ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2026 р.м. ХарківСправа № 922/4406/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ємельянової О.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства "Нове життя", 63054, Харківська обл., Богодухівський р-н, село Олександрівка, Валківська ТГ, вул.Центральна, будинок 3
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Караванський спиртовий завод 1709", 62463, Харківська обл., Харківський р-н., селище Караван, вул. Заводська, буд. 23
простягнення 212 716,51 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Приватне сільськогосподарське підприємство Нове життя звернулось до Господарського суду Харківської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Караванський спиртовий завод 1709" про стягнення 190 000, 00 грн. заборгованості за продукцію, 16 752, 74 грн. - інфляційних втрат, 5 963, 77 грн. три проценти річних.

Також до стягнення заявлені судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання відповідачем зобов`язань за договором №05-2024-З поставки зернових культур від 23.07.2024 року.

Ухвалою суду від 15.12.2025 року позовну заяву Приватного сільськогосподарського підприємства "Нове життя" (вх. 4406/25) залишено без руху.

18.12.2025 року від позивача через канцелярію суду надійшла заява (вх. № 29740) про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 22.12.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/4406/25. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачу 15 (п`ятнадцятиденний) строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом 5 днів з дня отримання відзиву на позов.

Як вбачається із Комп`ютерної програми Діловодство спеціалізованого суду у позивача та відповідача наявні зареєстровані електронні кабінети, у зв`язку із чим, ухвалу суду від 22.12.2025 року про відкриття провадження у справі, було направлено судом в їх електронні кабінети, про що свідчать наявні у матеріалах справи довідка про доставку електронного листа, а саме:

- «Документ в електронному вигляді "Ухвала про відкриття провадження (спрощене)" від 22.12.2025 року у справі № 922/4406/25 (суддя Ємельянова О.О.) було надіслано одержувачу Бєлєвцова Оксана Сергіївна в його Електронний кабінет. Документ доставлено до Електронного кабінету: 22.12.2025 року о(б) 14:00 год.»;

- «Документ в електронному вигляді "Ухвала про відкриття провадження(спрощене)" від 22.12.2025 року у справі № 922/4406/25 (суддя Ємельянова О.О.) було надіслано одержувачу Приватне сільськогосподарське підприємство "Нове життя" в його Електронний кабінет. Документ доставлено до Електронного кабінету: 22.12.2025 року о(б) 14:00 год.»;

- «Документ в електронному вигляді "Ухвала про відкриття провадження(спрощене)" від 22.12.2025 року у справі № 922/4406/25 (суддя Ємельянова О.О.) було надіслано одержувачу Товариство з обмеженою відповідальністю "Караванський спиртовий завод 1709" в його Електронний кабінет. Документ доставлено до Електронного кабінету: 22.12.2025 року о(б) 14:00 год.».

Частиною 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з положеннями пункту 2 частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є: день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Враховуючи вищевикладене, та наявні у матеріалах справи докази отримання сторонами у справі ухвали суду від 22.12.2025 року про відкриття провадження у справі, суд дійшов висновку про належне повідомлення сторін у справі про розгляд справи у суді.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що станом на 23.02.2026 року відповідач відзив на позов не надав, у зв`язку із чим, суд зазначає наступне.

Згідно із частиною першою статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина третя статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому, за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі "Пономарьов проти України").

Судом також враховано, що в силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Враховуючи предмет та підстави позову у даній справі, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення. Відповідач мав достатньо часу для подання відзиву на позовну заяву, однак відповідним правом на його подання не скористався, будь-яких заперечень чи відомостей щодо викладених у позовній заяві обставин відповідачем до суду надано не було.

Таким чином, суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву та вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до статті 248 Господарського процесуального України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 року, ратифікованої Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника.

Відповідно до пункту 10 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України одним з основних засад господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Згідно вимог статті 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

При цьому, будь-яких клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до вимог статті 252 Господарського процесуального кодексу України від учасників справи не надходило.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд, має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Враховуючи достатність часу наданого сторонами для подання заяв по суті справи чи з процесуальних питань, суд вважає за можливе завершити розгляд справи.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

Як зазначає позивач, 23.07.2024 року між Приватним сільськогосподарським підприємством "Нове життя" (позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Караванський спиртовий завод 1709" (відповідач, покупець) було укладено договір №05-2024-3-2024-З поставки зернових культур.

Цей договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2025 року включно, але у будь - якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором, що залишилися не виконані на момент припинення дії договору (пункт 9.1. договору).

Пунктом 1.1. договору. сторони погодили, що постачальник зобов`язується у порядку та на умовах, визначених цим договором, поставляти покупцю протягом строку дії цього договору зернові культури, включаючи похідні від зернових, продукти їх обробки, переробки, субпродукти, тощо (далі-продукція), а покупець зобов`язується у порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти й оплатити поставлену продукцію.

Загальна кількість продукції, що є предметом поставки за цим договором, її дольове співвідношення за видами, кількістю та ціною визначається у специфікаціях, що є невід`ємними частинами цього договору (пункт 1.2. договору).

Пунктом 1.3. визначено, що постачальник гарантує, що продукція не перебуває під забороною відчуження, під арештом, не є предметом застави та іншим засобом забезпечення виконання зобов`язань перед будь-якими фізичними або юридичними особами, державними органами і державою, а також не е предметом будь-якого іншого обтяження чи обмеження, передбаченого чинним законодавством України. У випадку недотримання продавцем відповідних гарантій, покупець є добросовісним набувачем права власності на продукцію.

Відповідно до пунктів 2.1., 2.2., 2.3. договору, ціна на продукцію, що поставляється за цим договором визначається сторонами у специфікаціях до цього договору і є його невід`ємними частинами. Ціна може змінюватися протягом строку дії договору відповідно до зміни ринкової кон`юнктури за погодженням сторін. Зміна ціни на продукцію по вже укладеним специфікаціям не допускається. Загальна сума договору складається з загальної вартості продукції поставленої постачальником та прийнятої покупцем на умовах цього договору протягом строку його дії.

Пунктом 3.1. визначено, що асортимент (вид) продукції, що є предметом поставки за цим договором, визначається у специфікаціях, що укладаються сторонами протягом строку дії цього договору і є його невід`ємними частинами.

Оплата поставленої продукції здійснюється покупцем в національній валюті України гривні, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника вказаний у рахунку фактурі. Оплата за поставлену продукцію здійснюється на умовах визначених специфікаціями (пункти 5.1. 5.2. договору).

23.07.2024 року між сторонами було погоджено специфікацію № 1 до договору поставки зернових культур №05-2024-3 від 23.07.2024 року.

Пунктом 1 специфікації № 1 сторони погодили ціну, обсяг та період поставки продукції, а саме: кукурудза обсяг 300 тон, ціна 5100,00 за тону з ПДВ, період поставки з 23.07.2024 року по 10.08.2024 року.

Пунктом 4 специфікації № 1 сторони погодили умови оплати: оплата за поставлену продукцію здійснюється на умовах відстрочення платежу протягом 14 банківських днів з моменту поставки кожної окремої взятої партії продукції за умови надання постачальником усіх документів передбачених пунктом 4.3. цього договору і виконання постачальником умов пункту 4.4. цього договору.

За твердженнями позивача, останнім на виконання умов договору та специфікації було здійснено відповідачу поставку, про що свідчать видаткові накладні, а саме:

- №352 від 24.07.2024 року на суму 258 876,33 грн.;

- №358 від 26.07.2024 року на суму 131 172,17 грн.;

- №359 від 27.07.2024 року на суму 127 092,16 грн.;

- №361 від 29.07.2024 року на суму 129 438,17 грн.;

- №363 від 30.07.2024 року на суму 258 468,34 грн.;

- №364 від 31.07.2024 року на суму 379 032,49 грн.;

- №369 від 02.08.2024 року на суму 381 684,49 грн.;

- №370 від 03.08.2024 року на суму 348 432,45 грн.;

- №373 від 08.08.2024 року на суму 95 064,12 грн., товарно транспортними накладними та довіреністю № 5.

Проте, відповідач в порушення умов договору, свої зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати за отриманий товар, здійснено а саме на суму 1 919 260,00 грн., про що свідчать платіжні інструкції. У зв`язку із чим, за розрахунком позивача, у відповідача наявний борг у сумі 190 000,00 грн.

Також, позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу вих. № 03/11 від 03.11.2025 року, у якій останній, вимагав сплатити заборгованість за продукцію у сумі 190 000,00 грн. Проте, вимога позивача була залишена відповідачем буз відповіді та задоволення, що стало причиною звернення позивача із відповідним позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (стаття 11 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно частини1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За приписами статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У відповідності до частини 1 статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається із матеріалів справи, та на чому наполягає позивач, останнім на виконання умов договору поставки зернових культур №5-2024-З від 23.07.2024 року та специфікації № 1 до договору, було здійснено поставку відповідачу товарну, про що свідчать видаткові накладні, а саме: №352 від 24.07.2024 року на суму 258 876,33 грн.,№358 від 26.07.2024 року на суму 131 172,17 грн., №359 від 27.07.2024 року на суму 127 092,16 грн., №361 від 29.07.2024 року на суму 129 438,17 грн., №363 від 30.07.2024 року на суму 258 468,34 грн., №364 від 31.07.2024 року на суму 379 032,49 грн., №369 від 02.08.2024 року на суму 381 684,49 грн., №370 від 03.08.2024 року на суму 348 432,45 грн., №373 від 08.08.2024 року на суму 95 064,12 грн. та товарно транспортні накладні.

Проте, відповідачем оплату за отриманий товар було здійснено частково, а саме на суму 1 919 260,00 грн., про що свідчать наявні у матеріалах справи платіжні інструкції.

У зв`язку із чим, за розрахунком позивача. у відповідача наявний борг у сумі 190 000,00 грн.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

З вищевикладеного слідує, та вимог статті 692 Цивільного кодексу України слідує, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього.

Суд приймає до уваги, що відповідач будучи обізнаним про розгляд справи у суді, не скористався своїм правом визначеним статтею 165 Господарського процесуального кодексу України щодо подання до суду відзиву на позовну заяву, також відповідачем не надано контррозхрахунку суми позовних вимог, чи доказів спростування наявної заборгованості.

З вищевикладеного слідує, про прийняття товару відповідачем, та наявність у останнього обов`язку перед позивачем щодо його оплати, у зв`язку із чим, суд дійшов висновку про стягнення із відповідача на користь позивача суми боргу у розмірі 190 000,00 грн.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору, позивачем було заявлено до стягнення із відповідача 16 752, 74 грн. - інфляційних втрат, 5 963, 77 грн. три проценти річних, відповідно до наведеного у позовній заяві розрахунку.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку статті 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд враховує, що у статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (подібний висновок викладений, зокрема, у пункті 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі № 686/21962/15-ц).

У постанові Верховного Суду від 26.06.2020 у справі № 905/21/19 викладено правовий висновок про те, що при розрахунку "інфляційних втрат" у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин за аналогією закону підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України від 27.07.2007 року № 265, а також визначений порядок нарахування інфляційних втрат у випадку часткового помісячного погашення суми основного боргу.

Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 Цивільного кодексу України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078).

З аналізу вищевикладеного слідує, що базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, в якому здійснено платіж.

Крім того, при здійснення перевірки та розрахунку суми заявлених позовних вимог за допомого онлайн - системи "Ліга-закон", суд враховує позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14 лютого 2018 року у справі № 917/1622/16, а саме щодо здійснення перерахунку заявлених позовних вимог саме за допомогою інструменту "Калькулятори" системи інформаційно-правового забезпечення "ЛІГА:ЗАКОН".

Судом здійснено перевірку нарахованих позивачем відповідачу 16 752, 74 грн. - інфляційних втрат, (із урахуванням часткових оплат) за загальний період з 22.11.2022 року по 08.12.2025 року, відповідно до надано розрахунку суми позовних вимог, та встановлено, що позивачем відповідні нарахування було здійснено не за кожною видатковою накладною, а на загальну суму боргу, що не відповідає умов договору та специфікації, оскільки сторони пунктом 5.2. договору визначили, що оплата за поставлену продукцію здійснюється на умовах визначених специфікаціями.

Пунктом 4 специфікації № 1 сторони погодили умови оплати: оплата за поставлену продукцію здійснюється на умовах відстрочення платежу протягом 14 банківських днів з моменту поставки кожної окремої взятої партії продукції за умови надання постачальником усіх документів передбачених пунктом 4.3. цього договору і виконання постачальником умов пункту 4.4. цього договору.

У зв`язку із чим, судом було здійснено власний розрахунок інфляційних втрат, (із урахуванням часткових оплат) за загальний період з 22.11.2022 року по 08.12.2025 року, відповідно до надано розрахунку суми позовних вимог за кожною видатковою накладною, за допомогою онлайн - системи "Ліга-закон" та встановлено, що такі нарахування не перевищують суду за розрахунком суду, а тому підлягають задоволенню у розмірі 16 752, 74 грн.

Судом здійснено перевірку нарахованих позивачем відповідачу 5 963, 77 грн. 3 % річних (із урахуванням часткових оплат) за загальний період з 22.11.2022 року по 08.12.2025 року, відповідно до надано розрахунку суми позовних вимог, та із урахуванням встановленого вище судом щодо здійснення нарахування за кожною видатковою накладеною за допомогою онлайн - системи "Ліга-закон" та встановлено, що такі нарахування не перевищують суду за розрахунком суду, а тому підлягають задоволенню у розмірі 5 963,77 грн.

Частинами 1, 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (стаття 74 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, та оскільки відповідачем будь-яких заперечень щодо позовних вимог, чи конррозрахунку суми боргу надано не було, суд дійшов висновку у про задоволення позовних вимог та про стягнення із відповідача 190 000, 00 грн. заборгованості за продукцію, 16 752, 74 грн. - інфляційних втрат, 5 963, 77 грн. три проценти річних.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на відповідача у розмірі 2 422,40 грн.

Керуючись статтями 4, 12, 20, 73, 74, 76 - 79, 86, 129, 236 - 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Караванський спиртовий завод 1709" (62463, Харківська обл., Харківський р-н., селище Караван, вул. Заводська, буд. 23, ). на користь Приватного сільськогосподарського підприємства "Нове життя" (63054, Харківська обл., Богодухівський р-н, село Олександрівка, Валківська ТГ, вул. Центральна, буд. 3, ) 190 000,00 грн. заборгованості за продукцію, 16 752,74 грн. - інфляційних втрат, 5 963,77 грн. 3 % річних та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду, у межах апеляційного округу, протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Інформацію щодо роботи суду та щодо розгляду конкретних судових справ можна отримати на сайті суду, а також за допомогою Телеграм-бота Господарського суду Харківської області https://t.me/GospSud_kh_bot.

Реквізити сторін:

позивача: Приватного сільськогосподарського підприємства "Нове життя" (63054, Харківська обл., Богодухівський р-н, село Олександрівка, Валківська ТГ, вул. Центральна, буд. 3, )

відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Караванський спиртовий завод 1709" (62463, Харківська обл., Харківський р-н., селище Караван, вул. Заводська, буд. 23, ).

Повне рішення складено "23" лютого 2026 р.

СуддяО.О. Ємельянова