ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року

м. Київ

cправа № 910/4127/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Случ О. В. - головуючий, Волковицька Н. О., Могил С. К.,

за участю секретаря судового засідання - Прокопенко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Консорціуму «Будівельно-дорожній консорціум»

на рішення Господарського суду міста Києва від 16.09.2025 (суддя Ягічева Н. І.)

і постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2025 (головуючий суддя Андрієнко В. В., судді Буравльов С. І., Шапран В. В.)

у справі № 910/4127/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумимостобуд»

до Консорціуму «Будівельно-дорожній консорціум»

про стягнення коштів,

(у судовому засіданні взяли участь представник позивача - Грищук Д. В. та представники відповідача - Гриненко А. О., Барановський Ю. В.)

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Узагальнений зміст позовних вимог та підстав заявленого позову

1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумимостобуд» (далі - ТОВ «Сумимостобуд») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Консорціуму «Будівельно-дорожній консорціум» про стягнення 7 665 112, 35 грн.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що всупереч взятим на себе зобов`язанням за договором на закупівлю робіт від 24.12.2024 № 255КС-2024-СУБ відповідач в обумовлений строк не здійснив повну та своєчасну оплату виконаних робіт, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 7 665 112, 35 грн.

Узагальнений зміст і обґрунтування судових рішень судів попередніх інстанцій

3. Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.09.2025 у справі № 910/4127/25 зазначений позов задоволено повністю.

4. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2025 рішення місцевого господарського суду залишено без змін.

5. Ухвалюючи ці судові рішення, місцевий та апеляційний господарські суди виходили з того, що позивачем (субпідрядником) доведено обставини неналежного виконання відповідачем (генпідрядником) свого обов`язку із повної та своєчасної оплати виконаних ТОВ «Сумимостобуд» робіт.

6. При цьому суди звернули увагу на те, що акти виконаних робіт та довідки про їх вартість підписані сторонами без жодних зауважень та заперечень. Твердження ж відповідача про введення його директора в оману суди відхилили, позаяк в матеріалах справи відсутні докази наявності кримінального провадження щодо цього.

7. Крім того, суди урахували пояснення Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Сумській області (замовника), згідно з якими станом на 16.07.2025 виконавча документація (в тому числі і оригінали підписаних актів приймання прихованих робіт) Консорціумом «Будівельно-дорожній консорціум» замовнику не передана. Натомість спірні роботи прийняті та оплачені.

Касаційна скарга

8. Не погодившись із судовими рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 16.09.2025, постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2025 та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Узагальнені доводи касаційної скарги

9. У поданій касаційній скарзі, як на підстави касаційного оскарження ухвалених у цій справі місцевим та апеляційним господарськими судами судових рішень, скаржник посилається на пункти 1, 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

10. Відповідач стверджує, що судами попередніх інстанцій допущено порушення норм матеріального та процесуального права, зокрема не досліджено належним чином усі зібрані у справі докази та безпідставно відмовлено в залученні важливих доказів, які мають значення для правильного вирішення спору у цій справі.

11. Суть доводів скаржника зводиться до того, що суди не звернули увагу на докази неналежного виконання ТОВ «Сумимостобуд» умов договору щодо підписання актів прийняття прихованих робіт та надання виконавчої документації, внаслідок чого відповідачем було застосовано до нього оперативно-господарські санкції, що полягали у відмові від прийняття робіт та оплати їх вартості.

12. Крім того, на думку скаржника, місцевий та апеляційний господарські суди безпідставно відхилили його клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи.

13. Наводячи такі аргументи, відповідач цитує висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 та від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц, що стосуються критеріїв визначення подібності правовідносин, концепції негативного доказу, стандартів доказування та вірогідності доказів.

Позиція інших учасників справи

14. У межах встановленого Верховним Судом строку ТОВ «Сумимостобуд» подало відзив на касаційну скаргу, у якому заперечує проти її задоволення, та просить рішення Господарського суду міста Києва від 16.09.2025 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2025 залишити без змін.

15. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що викладені у касаційній скарзі доводи фактично полягають у висловленні відповідачем незгоди з прийнятими судовим рішенням та є проханням про повторний перегляд справи і переоцінку встановлених судами попередніх інстанцій обставин, що виходить за межі повноважень Верховного Суду, який покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не «розгляд заради розгляду». До того ж зі змісту касаційної скарги не можливо зрозуміти які саме норми права були неправильно застосовані місцевим та апеляційним господарськими судами та у чому саме полягає таке неправильне застосування.

16. Від Консорціуму «Будівельно-дорожній консорціум» до Верховного Суду надійшли заперечення на цей відзив позивача.

17. Проте стосовно права сторони подати такі заперечення Верховний Суд вбачає за необхідне зауважити, що відповідно до частини першої статті 161 ГПК України під час розгляду справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору винятково у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Згідно із частиною п`ятою цієї статті суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло під час розгляду справи, якщо визнає це необхідним. У цьому разі Верховний Суд не визнавав необхідним одержати від учасників справи додаткові письмові пояснення стосовно окремих питань. Сторони мали можливість подати свої пояснення у заявах по суті справи, передбачених для стадії касаційного оскарження. Тож відповідно до частини другої статті 118 ГПК України Верховний Суд залишає без розгляду подане відповідачем поза межами строку на касаційне оскарження заперечення на відзив на касаційну скаргу, як заяву по суті справи, що подана поза межами встановлених строків. Аналогічні висновки викладено, зокрема, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.11.2025 у справі № 916/992/25.

Обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

18. Як з`ясували суди попередніх інстанцій, 24.12.2024 ТОВ «Сумимостобуд» (субпідрядник) та Консорціум «Будівельно-дорожній консорціум» (генпідрядник) уклали договір на закупівлю робіт № 255КС-2024-СУБ, за умовами якого субпідрядник прийняв на себе обов`язок виконати додаткові будівельні роботи за кодом класифікації ДК021:2015:45450000-6 (інші завершальні будівельні роботи) на об`єкті будівництва: Капітальний ремонт багатоквартирного житлового будинку (відновлення пошкоджень, спричинених внаслідок збройної агресії) за адресою: Сумська область, Охтирський район, місто Тростянець, вулиця Благовіщенська, будинок 53, а генпідрядник зобов`язався прийняти та оплатити ці роботи.

19. Загальна вартість робіт за договором становить 9 237 338, 00 грн (пункт 3.3 договору на закупівлю робіт).

20. За змістом підпункта 4.2.2 договору генпідрядник зобов`язаний прийняти від субпідрядника виконані роботи та оплатити їх.

21. Відповідно до пункту 12.1 договору від 24.12.2024 № 255КС-2024-СУБ оплата за роботи відбувається шляхом поточних платежів. Проміжні розрахунки за виконані роботи здійснюються генпідрядником на підставі підписаних «Акта приймання виконаних будівельних робіт за укрупненими показниками вартості» (форми № КБ-2в (УПВ)) та «Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат» (форма № КБ-3) та/або підписаних актів приймання-передачі обладнання. Акти приймання виконаних будівельних робіт за укрупненими показниками вартості (форми № КБ-2в (УПВ)), довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форми КБ-3), акти приймання-передачі обладнання підписуються генпідрядником за наявності у нього всіх необхідних виконавчих документів.

22. Підпункт 12.1.2 договору передбачає, що оплата робіт здійснюється генпідрядником шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок субпідрядника упродовж 5 робочих днів з дати підписання актів приймання виконаних будівельних робіт за укрупненими показниками вартості (форми № КБ-2в (УПВ)) та довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат» (форма № КБ-3), та/або підписаних актів приймання-передачі обладнання. Грошові кошти перераховуються в Національній валюті України.

23. Також сторони погодили та виклали у пунктах 13.2, 13.3 договору на закупівлю робіт, що по мірі виконання робіт, але не пізніше як протягом 15 робочих днів після закінчення терміну виконання робіт, зазначеного в календарному графіку виконання робіт, субпідрядник передає генпідряднику Акт приймання виконаних будівельних робіт за укрупненими показниками вартості (форми №КБ-2в (УПВ)) та довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма №КБ-3). Генпідрядник протягом 10 робочих днів з дати отримання документів зазначених у пункті 13.2 договору, повертає субпідряднику підписаний екземпляр або надає йому письмову мотивовану відмову від приймання виконаних робіт. Усунення недолік субпідрядник здійснює власними силами та за власний рахунок додатку.

24. Суди попередніх інстанцій встановили, що субпідрядник та генпідрядник підписали довідки про вартість будівельних робіт за формою КБ-3 загальною вартістю 7 665 112, 35 грн, а також акти приймання виконання будівельних робіт № 12-1-255КС-2024-СУБ на 6 954 162, 38 грн та № 12-2-255КС-2024-СУБ на 710 949, 97 грн.

25. Стверджуючи, що всупереч взятим на себе зобов`язанням за договором на закупівлю робіт від 24.12.2024 № 255КС-2024-СУБ Консорціум «Будівельно-дорожній консорціум» у встановлений строк не здійснив повну та своєчасну оплату виконаних робіт, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 7 665 112,35 грн, ТОВ «Сумимостобуд» звернулося до суду з позовом, що і розглядається у цій справі.

26. В свою чергу відповідач заперечив проти задоволення заявлених позовних вимог з посиланням на те, що ним застосовано до субпідрядника оперативно-господарські санкції на підставі пункту 16.4.1 договору, а саме нараховано пеню у розмірі 158 794,73 грн за прострочення строків виконання робіт та через неякісне і незавершене їх виконанням вирішено відмовитись від прийняття цих робіт та оплати їх вартості.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів скаржника та висновків судів попередніх інстанцій

27. Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

28. Дослідивши в межах вимог касаційної скарги наведені в ній доводи, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій чинних правових норм, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга Консорціуму «Будівельно-дорожній консорціум» не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

29. Відповідно до частин першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

30. Зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

31. Про це зазначено у статтях 526, 530, 610 ЦК України.

32. За змістом статті 11 названого Кодексу однією з підстав виникнення зобов`язань є, зокрема, договори та інші правочини.

33. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 626, 629 ЦК України).

34. Водночас у статті 837 цього Кодексу унормовано, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

35. Згідно із статтею 838 ЦК України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник. Генеральний підрядник відповідає перед субпідрядником за невиконання або неналежне виконання замовником своїх обов`язків за договором підряду, а перед замовником - за порушення субпідрядником свого обов`язку. Замовник і субпідрядник не мають права пред`являти один одному вимоги, пов`язані з порушенням договорів, укладених кожним з них з генеральним підрядником, якщо інше не встановлено договором або законом.

36. У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

37. Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

38. Наведені норми викладено у статті 843, частині першій статті 854, частині четвертій статті 879 ЦК України.

39. Крім того, у статті 882 цього Кодексу передбачено, що замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов`язаний негайно розпочати їх прийняття. Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

40. Спір у справі, що переглядається (№ 910/4127/25), виник через не здійснення відповідачем (генпідрядником) повної та своєчасної оплати виконаних позивачем (субпідрядником) робіт в обумовлений в укладеному ними договорі про закупівлю робіт від 24.12.2024 № 255КС-2024-СБУ строк.

41. Суди попередніх інстанцій дослідили наявні у матеріалах справи докази та встановили, що у зазначеному договорі сторони на власний розсуд погодили умови щодо оплати виконаних робіт на підставі підписаних сторонами актів приймання виконаних робіт за формою № КБ-2в та довідок про вартість виконаних робіт за формою № КБ-3, і зазначені умови є обов`язковими для виконання ними. Акти виконаних робіт та довідки про вартість виконаних робіт підписані сторонами без жодних зауважень та заперечень, тобто відповідач, підписуючи вказані акти та довідки, погодився з виконаними роботами за договором. Суди також надали оцінку твердженням відповідача (і відхилили їх) про те, що його директора було введено в оману.

42. Натомість суди зауважили, що згідно з поясненнями Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Сумській області (замовника) спірні роботи прийняті та оплачені.

43. З наведеного вбачається, що за встановлених судами попередніх інстанцій обставин цієї справи генпідрядник у визначеному у договорі порядку погодився з виконаними роботами за договором відповідної вартості та передбаченою у пункті 13.3 цього договору процедурою відмови від підписання актів виконаних робіт не скористався.

44. При цьому суди встановили, що доказів належного виконання відповідачем умов договору в частині повної та своєчасної оплати виконаних позивачем робіт матеріали справи не містять.

45. З огляду на це, місцевий та апеляційний господарські суди виснували про наявність підстав для стягнення із відповідача на користь позивача заборгованість у заявленому розмірі.

46. Верховний Суд погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій, ураховуючи встановлені ними фактичні обставини, що свідчать про прийняття генпідрядником виконаних субпідрядником робіт без зауважень та застережень.

47. Що ж стосується доводів та вимог касаційної скарги Консорціуму «Будівельно-дорожній консорціум» Верховний Суд зазначає, що підставами касаційного оскарження судових рішень судів попередніх інстанцій скаржник визначив підстави, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 287 ГПК України.

48. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

49. За змістом цієї норми касаційний перегляд з вказаних підстав може відбутися за наявності таких складових:

- суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду;

- спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

50. Проте у супереч наведеному у касаційній скарзі Консорціуму «Будівельно-дорожній консорціум» не зазначено яку саме норму права застосовано судами попередніх інстанцій без урахування висновку про її застосування, сформульованого Верховним Судом, та не вказано у чому саме полягає неправильність її застосування у спірних правовідносинах.

51. Процитовані відповідачем висновки з постанов Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 (як і згадувана у зацитованій частині ухвала від 27.03.2020 у справі № 910/4450/19) та від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц стосуються критеріїв визначення подібності правовідносин, концепції негативного доказу, стандартів доказування та вірогідності доказів. Як і зазначає сам скаржник, ці висновки мають загальний характер. Водночас у чому саме полягає невідповідність їм висновків, викладених у оскаржуваних судових рішеннях, відповідач не обґрунтовує.

52. В свою чергу Верховний Суд жодних процесуальних порушень судів першої та апеляційної інстанцій щодо дослідження та надання оцінки доказам, доводам сторін, дотримання судами стандартів доказування, обґрунтованості судових рішень у цій справі не вбачає.

53. Верховний Суд наголошує, що положення ГПК України покладають обов`язок з визначення та доведення того, якого висновку Верховного Суду не було враховано при прийнятті оскаржуваного рішення, саме на скаржника, що, з урахуванням положень статті 290 ГПК України, зобов`язує останнього, а не суд, у скарзі повно викласти та детально описати невідповідність оскаржуваного судового рішення практиці Верховного Суду із застосування конкретної норми. Верховний Суд не наділений повноваженнями за скаржника доповнювати касаційну скаргу міркуваннями та обґрунтуванням підстав касаційного оскарження, яких не виклав сам скаржник. В іншому випадку вказане би призводило до порушення таких принципів господарського процесу, як змагальність та диспозитивність.

54. Фактично ж доводи скаржника у відповідній частині зводяться до викладення обставин справи з їх тлумаченням на власну користь та спрямовані на спонукання суду касаційної інстанції до переоцінки доказів і встановлення інших ніж встановлені місцевим та апеляційним господарськими судами обставин справи задля ухвалення іншого судового рішення по суті спору, тобто рішення про відмову в позові.

55. Однак, сама по собі незгода відповідача з оскаржуваними судовими рішеннями, ухваленими не на його користь, не може бути підставою для їх скасування за відсутності належного обґрунтування передбачених частиною другою статті 287 ГПК України підстав касаційного оскарження.

56. Також не можуть бути прийняті до уваги і посилання скаржника на застосування ним оперативно-господарських санкцій до позивача, з огляду на невстановлення судами попередніх інстанцій фактичних обставин порушення субпідрядником умов договору.

57. В силу ж вимог частини другої статті 300 ГПК України («Межі розгляду справи судом касаційної інстанції») суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

58. Верховний Суд не вправі здійснювати переоцінку обставин, з яких виходили суди при вирішенні справи, а повноваження суду касаційної інстанції обмежуються виключно перевіркою дотримання судами норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи та виключно в межах доводів касаційної скарги (постанова Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 925/698/16). Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційний суд не встановив, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанції, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц та об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.09.2020 у справі № 908/1795/19).

59. Отже, доводи відповідача, якими мотивовано підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, що за своєю суттю стосуються переоцінки доказів та обставин справи, не можуть бути прийняті Верховним Судом, а тому подана ним касаційна скарга не містять належного обґрунтування цієї підстави касаційного оскарження.

60. Водночас посилання скаржника на те, що суд попередніх інстанцій не дослідили всі зібраних у справі докази, зокрема не звернули належної уваги на ті докази, що підтверджують позицію відповідача, відхиляються Верховним Судом, оскільки зі змісту пункту 4 частини другої статті 287 ГПК України та пункту 1 частини третьої статті 310 цього Кодексу слідує, що достатньою підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є не саме по собі порушення норм процесуального права у вигляді неналежного дослідження судом зібраних у справі доказів, а зазначене процесуальне порушення у сукупності з підтвердженим обґрунтуванням скаржника заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 ГПК України.

61. Тож недостатніми є викладені в касаційній скарзі Консорціуму «Будівельно-дорожній консорціум» доводи про неналежне дослідження судами попередніх інстанцій зібраних у справі доказів, з огляду на не підтвердження підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України.

62. Оцінюючи аргументи скаржника про безпідставне та необґрунтоване відхилення його клопотання про проведення судової будівельно-технічної експертизи, Верховний Суд виходить з того, що відповідно до частини третьої статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення судом норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, якщо суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи (пункт 3 частини третьої статті 310 ГПК України).

63. Натомість зі змісту оскаржуваної постанови апеляційного господарського суду вбачається, що відповідне клопотання Консорціуму «Будівельно-дорожній консорціум» було розглянуто та вирішено судом у відповідності з вимогами процесуального закону. Сама лише незгода відповідача з результатами його розгляду не може свідчити про порушення судом процесуальних норм при його вирішенні.

64. Крім того, скаржник не обґрунтовує встановлення яких саме фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору у цій справі, стало неможливим внаслідок відхилення цього клопотання, зважаючи на досліджені та оцінені судами попередніх інстанцій докази, що підтверджують прийняття генпідрядником виконаних субпідрядником робіт за умовами укладеного сторонами договору.

65. Наведене виключає можливість застосування пункт 3 частини третьої статті 310 ГПК України та одночасно свідчить про те, що передбачена пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК України підстава касаційного оскарження в цілому не знайшла свого підтвердження.

66. Отже, касаційна скарга Консорціуму «Будівельно-дорожній консорціум» не підлягає задоволенню, оскільки всі визначені скаржником підстави касаційного оскарження, що і слугували підставами для відкриття касаційного провадження у цій справі, не були належним чином обґрунтовані ним.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

67. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішенні судів першої та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

68. Згідно положень статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

69. У цій справі, звертаючись із касаційною скаргою, скаржник не спростував висновків судів першої та апеляційної інстанцій і не довів неправильного застосування ними норм матеріального і процесуального права, як необхідної передумови для скасування ухвалених судових рішень, всі зазначені ним підстави касаційного оскарження, передбачені частиною другою статті 287 ГПК України, не знайшли свого підтвердження.

70. Ураховуючи викладене, касаційна скарга Консорціуму «Будівельно-дорожній консорціум» підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення слід залишити без змін.

Розподіл судових витрат

71. Оскільки Суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає судові рішення, що оскаржувались, без змін, відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Консорціуму «Будівельно-дорожній консорціум» залишити без задоволення.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2025 та рішення Господарського суду міста Києва від 16.09.2025 у справі № 910/4127/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. В. Случ

Судді Н. О. Волковицька

С. К. Могил