ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2026 р. Справа№ 910/10446/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ходаківської І.П.

суддів: Демидової А.М.

Євсікова О.О.

за участю секретаря судового засідання: Зозулі Н.М.

за участю представників:

від позивача 1: Білера Ю. П.

від позивача 2: Нуянзов Д. С.

від відповідача: Савинський С. М.

від прокуратури: Діденко Ю. А.

розглянувши у закритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Нью Вей Екс-Порт"
на рішення господарського суду міста Києва від 09.10.2025 (повний текст рішення складено 22.10.2025)

у справі № 910/10446/25 (суддя Бойко Р. В.)

за позовом Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони в інтересах держави в особі:

1. Головного управління Національної гвардії України

2. Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нью Вей Екс-Порт"
про стягнення пені у розмірі 745 544,00 грн

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

В серпні 2025 року Дарницька спеціалізована прокуратура у сфері оборони в інтересах держави в особі: 1. Головного управління Національної гвардії України; 2. Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулась до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нью Вей Екс-Порт" (далі - відповідач) про стягнення 745 544,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов своїх зобов`язань за Державним контрактом (договором) №3/БпС/66 на поставку товарів оборонного призначення від 12.02.2025 з поставки Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України квадрокоптерів Mavic 3T (Thermal) у кількості 182 штуки на суму 29 848 000,00 грн, допустивши порушення строку поставки товару на суму 23 780 000,00 грн, у зв`язку з чим наявні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача-2 пені у розмірі 745 544,00 грн, нарахованої за період з 21.03.2025 по 23.04.2025.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням господарського суду міста Києва від 09.10.2025 позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Нью Вей Екс-Порт" на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України пеню у розмірі 745 544 грн 00 коп. та судовий збір у розмірі 8 946 грн 53 коп.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд дійшов висновку про доведеність факту порушення відповідачем його договірних зобов`язань та обґрунтованість вимог про стягнення з відповідача 745 544,00 грн пені за порушення виконавцем зобов`язання з постачання товару, на підставі пункту 37 Державного контракту.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Нью Вей Екс-Порт" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення від 09.10.2025 у справі № 910/10446/25 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Крім цього, скаржник просить альтернативно, якщо колегія суддів дійде висновку про неможливість ухвалення нового рішення на цій стадії: Змінити оскаржуване рішення, здійснивши належний покроковий перерахунок пені за методологією "змінної бази" (щоденне коригування бази на фактично поставлені частини), та зменшити розмір неустойки (пені); Або скасувати рішення і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції з обов`язковими вказівками: забезпечити належне вручення всіх процесуальних документів через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему (підсистема "Електронний суд") із визначенням моменту вручення як дня надходження до електронного кабінету; надати відповідачу реальний строк для подання відзиву (не менше ніж п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження); провести арифметичну перевірку розрахунку пені з урахуванням часткових поставок і нульової бази після "24" квітня 2025 року; здійснити повну та всебічну оцінку сукупності доказів, у тому числі щодо форс-мажору, істотної зміни обставин, а також добросовісності й розумності поведінки сторін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення ухвалено місцевим судом з порушенням норм матеріального права, з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду, встановленим обставинам справи.

Скаржник наголошує на тому, що товар був фактично поставлений продавцем 20.03.2025 (в межах погодженого строку), 12.04.2024 та 24.04.2025, позивач товар прийняв акти приймання-передачі та видаткові підписав, а суд першої інстанції не дослідив приписи ст. 652 Цивільного кодексу України, не перевірив добросовісність і розумність пропозицій відповідача щодо коригування умов і не встановив причинно-наслідкового зв`язку між експортними та логістичними обмеженнями і неможливістю завершити поставку у первісний строк.

Скаржник вважає, що нарахування пені у розмірі 745 544, 00 грн є безпідставним. Скаржник не визнає заявлений розмір неустойки, проте надав перерахунок пені, який просить суд не тлумачити як визнання позову і вважати його альтернативним для істотного зменшення неустойки відповідно до ст. 551 Цивільного кодексу України.

Також, скаржник зазначає, що судом порушено ч.6 ст. 6, ч.4 ст. 120, п.2 ч.6 ст.242 ГПК України, оскільки переслав кореспонденцію суду поштовим зв`язком і визнав вручення на підставі повернення конвертів чим позбавив відповідача можливості подати відзив і взяти участь у розгляді справи.

Позиція інших учасників справи

15.12.2025 через підсистему "Електронний суд" від Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в її задоволенні та залишити в силі рішення суду першої інстанції. Військова частина вважає, що відповідач на виконав свій процесуальний обов`язок з реєстрації електронного кабінету в ЄСІТС. По суті спору, відповідачем не було вжито всіх можливих та залежних від нього заходів для належного виконання своїх зобов`язань за договором, що виключає необхідність зменшення пені. Разом з тим, контракт передбачав стягнення 7 % штрафу за прострочку понад 30 календарних днів, однак вимога про стягнення з відповідача штрафу у цій справі не заявлялась.

19.12.2025 через підсистему "Електронний суд" від Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, зокрема, що: електронний кабінет відповідач зареєстрував 11.11.2025, що підтверджується відповіддю №29286024 про наявність зареєстрованого електронного кабінету ЄСІТС; спірний договір укладено сторонами 12.02.2025, строк поставки встановлено до 20.03.2025, а призупинка/припинення виробництва моделі почалось 11.02.2025, тобто за один день до укладення сторонами контракту. Крім цього, прокуратура зазначила про відсутність обставин, на підставі яких нарахована пеня може бути зменшена.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті та явка представників сторін

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.11.2025 зазначену апеляційну скаргу у справі № 910/10446/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Ходаківська І. П., судді: Демидова А. М., Владимиренко С. В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Нью Вей Екс-Порт" на рішення господарського суду міста Києва від 09.10.2025 по справі №910/10446/25 витребувано невідкладно матеріали справи № 910/10446/25 з господарського суду міста Києва, призначено до розгляду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нью Вей Екс-Порт" на рішення господарського суду міста Києва від 09.10.2025 по справі №910/10446/25, апеляційна скарга розглядатиметься у судовому засіданні 14.01.2026 у закритому судовому засіданні.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2026 розгляд справи відкладено на 25.02.2026 та продовжено строк її розгляду.

Склад суду змінено відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.02.2026.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2026 справу прийнято колегією суддів у визначеному складі до провадження та призначено її до розгляду на 12.03.2026.

Присутній у судовому засіданні 12.03.2026 представник відповідача уточнив вимоги апеляційної скарги і просив частково задовольнити позовні вимоги в сумі 100 000 грн.

Присутні у судовому засіданні 12.03.2026 представники позивачів та прокуратури просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

12.02.2025 між Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Нью Вей Екс-Порт" (виконавець) укладено Договір №3/БпС/66 (надалі - Контракт), у відповідності до п. 1.1 якого виконавець зобов`язується поставити замовнику, у період здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, та/або запровадження воєнного стану, з дотриманням вимог законодавства товари оборонного (спеціального) призначення, а саме товари спеціального призначення: Квадрокоптер Mavic ЗТ (Thermal) КЕКВ 2260, код за ДК:021-2015: 34710000-7 "Вертольоти, літаки, космічні та інші літальні апарати з двигуном", найменування (номенклатура, асортимент) комплектація та кількість, строки поставки яких зазначені в Специфікації товарів оборонного (спеціального) призначення (Додаток №1 до Контракту, надалі - Специфікація), а замовник - прийняти та оплатити товари.

Відповідно до п. 5 Контракту ціна контракту є договірною та становить 29 848 000,00 грн без ПДВ. На момент укладання контракту (договору) виконавець є платником податку на додану вартість на загальних умовах. Під час закупівлі товару за цим Контрактом застосовується пільговий режим оподаткування ПДВ відповідно до пункту 32 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення", п. 197.23 ст. 197 Податкового кодексу України, п. 20 ч. 1 ст. 282 та ч. 8 ст. 287 Митного кодексу України (зі змінами та доповненнями) та постанови Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №170 "Про затвердження Порядку ввезення, першого постачання та цільового використання товарів, визначених частиною восьмою статті 287 Митного кодексу України, для використання у виробництві продукції оборонного призначення".

Згідно з п. 9 Контракту поставка виконавцем та приймання замовником товару за контрактом здійснюється відповідно до Специфікації та оформляється актом приймання- передачі товару. До акту приймання-передачі додаються: видаткова накладна (повинна бути оформлена та містити обов`язкові реквізити відповідно до вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", зміст та обсяг господарської операції, зазначеної у видатковій накладній, повинен відповідати Специфікації); декларацію про відповідність; гарантійний талон; посібник користувача.

Пунктом 37 Контракту визначено, що за порушення терміну (строку) поставки товару з виконавця стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості непоставленого товару за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вартості непоставленого товару.

Контракт набирає чинності з моменту його підписання сторонам і діє в межах дії воєнного стану в Україні, оголошеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64 "Про введення воєнного стану в Україні", зі змінами та доповненнями, а в частині виконання гарантійних зобов`язань та зобов`язань з оплати - до повного виконання сторонами прийнятих зобов`язань. Строк дії Договору може бути продовжений за згодою сторін у разі продовження строку дії воєнного стану в Україні понад період, але не довше ніж до 26.12.2025 (п. 50 Контракту).

У Специфікації товарів оборонного (спеціального) призначення, що поставляється за контрактом, яка є Додатком №1 до Контракту №3/БпС/66 від 12.02.2025, сторони погодили, що відповідачем поставляється Квадрокоптер Mavic 3 T (Thermal), країна походження товару - Китай, загальний обсяг поставки - 182 шт., загальна вартість 29 848 000,00 грн (164 000,00 грн/шт.), строк поставки продукції - до 20.03.2025.

01.04.2025 Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулась до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нью Вей Екс-Порт" з вимогою №1 за державним контрактом на поставку товарів оборонного призначення №3/БпС/666 від 12.02.2025, в якій зазначила, що станом на 31.03.2025 замовнику був поставлений товар за контрактом у кількості 37 шт. на суму 6 068 000,00 грн, що підтверджується видатковою накладною №65 від 20.03.2025, а решта безпілотних літальних апаратів станом на 31.03.2025 залишається непоставленою.

Враховуючи зазначене військова частина вимагала у відповідача виконати прийняті за Контрактом зобов`язання у повному обсязі у найкоротший строк, а також сплатити пеню у сумі 261 580,00 грн.

Листом вих. №09-01-04/04-2025 від 09.04.2025 відповідач повідомив Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України про зміну істотних обставин виконання договорів на постачання квадрокоптерів DJI Mavic 3T, що унеможливлює виконання зобов`язань у повному обсязі, а саме:

1) припинення виробництва моделі (згідно з офіційним листом від компанії-виробника DJI та листом постачальника, виробництво квадрокоптера DJI Mavic 3T було припинено);

2) настання обставин непереборної сили (Товариство з обмеженою відповідальністю "Нью Вей Екс-Порт" задля виконання контракту співпрацює з компанією-постачальником TRACE S.R.O., якій надійшов лист-повідомлення від Компанії Revoad Limited (офіційний дистриб`ютор виробника безпілотних літальних апаратів), щодо настання обставин непереборної сили, а саме: відповідно до урядової директиви, якою введено суворіші нормативні вимоги до експорту безпілотників, постачання на зовнішні ринки безпілотників компанією DJI Innovation серію Mavic 3 Thermal зупинено починаючи з 11.02.2025 на невизначений термін).

У вказаному листі відповідач з метою належного виконання зобов`язань за Контрактом запропонував: зберегти загальну суму договору незмінною - 29 848 000 грн без ПДВ; встановити нову ціну за одиницю товару - 179 375,00 грн без ПДВ; оновити кількість товару до 173 одиниці (розраховано пропорційно до нової ціни з урахуванням вже поставленого товару); відтермінувати поставку на 45 календарних днів з дати погодження змін для завершення логістичних процедур.

28.04.2025 Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулась до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нью Вей Екс-Порт" з претензією за державним контрактом на поставку товарів оборонного призначення №3/БпС/666 від 12.02.2025, в якій вимагала сплати штрафних санкцій за порушення строку поставки товару у сумі 2 042 784,00 грн.

Листом вих. №1/05-2025 від 01.05.2025 відповідач повідомив Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України, що умова Контракту щодо стягнення штрафу в розмірі 7% вартості непоставленого товару не підлягає застосуванню, а вимога щодо стягнення 2 042 784,00 грн є необґрунтованою. Крім цього, відповідач зазначив, що сторона постачальника завчасно повідомив військову частину про наявність обставин непереборної сили, які вплинули на своєчасність виконання зобов`язань, про що свідчить лист №09-01-04/04-2025 від 09.04.2025.

Звертаючись з даним позовом до суду, Дарницька спеціалізована прокуратура у сфері оборони в інтересах держави в особі Головного управління Національної гвардії України та Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України зазначила про те, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами Договір №3/БпС/66 від 12.02.2025 не поставив у встановлені строки обумовлений договором товар, у зв`язку з чим позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пеню в розмірі 745544,00грн.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів сторін

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України (на дату виникнення спірних правовідносин був чинний) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи відповідач за Контрактом зійснив поставку товару на загальну суму 29 848 000,00 грн., що підтверджується:

- видатковою накладною №65 від 20.03.2025 на суму 6 068 000,00 грн (37 шт.); Актами приймання-передачі товару від 20.03.2025 на суму 1 148 000,00 грн (7 шт.) та від 20.03.2025 на суму 4 920 000,00 грн (30 шт.)

- видатковою накладною №77 від 12.04.2025 на суму 5 248 000,00 грн (32 шт.) та Актом приймання-передачі товару від 12.04.2025 на суму 5 248 000,00 грн (32 шт.);

- видатковою накладною №83 від 24.04.2025 на суму 18 532 000,00 грн (113 шт.) та Актом приймання-передачі товару від 24.04.2025 на суму 18 532 000,00 грн (113 шт.).

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до Специфікації товарів оборонного (спеціального) призначення, що поставляється за контрактом, яка є Додатком №1 до Контракту №3/БпС/66 від 12.02.2025, сторонами погоджено, що відповідачем має бути поставлено Квадрокоптер Mavic 3 T (Thermal), країна походження товару - Китай, загальний обсяг поставки - 182 шт., загальна вартість 29 848 000,00 грн (164 000,00 грн/шт.), строк поставки продукції - до 20.03.2025.

Згідно з ч.1 ст. 664 Цивільного кодексу України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Згідно приписів ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Як встановлено місцевим господарським судом, згідно з Додатком №1 до Контракту №3/БпС/66 від 12.02.2025 (Специфікація), граничний строк поставки продукції був визначений до 20.03.2025. Проте, фактичне постачання товару за видатковими накладними №77 від 12.04.2025 та №83 від 24.04.2025 відбулося поза межами встановленого терміну. Таким чином, суд першої інстанції вірно дійшов висновку про те, що ТОВ "Нью Вей Екс-Порт" прострочив виконання зобов`язання за накладними №77 від 12.04.2025 та №83 від 24.04.2025.

Щодо твердження відповідача про наявність форс-мажорних обставин.

Згідно зі ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Ознаками форс-мажорних обставин є такі елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за конкретних умов господарської діяльності. Тобто ознаками форс-мажорних обставин є їх об`єктивна та абсолютна дія, а також непередбачуваність.

Подібних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 08.05.2018 у справі № 910/7495/16.

Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості.

Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести (п. 38 постанови Верховного Суду від 21.07.2021 у справі № 912/3323/20), а не лише таким, що викликає складнощі, або є економічно невигідним.

Такі правові висновки викладено в постанові Верховного Суду від 05.12.2024 у справі №904/6631/23.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер, а зацікавленій стороні необхідно довести (1) факт їх виникнення; (2) те, що обставини є форс-мажорними (3) для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 910/15264/21, від 30.05.2022 у справі № 922/2475/21, від 25.01.2022 у справі № 904/3886/21 та від 30.11.2021 у справі № 913/785/17.

У постанові Верхового Суду від 31.08.2022 у справі №910/15264/21 суд виснував, що між обставинами непереборної сили та неможливістю належного виконання зобов`язання має бути причинно-наслідковий зв`язок. Тобто неможливість виконання зобов`язання має бути викликана саме обставиною непереборної сили, а не обставинами, ризик настання яких несе учасник правовідносин.

Для застосування форс-мажору (обставин непереборної сили) як умови звільнення від відповідальності судам необхідно встановити, які саме зобов`язання за договором були порушені/невиконані та причину такого невиконання, а лише посилання сторони у справі на наявність обставин непереборної сили та надання підтверджуючих доказів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин, яке не потребує оцінки суду. Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах доказів встановити, чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 30.11.2021 у справі № 913/785/17, від 30.05.2022 у справі № 922/2475/21, від 31.08.2022 у справі № 910/15264/21 та від 06.10.2022 у справі № 911/1805/21.

Сама по собі наявність форс-мажорних обставин не є безумовною підставою ні для припинення зобов`язань, ні для звільнення від їх виконання (постанова Верховного Суду від 27.06.2023 у справі № 917/1175/22).

Відповідно до статті 617 ЦК України, форс-мажор звільняє лише від відповідальності за порушення зобов`язання, що сталося внаслідок такого форс-мажору, але не звільняє від виконання відповідного зобов`язання і не є підставою для припинення зобов`язань. Разом із тим, форс-мажор є окремою, самостійною обставиною, яка звільняє від відповідальності за порушення договірних зобов`язань, яка характеризується тим, що обставини форс-мажору повинні виникнути після укладення договору, неможливість виконання зобов`язання повинна бути у період існування таких обставин і такі обставини повинні бути зазначені в договорі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.02.2024 у справі № 911/1786/22.

Відповідно до п. 41, п. 42 та п. 43 Контракту сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим контрактом у разі виникнення обставин непереборної сили чи істотної зміни обставин, які не існували під час укладання цього контракту та виникли незалежно від волі сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, диверсії, рішення органів влади країн в яких розмішений виробник товару та/або виконавець інша небезпечна подія). Сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим Контрактом унаслідок дії обставин непереборної сили чи істотної зміни обставин, повинна не пізніше ніж протягом 5 робочих днів з моменту їх виникнення, або з дня коли Виконавцю стало відомо про настання обставин непереборної сили чи істотну зміну обставин, повідомити про це іншій стороні в письмовій формі, з додаванням підтверджуючих документів настання таких обставин (допускається передавання листів електронною поштою). Доказом виникнення обставин непереборної сили чи істотної зміни обставин та строку їх дії є сертифікат (висновок, довідка тощо), який видається Торгово-промисловою палатою України або уповноваженими регіональними торгово-промисловими палатами, крім підтвердження загальновідомих обставин, що вказані в нормативних документах України.

Як встановлено судом першої інстанції, в листі відповідача №09-01-04/04-2025 від 09.04.2025, який направлено Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, відповідач зазначив, про наявність форс-мажорних обставин.

Так, до листа №09-01-04/04-2025 від 09.04.2025 відповідач додав копію англомовного листа Компанії TRACE S.R.O. від 19.02.2025 (дата майже за місяць до спливу терміну поставки товару за Контрактом), в якому повідомлено про призупинку постачання товарів з 11.02.2025 (призупинка почала свій перебіг за день до укладення Контракту).

Як зазначає апелянт, через об`єктивні причини, на які відповідач не мав впливу, здійснити поставку вчасно виявилося неможливим. Відповідач стверджує, що він письмово повідомив замовника про істотну зміну обставин та обставини непереборної сили, які виникли не з його волі, а у зв`язку з запровадженими виробником експортними обмеженнями на продукцію з тепловізійними можливостями, а також зумовленими воєнним станом логістичними бар`єрами.

Місцевим господарським судом зазначено, що в силу діяльності суду, йому достеменно відомі особливості, зокрема, логістики товарів з КНР (справа №910/3657/24), звичайний строк морського перевезення вантажів з Китаю до портів ЄС становить понад 30 календарних днів, а в період з січня до початку святкування Китайського Нового року цей термін збільшується до близько 60 днів, без урахування часу на подальше транспортування до України.

Укладаючи 12.02.2025 Контракт із визначеним строком виконання до 20.03.2025 (36 календарних днів), ТОВ "Нью Вей Екс-Порт", як суб`єкт господарювання, повинно було виявити належну обачність та врахувати об`єктивну неможливість доставки товару з КНР до України у зазначений термін. Взявши на себе відповідні зобов`язання перед Військовою частиною НОМЕР_1 НГУ, відповідач свідомо погодився на встановлені часові обмеження та прийняв на себе ризики їх невиконання. Для належного виконання зобов`язань за Контрактом станом на дату укладення останнього спірний товар вже мав бути відправлений із КНР морським транспортом.

Місцевий господарський суд, проаналізував вищевикладене, норми п.п. 41-43 спірного Контракту, пославшись на правові висновки викладені у постановах Верховного Суду, вірно зазначив, що відповідачем не було вжито всіх можливих та залежних від нього заходів для належного виконання своїх зобов`язань за Договором, що унеможливило виконання (в тому числі своєчасно) таких зобов`язань.

За приписами ст. 617 Цивільного кодексу України, ст. 218 Господарського кодексу України та умов п. 7.9 Контракту порушення зобов`язань контрагентами боржника та відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів не вважаються надзвичайними і невідворотними обставинами.

Колегія судів зазначає, що оскільки спірний Контракт укладено в період війни, відповідач повинен розраховувати не лише на сприятливі для нього наслідки у вигляді отримання доходу, а й об`єктивно передбачати можливість настання негативних наслідків, пов`язаних з ризиками ведення господарської діяльності у воєнний період.

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність тверджень відповідача щодо наявності форс-мажорних обставин. Суд законно відхилив зазначені заперечення, оскільки вони не доводять неможливість виконання спірного Договору та не звільняють від відповідальності за цим конкретним Договором, оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю "Нью Вей Екс-Порт" було порушено свої зобов`язання з поставки товарів за Контрактом та таке порушення відбулось не через настання для відповідача форс-мажорних обставин.

Щодо нарахування пені.

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання умов спірного Договору та специфікації (додаток №1 до договору) ТОВ "Нью Вей Екс-Порт" поставило, а Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України прийняла товар оборонного призначення, який поставлений з порушенням строку:

- 12.04.2025 за видатковою накладною № 77 Виконавець поставив Замовнику Товар у кількості 32 штуки. Вартість поставленого за видатковою накладною Товару становить 5 248 000,00 грн, який оплачений військовою частиною у повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією № 4517 від 15.04.2025;

- 24.04.2025 за видатковою накладною № 83 Виконавець поставив Замовнику Товару кількості 113 штук. Вартість поставленого за видатковою накладною Товару становить 18 532 000,00 грн, який також оплачений військовою частиною у повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією № 4735 від 25.04.2025.

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 611 цього ж кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 549 цього ж кодексу передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 37 Договору №3/БпС/66 від 12.02.2025 погоджено, що за порушення терміну (строку) поставки товару з виконавця стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості непоставленого товару за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вартості непоставленого товару.

Отже, сторонами було погоджено, що за порушення виконавцем зобов`язання з постачання товару замовник вправі нарахувати, зокрема пеню (яка обраховується за кожен день прострочення).

Місцевий господарський суд, здійснив перерахунок заявленої до стягнення з відповідача пені в розмірі 0,1 % вартості несвоєчасного поставленого товару за видатковими накладними №77 від 12.04.2025 за період з 21.03.2025 по 11.04.2025 та № 83 від 24.04.2025 за період з 21.03.2025 по 23.04.2025 на загальну суму 745 544, 00 грн. прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача пені у заявленому розмірі.

З огляду на викладене обґрунтованим є висновок місцевого господарського суду про те, що відповідач обов`язку з поставки товарів у визначений Договором строк не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань, і він вважається таким, що прострочив, відповідно є підстави для застосування встановленої договором відповідальності та є правові підстави для стягнення з відповідача пені, розмір якої правомірно перераховано судом та складає 745 544, 00грн.

Доводи скаржника в апеляційні скарзі щодо порушення судом першої ст. 86 ГПК України при перевірці нарахування пені спростовуються матеріалами справами і не знайшли свого підтвердження.

Стосовно представництва прокурора.

Згідно п. 3 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом (ч. 1). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини (ч. 3). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (ч. 4).

Аналіз ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються:

у першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює захист неналежно;

"нездійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається;

- "здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є "неналежною";

"неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Отже, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом.

За приписами ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами (частина третя). Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Як встановлено судом першої інстанції, листом вих. №2671ВИХ-25 від 12.06.2025 Дарницька спеціалізована прокуратура у сфері оборони звернулась до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якому просила повідомити чи вживались військовою частиною заходи претензійно-представницького характеру задля стягнення штрафних санкцій з Товариства з обмеженою відповідальністю "Нью Вей Екс-Порт" у зв`язку з простроченням останнім поставки частини товару за Державним контрактом (договором) №3/БпС/66 на поставку товарів оборонного призначення від 12.02.2025.

Листом вих. №2686ВИХ-25 від 13.06.2025 Дарницька спеціалізована прокуратура у сфері оборони звернулась до Головного управління Національної гвардії України, в якому просила повідомити чи вживались головним управлінням зааходи претензійно-представницького характеру задля стягнення штрафних санкцій з Товариства з обмеженою відповідальністю "Нью Вей Екс-Порт" у зв`язку з простроченням останнім поставки частини товару за Державним контрактом (договором) №3/БпС/66 на поставку товарів оборонного призначення від 12.02.2025.

Листом вих. №10/27/12-2861-2025 від 18.06.2025 Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України повідомила Дарницьку спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони, що військовою частиною було проведено претензійну роботу, направлено ТОВ "Нью Вей Екс-Порт" претензію-вимогу від 01.04.2025 та претензію від 28.04.2025. Також Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України повідомила, що не зверталась до суду із позовами щодо порушення зобов`язань за Державним контрактом (договором) №3/БпС/66 на поставку товарів оборонного призначення від 12.02.2025 і не планує подавати у зв`язку з відсутністю на даний час коштів для сплати судового збору.

Листом вих. №27/16/2-17122-2025 від 20.06.2025 Головне управління Національної гвардії України повідомило Дарницьку спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони, що Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України було проведено претензійну роботу, а саме - було направлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Нью Вей Екс-Порт" претензію-вимогу від 01.04.2025 та претензію від 28.04.2025. Також Головне управління Національної гвардії України повідомило, що Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України не зверталась до суду із позовами щодо порушення зобов`язань за Державним контрактом (договором) №3/БпС/66 на поставку товарів оборонного призначення від 12.02.2025 у зв`язку з відсутністю на даний час коштів для сплати судового збору, однак при надходжені коштів відповідний позов буде подано.

Листом вих. №2817ВИХ-25 від 23.06.2025 Дарницька спеціалізована прокуратура у сфері оборони повідомила Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України, що прокуратурою буде подано до Господарського суду міста Києва позов в інтересах держави в особі Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про стягнення пені у розмірі 745 544,00 грн за неналежне виконання умов Державного контракту (договором) №3/БпС/66 на поставку товарів оборонного призначення від 12.02.2025.

Листом вих. №2855ВИХ-25 від 24.06.2025 Дарницька спеціалізована прокуратура у сфері оборони повідомила Головне управління Національної гвардії України, що прокуратурою буде подано до Господарського суду міста Києва позов в інтересх держави в особі Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про стягнення пені у розмірі 745 544,00 грн за неналежне виконання умов Державного контракту (договором) №3/БпС/66 на поставку товарів оборонного призначення від 12.02.2025.

Листом вих. №3580ВИХ-25 від 13.08.2025 Дарницька спеціалізована прокуратура у сфері оборони повідомила Головне управління Національної гвардії України та Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України, що прокуратурою підготовлено та буде подано до Господарського суду міста Києва позов в інтересах держави в особі Головного управління Національної гвардії України та Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про стягнення пені у розмірі 745 544,00 грн за неналежне виконання умов Державного контракту (договором) №3/БпС/66 на поставку товарів оборонного призначення від 12.02.2025.

Із наведеного листування вбачається, що Головним управлінням Національної гвардії України та Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України до дати звернення прокурора із даним позовом (тобто понад 3 місяці) не вживались заходи щодо звернення до суду із позовом про стягнення пені у розмірі 745 544,00 грн за неналежне виконання умов Державного контракту (договором) №3/БпС/66 на поставку товарів оборонного призначення від 12.02.2025. Головне управління Національної гвардії України та Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України повідомили Дарницьку спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони, що не мають наміру вживати такі заходи через відсутність коштів на сплату судового збору.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 виснувала, що бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

При цьому прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим (п. 43 зазначеної постанови Великої Палати Верховного Суду).

Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 15.10.2019 у справі №903/129/18 зазначено, що сам факт незвернення уповноваженого суб`єкта владних повноважень до суду з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захисти порушені державні інтереси, свідчить про те, що указаний суб`єкт неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави та звернення до суду з позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.

Такі правові висновки викладені також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, а також у постановах Верховного Суду від 02.02.2022 у справі №927/1099/20, від 16.07.2021 у справі №917/644/18 та від 09.02.2022 у справі №922/2399/21.

Виходячи з викладеного, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку, що при зверненні до суду з позовом у даній справі прокурором належним чином було підтверджено бездіяльність компетентного органу, який знав про порушення інтересів держави, однак не звертався до суду з відповідним позовом, а відтак підстави для залишення позову Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони в інтересах держави в особі Головного управління Національної гвардії України та Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України без розгляду відсутні.

В апеляційній скарзі, скаржник зазначає про порушення судом першої інстанції норм ст.ст. 13, 42, 74, 86 Господарського процесуального кодексу України, оскільки справа була розглянута за відсутності представника відповідача.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.08.2025 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; вирішено здійснювати розгляд справи у закритому судовому засіданні; визначено сторонам у справі строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив; призначено у справі судове засідання на 25.09.2025. Протокольною ухвалою господарського суду міста Києва від 25.09.2025 відкладено судове засідання на 09.10.2025.

В судове засідання, призначене на 09.10.2025, з`явились прокурор та представники позивачів. Відповідач в судове засідання 09.10.2025 явку свого представника не забезпечив, хоча про місце, дату та час засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується наступним.

Судом першої інстанції зазначено, що відповідно до ч.5 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Згідно приписів ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.

Місцевим господарським судом наголошено, що оскільки відповідачем не було виконано свого обов`язку з реєстрації свого електронного кабінету у Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), то ухвала суду про відкриття провадження у справі від 27.08.2025 та ухвала суду про повідомлення дати, часу та місця судового засідання від 26.09.2025 були надіслані Товариству з обмеженою відповідальністю "Нью Вей Екс-Порт" на його адресу місцезнаходження, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (04211, м. Київ, пр. Івасюка Володимира, буд. 2Г, кв. 111), рекомендованими листами з повідомленням про вручення, що підтверджується відтисками печатки про відправлення на зворотному боці таких ухвал.

Поштове відправлення №139 (ухвала суду про відкриття провадження у справі від 27.08.2025) не вручене відповідачу та повернуте до суду 16.09.2025 у зв`язку з тим, що адресат відсутній за вказаною адресою, що підтверджується довідкою відділення поштового зв`язку від 08.09.2025 на відповідному конверті.

За інформацією з пошукової системи Акціонерного товариства "Укрпошта" в мережі Інтернет поштове відправлення №750 (ухвала суду про повідомлення дати, часу та місця судового засідання від 26.09.2025) не було вручено відповідачу під час доставки - адресат відсутній за вказаною адресою.

Згідно пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Висновки викладені у постановах Верховного Суду від 17.11.2021 у справі № 908/1724/19, від 14.08.2020 у справі № 904/2584/19 та від 13.01.2020 у справі № 910/22873/17, відповідно до яких, виходячи зі змісту пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, у разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною (наявність такої адреси в ЄДР прирівнюється до повідомлення такої адреси стороною), і судовий акт повернуто підприємством у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б), від 07.09.2022 № 910/10569/21, від 19.12.2022 № 910/1730/22, від 01.03.2023 № 910/18543/21, від 30.03.2023 № 910/2654/22, від 06.06.2023 № 922/3604/21, від 09.11.2023 у справі № Б-39/02-09 (922/3286/21).

В пункті 6.22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі №910/719/19 та в пункті 97 постанови від 17.05.2024 об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 910/17772/20 сформульовано висновки про те, що негативні наслідки через неодержання підприємцем звернення до нього, якщо таке звернення здійснене добросовісно і розумно, покладаються на підприємця. Не може вважатися неотриманим чи отриманим несвоєчасно звернення відправника до одержувача, якщо одержувач власними діями чи бездіяльністю (наприклад, несвоєчасним зверненням до відділення поштового зв`язку, незабезпечення особи для отримання кореспонденції за своєю адресою тощо) призвів до затримки в одержанні кореспонденції. Протилежний підхід суперечив би принципам справедливості, добросовісності і розумності (стаття 3 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, сторони вели листування через порушення строків постачання товару, позивач звертався до відповідача з претензіями про сплату штрафних санкцій, відповідач заперечував ці листи. Можна зробити висновок про обізнаність відповідача про наявність конфлікту між сторонами.

На зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись з подіями процесу (рішення ЄСПЛ "Богонос проти Росії" від 05.02.2004).

У постановах Верховного Суду від 21.10.2024 у справі № 914/3445/23, від 05.03.2025 у справі № 904/4076/23 виснував, що відповідач зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання та в розумні інтервали часу - вживати заходів, щоб дізнатись про стан розгляду справи.

Посилаючись у заяві на свою необізнаність про ухвалення рішення, заявник не навів жодних причин, які об`єктивно перешкоджали йому дізнатися про рішення, зокрема, шляхом отримання поштового відправлення, направленого місцевим господарським судом за відповідною адресою, яка також вказана у апеляційній скарзі як адреса заявника. Тобто скаржник не обґрунтував неможливість своєчасно дізнатися про ухвалення рішення у разі прояву ним добросовісної та розумної обачності, звичайної зацікавленості станом своїх справ, отримання направленої йому кореспонденції, доступом до ЄДРСР тощо.

Доводи апелянта про наявність у нього зареєстрованого електронного кабінету в підсистемі "Електронний суд" на момент розгляду справи в суді першої інстанції не підтверджені матеріалами справи та спростовуються відповіддю про наявність зареєстрованого електронного кабінету в ЄСІТС лише з 11.11.2025.

В контексті викладеного суд вважає за необхідне зазначити, що як передбачено положеннями статей 42, 43 ГПК України учасники справи мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; а також повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Суд враховує, що стандарт доказування "вірогідність доказів", на відмінну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Щодо долучених до апеляційної скарги додаткових доказів (зокрема, листів відповідача вих. №09-01-04/04-2025 від 09.04.2025, вих. №1/05-2025 від 01.05.2025), колегія зазначає таке.

Долучені до апеляційної скарги докази не були предметом дослідження і оцінки у суді першої інстанції.

Згідно з частиною третьою статті 80 ГПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до частин першої та третьої статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Приписи частини третьої статті 269 ГПК України передбачають наявність таких критеріїв, які є обов`язковою передумовою для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, а саме "винятковість випадку" та "причини, що об`єктивно не залежать від особи".

Отже, при поданні учасником справи доказів, які не були подані до суду першої інстанції, такий учасник справи повинен обґрунтувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також надати відповідні докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає.

Відсутність обґрунтування, у чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції виключає можливість прийняття апеляційним господарським судом додаткових доказів у порядку статті 269 ГПК України (див. постанову Верховного Суду від 21.06.2023 у справі № 822/1736/18).

У даному випадку в апеляційній скарзі відповідачем не наведено жодного обґрунтування в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк і не надано відповідних доказів, які підтверджують неможливість подання таких доказів до суду першої інстанції до ухвалення оскаржуваного рішення з підстав, що об`єктивно не залежали від нього, що виключає можливість прийняття апеляційним господарським судом додаткових доказів у порядку статті 269 ГПК України.

Прийняття судом апеляційної інстанції додаткових документів на стадії апеляційного провадження, за відсутності визначених ГПК України підстав для їх прийняття, тобто без наявності належних доказів неможливості їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від заявника, фактично порушує принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, адже у такому випадку суд створює одному учаснику справи більш сприятливі, аніж іншому умови в розгляді конкретної справи (див. постанову Верховного Суду від 19.10.2023 у справі № 910/9742/22).

З наведених підстав колегія суддів вирішила не брати до уваги зазначені докази.

Крім цього, скаржник в апеляційній скарзі просить зменшити неустойку як співмірну наслідкам, з урахуванням повного виконання договору в натурі, відсутності доведених збитків і реалій воєнного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.

При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зменшення неустойки (зокрема, штрафу) є протидією необґрунтованого збагачення однією з сторін за рахунок іншої; відповідає цивільно-правовим принципам рівності і балансу інтересів сторін; право на зменшення штрафу направлене на захист слабшої сторони договору, яка в силу зацікавленості в укладенні договору, монополістичного положення контрагенту на ринку, відсутності часу чи інших причин не має можливості оскаржити включення в договір завищених санкцій.

З урахуванням вищевикладеного, на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України, ч. 1 ст. 233 ГК України, а також виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в тому числі, і з власної ініціативи, може зменшити розмір неустойки (штрафу) до її розумного розміру.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Аналіз зазначених норм права дозволяє дійти висновку, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки як поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і запереченням інших учасників щодо такого зменшення. Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Зменшення розміру неустойки є правом суду, а за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткового співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені ст.3 ЦК (справедливість, добросовісність, розумність) та з дотриманням правил ст.86 ГПК на власний розсуд, за внутрішнім переконанням, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення, та конкретний розмір зменшення неустойки.

Отже питання щодо зменшення розміру штрафних санкцій суд вирішує відповідно до ст.86 ГПК за наслідками аналізу, оцінки та дослідження конкретних обставин справи з огляду на фактично-доказову базу, встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, умов конкретних правовідносин з урахуванням наданих сторонами доказів, тобто у сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність/відсутність підстав для вчинення зазначеної дії.

Подібний за змістом висновок щодо застосування норм права, а саме ст.551 ЦК та ст.233 ГК, неодноразово викладався Верховним Судом у постановах, зокрема від 23.10.2019 у справі №917/101/19, від 06.11.2019 у справі №917/1638/18, від 17.12.2019 у справі №916/545/19, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 14.01.2020 у справі №911/873/19, від 10.02.2020 у справі №910/1175/19, від 19.02.2020 у справі №910/1303/19, від 26.02.2020 у справі №925/605/18, від 17.03.2020 №925/597/19, від 18.06.2020 у справі №904/3491/19, від 14.04.2021 у справі №922/1716/20.

У постановах від 12.06.2019 у справі №904/4085/18 та від 09.10.2019 у справі №904/4083/18 Верховний Суд також зазначив, що зменшення розміру пені є правом суду, яке може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів.

Необхідно зауважити, що у вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, з розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення пені.

Господарський суд об`єктивно оцінює, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання).

Вказану правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 04.05.2018 у справі №908/1453/17.

Разом з тим, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому надмірне зменшення розміру пені фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

Як було роз`яснено Великою Палатою Верховного Суду від 18.03.2020 у постанові у справі № 902/417/18, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним.

У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто, має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Апеляційний господарський суд зважає на те, що клопотання про зменшення штрафних санкцій відповідач мотивує тим, що нараховані штрафні санкції є занадто великими, та вказує на відсутність збитків позивача.

Разом з тим, як встановлено судом першої інстанції, відповідачем зазначено про повне виконання ним умов договору.

При цьому, скаржник, як на підставу для зменшення нарахованої пені посилається на Експертний висновок Запорізької торгово-промислової палати № ОИ-3007 від "01" квітня 2025 року, серія ЕВ № 002566, щодо визначення середньоринкової вартості квадрокоптера DJI Mavic 3T станом на "28" березня 2025 року, яка становить 214 946,14 грн без ПДВ (двісті чотирнадцять тисяч дев`ятсот сорок шість гривень 14 копійок). Підвищення ціни спричинено дефіцитом квадрокоптера DJI Mavic 3T на ринку України, викликаного обмеженням уряду Китайської народної республіки та призупинення випуску даної моделі.

На думку скаржника, враховуючи, той факт що умови Державного контракту №3/БпС/66 по ціні 168400,00 грн за квадрокоптер DJI Mavic 3T виконані в повному обсязі, це є збитковим для підприємства, скаржник вважає співмірним зменшення неустойки (пені).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 3, статті 627 Цивільного кодексу України, свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства України.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність.

Скаржник, підписуючи спірний Державний контракт, добровільно погодився на визначену в ньому ціну (168 400,00 грн) та прийняв на себе зобов`язання щодо строків поставки.

Зміна середньоринкової вартості товару після укладення контракту є прогнозованим комерційним ризиком. Сама по собі збитковість операції для однієї зі сторін не може бути підставою для зменшення неустойки, оскільки це порушує баланс інтересів сторін та принцип обов`язковості договору.

З огляду на вказане, колегія суддів зазначає, що питання про зменшення розміру штрафних санкцій вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, з урахуванням сукупності з`ясованих обставин, та зважаючи на відсутність виключних обставин які пов`язують можливість зменшення розміру санкцій.

Скаржник не надав доказів критичного фінансового стану, який би свідчив, що сплата пені призведе до банкрутства або повної зупинки діяльності. Нарахована пеня у розмірі 0,1% є стандартною для державних контрактів. Крім того, слід врахувати, що Скаржник допустив прострочення виконання зобов`язання, яке має критичне значення для обороноздатності. Враховуючи предмет контракту, своєчасність поставки має пріоритетне значення, що перевищує приватний інтерес Скаржника щодо збереження прибутковості.

Враховуючи відсутність у даній справі виняткових підстав, передбачених статтею 551 ЦК України, а також зважаючи на ненадання відповідачем належних доказів на підтвердження наявності особливих обставин, колегія суддів не вбачає підстав для зменшення розміру пені.

В той же час, відповідно до частини 1 статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що учаснику справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Судові витрати

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за результатами розгляду апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нью Вей Екс-Порт" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 09.10.2025 у справі № 910/10446/25 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повна постанова підписана 16.03.2026.

Головуючий суддя І.П. Ходаківська

Судді А.М. Демидова

О.О. Євсіков