УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

м. Київ

09.03.2026Справа № 910/1923/26

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши матеріали заяви Фізичної особи-підприємця Карнаух Ніни Анатоліївни про забезпечення позову у справі № 910/1923/26

за позовом Фізичної особи-підприємця Карнаух Ніни Анатоліївни

до Фізичної особи-підприємця Свєчкарьова Дмитра Андрійовича

про стягнення 8 550 євро,

без виклику представників учасників процесу,

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

До Господарського суду міста Києва звернулась Фізична особа-підприємця Карнаух Ніна Анатоліївна (далі за текстом - ФОП Карнаух Н.А., Позивач) з позовом до Фізичної особи-підприємця Свєчкарьова Дмитра Андрійовича (далі за текстом - ФОП Свєчкарьов Д.А, Відповідач), в якому Позивач просить суд (у урахуванням поданих уточнень):

- розірвати договір купівлі-продажу № КП25120501 від 05.12.2025, укладений між ФОП Свєчкарьовим Д.А. та ФОП Карнаух Н.А.;

- розірвати договір № НП25120501 від 05.12.2025 про надання послуг;

- стягнути з ФОП Свєчкарьова Д.А. на користь ФОП Карнаух Н.А. 7 500 євро за Договором № КП25120501 від 05.12.2025; 1 050 євро за договором № НП25120501 від 05.12.2025; 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України від суми 8 550 євро, починаючи з 05.02.2026 та до дня фактичного виконання рішення суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.02.2026 позовну заяву ФОП Карнаух Н.А. залишено без руху, Позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання уточненого позову із врахуванням визначених даною ухвалою недоліків.

02.03.2026 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла уточнена позовна заява.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.03.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

05.03.2026 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла заяв Позивача про забезпечення позову.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ЗАЯВИ ТА ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ

У поданій заяві про забезпечення позову Позивач просить суд заборонити ФОП Свєчкарьову Дмитру Андрійовичу, а також особам, які діють за його дорученням, в його інтересах, за погодженням з ним або під його контролем, вчиняти будь-які дії щодо вилучення, переміщення, передачі третім особам або зміни технічного стану кавового обладнання Saeco Iperautomatica № 9017MNA0003089, встановленого за адресою: м. Київ, вул. Жилянська, 107, до набрання законної сили рішенням суду у справі № 910/1923/26.

Позивач зазначає, що предметом спору є, зокрема, три одиниці кавового обладнання «Saeco Iperautomatica», передані за договором купівлі-продажу. Однією з таких одиниць є: Saeco Iperautomatica № 9017MNA0003089, встановлена за адресою: м. Київ, вул. Жилянська, 107 (локація № 3).

У якості існування підстав для вжиття заходів забезпечення позову Позивач посилається на те, що 20.02.2026 у робочому чаті Telegram представник Відповідача повідомив, що у разі відсутності роботи кав`ярні локація може фізично винести обладнання з приміщення та виставити його на вулицю оскільки остання не працює.

Позивач звертає увагу суду на те, що представник Відповідача зазначає, що безпосередньо він не планує вилучати обладнання, однак з повідомлень вбачається реальна можливість його фізичного винесення третіми особами (локацією) без оформлення документів та без фіксації технічного стану.

Зазначене, на переконання суду, свідчить, що наразі існує підтверджена доказами комунікації реальна загроза неконтрольованого переміщення обладнання, що може призвести до його пошкодження або втрати.

МОТИВИ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Статтею 136 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 2 та 4 частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18).

Вжиття заходів забезпечення позову відповідно до статті 136 ГПК України є правом суду, а за наявності відповідних виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 4 статті 137 ГПК України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

В сукупності зазначеного вище, дослідивши подану Позивачем заяву, суд вказує, що остання не містить належного та достатнього обґрунтування необхідності вжиття запобіжних заходів з огляду на наступне.

По - перше, майно щодо якого Позивач просить вжити забезпечувальні заходи не є предметом даного спору та фактично не стосується розгляду даної справи.

Звертаючись до суду з позовом Позивач просить суд стягнути з Відповідача 8500 євро на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України оскільки існуючі договірні зобов`язання між сторонами в односторонньому порядку припинено.

Згідно доводів Позивача, нею оплачено вартість всіх трьох одиниць кавового обладнання на підставі договору № КП25120501 купівлі-продажу обладнання від 05.12.2025. Відповідачем в свою чергу здійснено фактичне встановлення таких кавомашин без участі Позивача та без підписання акту приймання передачі, що на переконання Позивача свідчить про неналежну передачу такого обладнання, враховуючи виявлені Позивачем недоліки в його роботі.

Спір у даній справі стосується встановлення обставин наявності чи то відсутності правових підстав зберігання Відповідачем заявлених до стягнення коштів в силу чого звернення Позивачем із заявою про забезпечення позову направлено на захист інших його інтересів ніж тих, що стали підставою для звернення до суду з позовом.

У постанові Верховного Суду від 09.09.2022 у справі № 904/7630/21 висловлено позицію про те, що під час вирішення питання щодо вжиття заходів із забезпечення позову господарським судам необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову.

По -друге, на сторінці 3 уточненої позовної заяви Позивач стверджує, що відповідно до пункту 1.3 та пункту 5.2 договору до нього перейшло право власності на обладнання.

Відповідно до статей 322 та 323 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник, якщо інше не встановлено договором або законом.

Станом на дату розгляду даної заяви суд дійшов висновку, що саме на Позивача як на власника покладено обов`язок вчинення дій щодо поставленого їй обладнання, зокрема в частині збереження кавового обладнання Saeco Iperautomatica № 9017MNA0003089, встановленого за адресою: м. Київ, вул. Жилянська, 107 від третіх осіб.

Натомість звернення до суду із заявою про забезпечення позову шляхом заборони ФОП Свєчкарьову Дмитру Андрійовичу, а також особам, які діють за його дорученням, в його інтересах, за погодженням з ним або під його контролем, вчиняти будь-які дії щодо вилучення, переміщення, передачі третім особам або зміни технічного стану кавового обладнання Saeco Iperautomatica № 9017MNA0003089, встановленого за адресою: м. Київ, вул. Жилянська, 107 є перекладання обов`язків власника вказаного майна на суд, у якого окрім викладеного виникають сумніви щодо можливості реалізації та виконання заборони вчинення дій у випадку задоволення заяви про забезпечення позову.

Що стосується поданих Позивачем доказів (переписки у додатку) суд зазначає, відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статтею 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивачем на обґрунтування існування ймовірності пошкодження майна, щодо якого сторона просить суд вжити забезпечувальні заходи надано роздруківки переписки з особою «Марк Зернова пошук локацій».

Однак, суд не вбачає підстав приймати такі докази у якості належних оскільки з останніх не вбачається можливості встановити, що таке листування здійснюється з Відповідачем (його уповноваженою особою), за яким номером здійснюється таке листування та чи взагалі воно стосується спірних правовідносин.

При цьому судом встановлено, що договір купівлі-продажу № КП25120501 від 05.12.2025 та договір № НП25120501 від 05.12.2025 про надання послуг не містить контактного номеру Відповідача, що відповідно ставить під сумнів офіційність наданої Позивачем переписки, враховуючи відсутність пояснення іншої сторони.

В сукупності викладеного судом вище, суд дійшов висновку, що підстави для задоволення заяви про забезпечення позову відсутні оскільки невжиття таких заходів жодним чином не вплине на виконання рішення суду (у випадку задоволення позову), а викладені Позивачем обставини не є винятковими та такими, що потребують вжиття судом заходів забезпечувального характеру.

Відповідно до частини 1 та 6 статті 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ ЗАЯВИ

Підсумовуючи викладене, дотримуючись принципу змагальності, рівності та верховенства права, враховуючи покладення саме на Позивача обв`язку з доказування, суд дійшов висновку щодо необґрунтованості поданої заяви про забезпечення позову та не підтвердження стороною яким чином невжиття заходів забезпечення істотно ускладнити чи унеможливить виконання рішення суду в подальшому, що в свою чергу є підставою для відмови у задоволенні поданої Позивачем заяви.

Керуючись статтями 136-139, 140, 234 та 235 ГПК України, Господарський суд міста Києва,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Карнаух Ніни Анатоліївни про забезпечення позову у справі № 910/1923/26 - відмовити.

Ухвала набрала законної сили 09.03.2026 та може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту її підписання до Північного апеляційного господарського суду.

Дата підписання повного тексту ухвали: 09.03.2026

Суддя Антон ПУКАС