від обов`язку доведення причинного зв`язку.

Таким чином, посилання апелянта на обставини, встановлені у справі про адміністративне правопорушення, не спростовують висновків суду першої інстанції про відсутність відповідного доказового підтвердження того, що саме неналежне утримання дорожнього покриття було прямою та безпосередньою причиною настання шкоди. Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до припущення про автоматичний характер відповідальності балансоутримувача, що не відповідає вимогам цивільного законодавства та не ґрунтується на належних доказах, досліджених у справі.

Підсумовуючи вищевикладене, суд виснує, що важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони.

Для з`ясування причинового зв`язку є необхідність застосування категорій стандартів доказування, оскільки саме принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи.

Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Близький за змістом правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17.

При цьому, саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що підставою для покладення цивільно-правової відповідальності є встановлення сукупності всіх елементів складу правопорушення, зокрема наявності прямого причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що сам факт неналежного утримання дороги не є тотожним встановленню того, що саме ця обставина стала безпосередньою та визначальною причиною конкретної ДТП. Досліджені у справі докази не підтверджують виключного впливу стану дорожнього покриття на настання шкоди та не спростовують можливості існування інших обставин, які перебували у причинному зв`язку з подією.

Висновки суду за наслідками апеляційного перегляду

Згідно з ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За змістом ч.1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ч.1 ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Таким чином, рішення Господарського суду Рівненської області від 17.12.2025 у справі № 918/1023/25 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача - без задоволення.

Розподіл судових витрат

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 272, 273, 275, 276, 277, 278, 279, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" на рішення Господарського суду Рівненської області від 17.12.2025 у справі № 918/1023/25 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Рівненської області від 17.12.2025 у справі № 918/1023/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення.

Справу № 918/1023/25 повернути до Господарського суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "03" березня 2026 р.

Головуюча суддя Романюк Ю.Г.

Суддя Крейбух О.Г.

Суддя Миханюк М.В.