ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

12 березня 2026 року Справа № 926/992/26

суддя Господарського суду Чернівецької області Ніколаєва М.І., розглянувши

заяву стягувача: Державного підприємства «Інформаційно-обчислювальний центр Міністерства соціальної політики, сім`ї та єдності України» (03065, проспект Любомира Гузара, 7 м. Київ, код 03562649)

про видачу судового наказу про стягнення з боржника Підприємства інвалідів «Життя без бар`єрів» Громадської організації «Безбар`єрне місто» заборгованості в сумі 1 080 грн

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Інформаційно-обчислювальний центр Міністерства соціальної політики, сім`ї та єдності України» звернулося до Господарського суду Чернівецької області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Підприємства інвалідів «Життя без бар`єрів» Громадської організації «Безбар`єрне місто» заборгованості за договором №267 М/Ш-18 від 01.03.2018 про надання послуг у сфері інформатизації в сумі 1 080 грн, що виникла в період з 01.04.2018 по 27.12.2018.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.03.2026 справу № 926/992/26 передано на розгляд судді Ніколаєву М.І.

Дослідивши матеріали поданої заяви з додатками, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

Підстави та порядок видачі судового наказу врегульовано положеннями Розділу ІІ Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України).

Частиною першою статті 147 ГПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Положеннями статті 148 ГПК України встановлено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, та в разі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За загальним правилом при розгляді вимог в порядку наказного провадження суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті (пункт 7 частини першої статті 155 ГПК України).

З викладеного вбачається, що судовий наказ може бути видано за наявності відповідного договору, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне виконання сторонами умов договору, а також заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи (видаткові накладні, акти, листування, рух коштів, виписки банку), що вказують на правильність і безспірність здійснених розрахунків.

Водночас, відповідно до пункту 5 частини 1 статті 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Із змісту поданої заяви слідує, що заявник просить стягнути з Підприємства інвалідів «Життя без бар`єрів» Громадської організації «Безбар`єрне місто» заборгованість за надані послуги по договору №267 М/Ш-18 від 01.03.2018 про надання послуг у сфері інформатизації в розмірі 1 080 грн , що виникла в період з 01.04.2018 по 27.12.2018.

Також у поданій заяві заявник зазначає, що згідно пункту 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. (період зупинення з 02.04.2020 по 30.06.2023).

Згідно пункту 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. (період зупинення з 17.03.2022 по 03.02.2026).

Згідно з положеннями статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

З урахуванням викладеного, враховуючи приписи ст.ст. 257, 261 Цивільного кодексу України, з моменту виникнення права вимоги про стягнення з боржника 1 080,00 грн заборгованості що виникла в період з 01.04.2018 по 27.12.2018 пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги Державного підприємства «Інформаційно-обчислювальний центр Міністерства соціальної політики, сім`ї та єдності України», яка подана суду 11.03.2026.

Посилання заявника на продовження строку позовної давності передбаченого пунктами 12 та 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України суд визнає необґрунтованими, позаяк відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 152 ГПК України відмова у видачі наказу законодавцем пов`язується саме зі спливом строку, який перевищує позовну давність та на даній стадії і в даному виді провадження (наказному) суд позбавлений можливості досліджувати питання обґрунтованості пропуску такого строку заявником, в тому числі й з`ясовувати питання продовження строків позовної давності, їх ймовірного зупинення тощо.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах апеляційних інстанцій від 20.11.2023 року у справі № 907/840/23, від 03 липня 2023 року у справі № 910/6456/23, від 04.11.2024 року у справі № 904/2430/24.

Відповідно до частин першої, другої статті 154 ГПК України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Суддя постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 152 ГПК України).

Відповідно до частини другої статті 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 148, 152, 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити Державному підприємству «Інформаційно-обчислювальний центр Міністерства соціальної політики, сім`ї та єдності України» у видачі судового наказу про стягнення з Підприємства інвалідів «Життя без бар`єрів» Громадської організації «Безбар`єрне місто» заборгованості в сумі 1 080 грн.

Повний текст ухвали складено та підписано 12.03.2026 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, встановлені ст. ст. 254 256 Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.

Суддя М.І. Ніколаєв