УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

м. Київ

26.02.2026Справа № 910/1923/26

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши матеріали позовної заяви Фізичної особи-підприємця Карнаух Ніни Анатоліївни

до Фізичної особи-підприємця Свєчкарьова Дмитра Андрійовича

про розірвання договорів та стягнення 8 550 євро,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулась Фізична особа-підприємця Карнаух Ніна Анатоліївна (далі за текстом - ФОП Карнаух Н.А., Позивач) з позовом до Фізичної особи-підприємця Свєчкарьова Дмитра Андрійовича (далі за текстом - ФОП Свєчкарьов Д.А, Відповідач), в якому Позивач просить суд (у урахуванням поданих уточнень):

- розірвати договір купівлі-продажу № КП25120501 від 05.12.2025, укладений між ФОП Свєчкарьовим Д.А. та ФОП Карнаух Н.А.;

- розірвати договір № НП25120501 від 05.12.2025 про надання послуг;

- стягнути з ФОП Свєчкарьова Д.А. на користь ФОП Карнаух Н.А. 7 500 євро за Договором № КП25120501 від 05.12.2025; 1 050 євро за договором № НП25120501 від 05.12.2025; 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України від суми 8 550 євро, починаючи з 05.02.2026 та до дня фактичного виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без руху на підставі частини 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 162 ГПК України позовна заява повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

У позовній заяві Позивачем адресу місцезнаходження Відповідача визначено: вул. Вадима Гетьмана, 6, м. Київ, в той час як згідно відомостей із сайту Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань офіційною адресою місцезнаходження Відповідача є: 04116, місто Київ, вул. Шолуденка, будинок 16, квартира 22.

Крім того, Позивачем не зазначено про наявність чи відсутність у Відповідача електронного кабінету.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують направлення іншим учасникам справи копій позовної заяви і доданих до неї документів з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.

Крім того, згідно частини 1 статті 172 ГПК України закріплено, що позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копію та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення. Таке надсилання може здійснюватися в електронній формі через електронний кабінет з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.

Відтак, надані Позивачем докази направлення копії позову (опис вкладення № 485 та фіскальний чек) з додатками не можуть бути прийняті судом у якості належних, оскільки направлені на невірну адресу Відповідача.

Відповідно до пункту 3 та 4 частини 3 статті 162 ГПК України позовна заява повинна містити: зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Відповідно до частини 1 статті 163 ГПК України ціна позову визначається:1) у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; 3) у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

У позовній заяві Позивачем вказано ціну позову: 420 863 грн, в той час як заявлено до стягнення 8 500 євро згідно наданих суду уточнень, які також направлені не на вірну адресу Відповідача.

Суд звертає увагу Позивача, що у постанові від 11.09.2024 у справі № 500/5194/16 ВП ВС виснувала, що якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, що в разі наявності спору між сторонами та його вирішення судом відповідає дню виконання судового рішення.

Водночас при стягненні судом заборгованості в еквіваленті іноземної валюти за курсом НБУ на день виконання рішення в судовому рішенні зазначається лише одна сума боргу (в іноземній валюті), а сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається державним / приватним виконавцем на момент здійснення боржником платежу під час виконання судового рішення.

Що стосується заявлених вимог, суд зазначає, що Позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру та одну вимогу майнового характеру, які не є похідною вимогою та є самостійною вимоги про стягнення коштів, які належать Відповідачу.

При цьому, судом встановлено, що Позивачем процитовано статтю 653 ЦК України на власну користь.

Так, згідно частин 2 - 4 статті 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зазначене, окрім самостійності вимоги про стягнення заявлених коштів, сплачених Позивачем за договорами, які він просить суд розірвати, також вимагає від Позивача нормативно-правового обгрунтування підстави стягнення суми 8 500 євро, чого, в свою чергу, Позивачем не зазначено у позові.

Крім того, вимоги Позивача, зокрема, вимоги майнового характеру мають бути чітко сформовані та конкретизовані із наданням до суду відповідного розрахунку (в даному випадку розрахунку 3 % річних), який суд при вирішенні спору по суті перевіряє та доходить висновку про обґрунтованість чи необґрунтованість здійснених Позивачем нарахувань.

Однак, Позивачем не вказано чітку суму нарахованих 3 % річних та не надано суду відповідного розрахунку, а натомість покладено обов`язок з такого нарахування на суд, що в свою чергу не передбачено вимогами чинного законодавства.

Також суд вказує, що пунктом 2 частини 1 статті 164 ГПК України закріплено, що до позовної заяви, додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За змістом пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви встановлюються у таких розмірах: майнового характеру - 1, 5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; немайнового - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» станом на 01.01.2026 прожитковий мінімум на одну особу для працездатних осіб становить 3 328 грн.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0, 8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Частиною 1 статті 6 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується у гривнях з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.

Згідно наданої Позивачем платіжної інструкції №Т9Т0-КТМХ-3ТКС-7Е2Р від 23.02.2026 за звернення до суду з позовом сплачено судовий збір 6 427 грн.

Враховуючи дату сплати суми судового збору, вимоги Позивача (в редакції уточнених вимог), Позивачем мав бути сплачений судовий збір в розмірі 5 324, 80 грн (3 328 * 2 * 0,8) за дві вимоги немайнового характеру та 5 193, 53 грн за вимогу майнового характеру.

При цьому, не визначення Позивачем суми 3 % річних станом на моменту звернення до суду також позбавляє суд можливості встановити належний до сплати судовий збір пропорційно до такої вимоги.

В силу викладеного вище, суд дійшов висновку, що Позивачем недоплачено суму судового збору в розмірі 4 091, 33 грн.

Відповідно до пункту 8 та 9 частини 3 статті 162 ГПК України позовна заява повинна містити зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Однак, дана інформація не вказана Позивачем у поданому позові.

В сукупності зазначеного вище, визначені судом недоліки поданого позову є підставою для залишення позову без руху.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 174 ГПК України суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Зважаючи на те, що Позивачем не дотримано вказаних вище вимог, враховуючи, що приписи статті 174 ГПК України носять імперативний характер, то суд приходить до висновку, що наведені обставини є підставою для залишення позовної заяви без руху.

Керуючись частиною 1, 2 статті 174 та статті 234, 235 ГПК України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Фізичної особи-підприємця Карнаух Ніни Анатоліївни - залишити без руху.

2. Встановити Фізичній особі-підприємцю Карнаух Ніні Анатоліївні п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання уточненого позову із врахуванням визначених даною ухвалою недоліків.

3. Попередити Позивача, що відповідно до частини 4 статті 174 ГПК України у разі якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Ухвала набрала законної сили 26.02.2026 та оскарженню не підлягає.

Суддя Антон ПУКАС