ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2026 р. Справа№ 920/1061/23(920/759/25)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Пантелієнка В.О.

Доманської М.Л.

за участі секретаря Вага В.В.

та за участю представників:

від позивача: Спиридонов А.С.

від відповідача: Островська Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Дебди Андрія Івановича

на рішення Господарського суду Сумської області від 23.07.2025

у справі №920/1061/23(920/759/25) (суддя Яковенко В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт"

до фізичної особи-підприємця Дебди Андрія Івановича

про стягнення 294 388, 77 грн

в межах справи № 920/1061/23

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт" (код 34113412),

УСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Сумської області перебуває справа №920/1061/23 про Товариства з обмеженою відповідальністю "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт".

У травні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт" (далі - позивач) в межах вказаної справи про банкрутство звернулось у Господарський суд Сумської області із позовом до фізичної особи-підприємця Дебди Андрія Івановича (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії за період надання послуги з 01.11.2021 по 31.03.2025 в сумі 240 153,72 грн, інфляційних втрат коштів в сумі 47 791,31 грн, 3% річних в сумі 6 443,74,61 грн, а всього на загальну суму 294 388,77 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з 15.10.2006 забезпечує тепловою енергією на опалення підприємств, установ, організацій та населення у м.Шостка, у тому числі для багатоквартирного будинку №2-Б по вул. Свемівська в м.Шостка, у якій проводить свою діяльність відповідач, який є власником нежитлового приміщення, однак відповідач за період листопада 2021 року по березень 2025 року не оплачує позивачу надану ним послугу з постачання теплової енергії, внаслідок чого утворилась заявлена до стягнення заборгованість. Також вказує, що 01.10.2021 на офіційних веб-сайтах позивача і Шосткинської міськради був оприлюднений публічний договір приєднання про надання послуги з постачання теплової енергії, від співвласників вказаного будинку у 30-ти денний строк не надходило жодних рішень про обрання моделі організації договірних відносин, тому типові договори з індивідуальними споживачами вважаються укладеними з 01.11.2021.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, посилався на те, що з 05.07.2022 Шосткінська громада віднесена до території можливих бойових дій, тому заборонено стягнення штрафів, пені, інфляційних втрат, річних та заборгованості за отримані комунальні послуги по дату припинення можливих дій; частина наданих позивачем документів викладена іноземною мовою (мовою - країни агресора) без засвідченого перекладу на українську мову; надані копії документів не засвідчені у встановленому порядку; частина документів від імені ТОВ "Торговий Дім "Дизайн" (балансоутримувач будинку) підписані Михайленком П(А), який не був працівником вказаного товариства, а частина підписані Шкатуло П.О., який працював слюсарем-сантехником та не був уповноважений на підсипання від імені цього товариства; приміщення відповідача не приєднано до системи центрального опалення, а транзитні трубопроводи, що проходять через її приміщення є заізольовані шляхом бетонування стін, що було вчинено ще до придбання приміщення відповідачем, минулими власниками, а позивачем не надано інформації, яка саме методика була застосована при нарахуванні суми заборгованості; позивачем не дотримано досудовий порядок врегулювання спору.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 23 липня 2025 позов задоволено.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця Дебди Андрія Івановича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт" 240153,72 грн заборгованості за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021р. до 31.03.2025р., 47791,31 грн інфляційних втрат, 6443,74 грн 3% річних та 3532,67 грн судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, фізична особа-підприємець Дебда Андрій Іванович подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення є незаконним, оскільки з 05.07.2022 Шосткінська громада віднесена до території можливих бойових дій, тому заборонено стягнення штрафів, пені, інфляційних втрат, річних та заборгованості за отримані комунальні послуги по дату припинення можливих дій; частина наданих позивачем документів викладена іноземною мовою (мовою - країни агресора) без засвідченого перекладу на українську мову; надані копії документів не засвідчені у встановленому порядку; частина документів від імені ТОВ "Торговий Дім "Дизайн" (балансоутримувач будинку) підписані Михайленком П(А), який не був працівником вказаного товариства, а частина підписані Шкатуло П.О., який працював слюсарем-сантехником та не був уповноважений на підписання від імені цього товариства; надані позивачем акти готовності вузла/перевірки систем опалення підтверджують виключно факти готовності систем опалення будинку, а не підключення Приміщенння, що належать Дебді А. до вказаних послуг, а не конкретно користування відповідачем послугами теплопостачання у належному на праві власності нежитловому приміщенні; приміщення має окремий вхід, місцями загального користування власник не користується; позивачем взагалі не надано технічної документації на те, що через приміщення проходять будь - як системи опалення, або відповідач отримувачем гарячого водопостачання, проходять транзитні ізольовані або неізольовані труби; теплова енергія, яка надійшла до будинку Свемівська, 2Б, в місті Шостка, за період з 2021 - 2025 роки, розподілена між приміщеннями будинку, які підключені до центральної системи опалення, відповідачу ця кількість теплової енергії не була розподілена, оскільки приміщення не приєднано до системи центрального опалення, а підтвердження того, що в приміщенні проходять транзитні трубопроводи позивачем не надано; позивачем не надано доказів на підтвердження обсягу спожитого тепла та методики, за якою здійснено нарахування, що унеможливлює здійснити перевірку наданого розрахунку заборгованості; позивачем не дотримано досудовий порядок врегулювання спору; приміщення придбано громадянином України Дебда Андрієм Івановичем, а ні ФОП, тому підстав звернення до ФОП немає.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти її задоволення та просить залишити оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що Постанова КМУ № 206 від 05.03.2022, на яку посилається відповідач, стосується виключно такої категорії споживачів як «населення», у той час як відповідач належить до категорії споживачів - «інші», оскільки вбудовано-прибудоване приміщення техно-торгівельного центру не підпадає під категорію «житло фізичної особи"; чинне законодавство окремо не визначає такий суб`єкт права власності, як фізична особа - підприємець, а набуття такого статусу дозволяє лише здійснювати господарську діяльність, тому суб`єктом права власності виступає саме фізична особа, а не підприємець; надання позивачем актів приймання теплоносія та перевірки систем опалення за 2021 та 2022 роки вчинених російською мовою без перекладу на українську мову не може самі по собі слугувати підставою для визнання їх неналежними доказами, що підтверджується сталою судовою практикою; надані позивачем докази засвідчені належним чином (КЕП представника позивача); теплова енергія, яка надходить до приміщень з індивідуальним опаленням від транзитних ділянок трубопроводів, є окремою складовою вартості послуги з постачання теплової енергії та не виставляється в рахунках до оплати відповідачеві у зв`язку з відсутністю у позивача технічних даних щодо таких трубопроводів; відповідь ТОВ ТД «Дизайн» на адвокатський запит стосовно того, що Михайленко А. ніколи не працював в товаристві не викликає жодних розумних пояснень, окрім неофіційного працевлаштування слюсаря Михайленка, оскільки при кожному знятті показань з комерційного приладу обліку фізично присутні і представник позивача і представник управителя багатоквартирного будинку, а надані позивачем дані показників підтверджують вірність показників приладу обліку; висновок відповідача щодо наявності в позивача обов`язку здійснювати пошук технічних даних інженерних комунікацій є голослівним твердженням; досудове врегулювання спору є правом, а не обов`язком учасника господарських відносин.

24.12.2025 відповідач подав заяву про долучення до матеріалів справи Акту від 17 грудня 2025 року про обстеження нежитлового приміщення в місті Шостка по вул.Свемівська, 2Б, що належить Дебді А.І.

За клопотанням представників сторін судове засідання проводилось в режимі відеоконференції.

Відповідач (апелянт) у судовому засіданні підтримала доводи, викладені у апеляційній скарзі та просила її задовольнити, також підтримала клопотання про долучення Акту обстеження нежитлового приміщення.

Представник позивача у судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві, також просив долучити до матеріалів справи Акт обстеження нежитлового приміщення, який був складений за його участі.

Розглянувши заяву відповідача про долучення Акту, з метою повного, всебічного і об`єктивного розгляду справи, а також враховуючи доводи представника позивача про необхідність долучення цього Акту, суд вважає можливим задовольнити це клопотання і долучити зазначений Акт до справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, з 15.10.2006 ТОВ "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт" забезпечує тепловою енергією на опалення підприємства, установи, організації та населення м. Шостки і визнане надавачем послуг з теплопостачання (постачання теплової енергії) згідно з рішенням Виконавчого комітету Шосткинської міської ради №226 від 28.07.2006.

Предметом господарської діяльності позивача є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення, підприємств, установ та організації міста Шостка. Тому позивач є виконавцем комунальної послуги в значенні Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Рішеннями виконавчого комітету Шосткінської міської ради №298 від 20.10.2021, №340 від 19.11.2021, №311 від 18.10.2023, №317 від 18.10.2024, були встановлені тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання по ТОВ "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт" для різних категорій споживачів - населення, бюджетні установи, релігійні організації та інші споживачі.

Відповідно до Постанов Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 №120 позивачем приймались накази "Щодо перерахунку вартості теплової енергії" - №379 від 29.11.2021, №36 від 27.01.2022, №63 від 28.02.2022, №77 від 30.03.2022, №98 від 19.04.2022, №271 від 30.11.2022, №249 від 31.10.2023, №276 від 29.11.2023, №297 від 19.12.2023, №50 від 26.01.2024, №71 від 26.02.2024, №86 від 26.03.2024, №223 від 30.10.2024, №257 від 27.11.2024, №281 від 20.12.2024, №18 від 21.01.2025, №38 від 20.02.2025, №69 від 24.03.2025, яким у відповідних місяцях здійснювався перерахунок вартості теплової енергії та послуги з постачання теплової енергії інші споживачі.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Дебда Андрій Іванович є власником об`єкта нерухомого майна - нежитлового приміщення (вбудовано-прибудоване приміщення №65, техно-торгівельного центру "Електрон") загальною площею 642,1 кв.м., який розташований за адресою Сумська область, м. Шостка, вулиця Свемовська, будинок 2-Б, дата державної реєстрації - 11.12.2018.

Позивач вказує, що в опалювальні періоди 2021-2022, 2022-2023, 2023-2024, 2024-2025 років надавав послугу з постачання теплової енергії, утому числі для багатоквартирного будинку №2-Б по вулиці Свемовській, в якому знаходиться належне відповідачу нежитлове приміщення.

На підтвердження факту постачання теплової енергії у вказаний будинок позивачем надано до матеріалів справи: акти перевірки системи опалення після подачі теплоносія від 25.10.2021, від 01.11.2022, від 27.10.2023, від 26.10.2024 акти приймання теплоносія на опалювальний об`єкт від 23.10.2021, від 27.10.2023, від 23.10.2024, показники теплового лічильника по об`єкту - багатоквартирний будинок за адресою: Свемовська, 2-Б за період з листопада 2021 року по березень 2025 року (включно).

Вказані акти підписані представниками теплопостачальної організації (ТОВ "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт") та управляючої компанії (ТОВ "Торговий Дім "Дизайн"), підписи останніх скріплені печатками зазначеного товариства.

Показники теплового лічильника підписані представниками теплопостачальної організації (ТОВ "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт") та управляючої компанії (ТОВ "Торговий Дім "Дизайн") - Михайленко А., Шкатула П., Шилова І.

Доказів наявності повноважень у зазначених осіб на підписання показників до матеріалів справи позивачем не надано.

Також позивачем надані акт огляду вимірювального комплексу обліку теплової енергії від 02.12.2021 та акт готовності вузла обліку теплової енергії до початку опалювального сезону від 11.09.2023, які підписані представниками позивача та управляючої компанії (директором ТОВ "Торговий Дім "Дизайн" Жирною О.І., підпис якої скріплено печаткою товариства).

Також позивачем надані помісячні розрахунки заборгованості за послуги з постачання теплової енергії за період з листопада 2021 року по березень 2025 року, з яких вбачається, що нарахування за теплову енергію позивачем для відповідача здійснювалось: за місця загального користування, функціонування та за абонентське обслуговування (за період з листопада 2021 року по квітень 2022 року), за споживання теплової енергії для загальнобудинкових потреб та абонентське обслуговування (з листопада 2022 року) та лише за абонентське обслуговування (у міжопалювальний період)

Всі вказані розрахунки містять посилання на споживача - Дебда Андрій Іванович, за адресою: вул. Свемовська, буд. 2б, договір №843 від 01.10.2021.

У розрахунках за листопад 2021 року, грудень 2021 року та січень 2022 року в розділі "Розрахунок споживання т/е для споживача" опалювальна площа приміщення зазначена 963,150 кв.м., що не відповідає площі належного відповідачу приміщення згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а в розрахунках починаючи з лютого 2022 року опалювальна площа приміщення зазначена 642,10 кв.м., що відповідає вищезазначеній інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Матеріали справи не містять договору №843 від 01.10.2021, на який посилання у розрахунках, натомість позивач вказує, що текст публічного договору приєднання про надання послуги з постачання теплової енергії (Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії) 01.10.2021 розміщено на офіційному веб-сайті позивача http://shkhaer.com.ua/ та на офіційному веб-сайті Шосткинської міської ради shostka-rada.gov.ua і оскільки від співвласників вказаного будинку у 30-ти денний строк не надходило жодних рішень про обрання моделі організації договірних відносин, типові договори з індивідуальними споживачами вважаються укладеними з 01.11.2021.

Роздруківку Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 01 жовтня 2021 р. (далі - договір) позивачем було додано до позовної заяви.

Відповідно до пункту 11 договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону №315 від 22.11.2018 (далі - Методика розподілу).

Згідно з пунктами 30, 32-34 договору споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з плати за послугу, визначеної Правилами, та плати за абонентське обслуговування. Розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу. Рахунок надається у паперовій формі. Споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Підпунктом 11 пункту 40 договору визначено, що споживач має право відключитися від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) відповідно до Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, що затверджений наказом Мінрегіону від 26 липня 2019 р. №169. Це право не звільняє споживача від зобов`язання відшкодувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції).

У зв`язку із викладеними обставинами позивач звернувся до суду із даним позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість за послугу з постачання теплової енергії за період надання послуги з 01.11.2021 по 31.03.2025 в сумі 240 153,72 грн, інфляційних втрат коштів в сумі 47 791,31 грн, 3% річних в сумі 6 443,74,61 грн, а всього на загальну суму 294 388,77 грн.

Відповідач, заперечуючи проти позову у суді першої інстанції, посилався на те, що з 05.07.2022 Шосткінська громада віднесена до території можливих бойових дій, тому заборонено стягнення штрафів, пені, інфляційних втрат, річних та заборгованості за отримані комунальні послуги по дату припинення можливих дій; частина наданих позивачем документів викладена іноземною мовою (мовою - країни агресора) без засвідченого перекладу на українську мову; надані копії документів не засвідчені у встановленому порядку; частина документів від імені ТОВ "Торговий Дім "Дизайн" (балансоутримувач будинку) підписані Михайленком П(А), який не був працівником вказаного товариства, а частина підписані Шкатуло П.О., який працював слюсарем-сантехником та не був уповноважений на підсипання від імені цього товариства; приміщення відповідача не приєднано до системи центрального опалення, а транзитні трубопроводи, що проходять через її приміщення є заізольовані шляхом бетонування стін, що було вчинено ще до придбання приміщення відповідачем, минулими власниками, а позивачем не надано інформації, яка саме методика була застосована при нарахуванні суми заборгованості; позивачем не дотримано досудовий порядок вирішення спору;.

На підтвердження вказаних доводів відповідач надав лист директора ТОВ "Торговий Дім "Дизайн" від 18.06.2025 вих. №9, згідно якого Шкатула П.О. працює на посаді слюсар-сантехнік не поний робочий день і не має права підпису від товариства, а Михайленко А або П ніколи не працював в ТОВ "Торговий Дім "Дизайн".

Позивач, на спростування доводів відповідача, вказав, що факт постачання теплової енергії підтверджується реєстром прийнятих платежів і випискою з банківського рахунку, якими підтверджується сплата мешканцями будинку №2-Б по вул.Свемівська отриманих послуг з теплопостачання, а вірність показів лічильника підтверджується архівними даними.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції прийшов до висновку щодо їх доведеності та обґрунтованості, оскільки судом встановлено факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо оплати отриманих послуг з постачання теплової енергії.

Однак, Північний апеляційний господарський суд не погоджується із висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Правовідносини між позивачем та відповідачем врегульовані як загальними нормами Цивільного кодексу України, так і нормами спеціальних законів - Закону України "Про житлово-комунальні послуги", Закону України "Про теплопостачання", Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", а також рядом підзаконних нормативних актів, прийнятих на виконання вказаних Законів.

Відповідно до п. 6, 13 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживачем житлово-комунальних послуг є індивідуальний або колективний споживач. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна, на відповідній правовій підставі, і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб.

Таким чином, відповідач є індивідуальним споживачем в розумінні Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Надання житлово-комунальних послуг (до якої належить послуга з постачання теплової енергії) здійснюється виключно на договірних засадах.

Частиною 1 ст. 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, зокрема 1) індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, що укладається кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно; 2) колективний договір; 3) договір про надання комунальних послуг з колективним споживачем, за кожним видом комунальних послуг.

Положеннями ч. 5 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено відповідні виключення з моделі правовідносин між споживачем та виконавцем комунальних послуг, а саме, у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Статтями 633, 634 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться, а договором приєднання, в свою чергу, є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому і друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

При цьому відповідно до ч. 5, 6 ст. 633 ЦК України актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", у системному зв`язку з наведеними вище положеннями ЦК України, встановлено, що договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону.

Згідно з п. 3 розділу VI Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги" договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг.

Згідно з ч.7 ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022 внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 "Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії", якою затверджено Типові договори про надання послуг з постачання теплової енергії за відповідними моделями договірних відносин.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" публічні договори приєднання вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.

Матеріалами справи підтверджується, що текст Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії було розміщено на офіційному вебсайті ТОВ "Шосткинкське підприємство "Харківенергоремонт" 01.10.2021 та на офіційному вебсайті Шосткинської міської ради - shostka-rada.gov.ua.

Тобто договір є укладеним за умови відсутності рішень співвласників багатоквартирного будинку про обрання моделі договірних відносин будинку одразу після спливу 30 днів з моменту його опублікування та факту приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) - вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги (п. 4 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджено постановою КМУ № 1022 від 08.09.2021).

Позивач вказує, що на його адресу у встановлений Законом порядок та строк не надходило жодних рішень співвласників багатоквартирного будинку про обрання моделі організації договірних відносин з виконавцем комунальної послуги.

Таким чином, типові договори з індивідуальними споживачами про надання послуги з постачання теплової енергії вважаються укладеними з відповідною категорією споживачів з 01.11.2021.

Предметом Договору є надання виконавцем споживачу послуги відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", та складається з:

обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача безпосередньо;

частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку;

та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення.

Обсяг теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення.

Відповідно до п. 11 договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018р. №315.

Обсяги спожитої мешканцями послуги за відповідний період обліковувались встановленими будинку №2-Б по вул. Свемівській лічильником. Зауважень щодо правильності роботи зазначеного лічильнику обліку теплової енергії матеріали справи не містять.

Відповідно до частини 2 статті 10 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в такому порядку:

1) загальний обсяг теплової енергії, що надходить до індивідуального теплового пункту, зменшується на обсяг теплової енергії, витраченої на приготування гарячої води, визначений на підставі показань відповідних вузлів обліку, а в разі їх відсутності - за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства;

2) обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, визначається та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого приміщення) за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства;

3) загальний обсяг теплової енергії (крім обсягу теплової енергії, витраченого на приготування гарячої води, забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також приміщень, де встановлені вузли розподільного обліку теплової енергії/прилади - розподілювачі теплової енергії) розподіляється між споживачами, приміщення/опалювальні прилади яких не оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії/приладами - розподілювачами теплової енергії, пропорційно до опалюваної площі (об`єму) таких споживачів.

Відповідно до п. 14 Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії (затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019), відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку.

Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315 (далі - Методика №315) встановлено порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги), обсяг споживання яких визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати, та послуги з централізованого водовідведення, обсяг споживання якої визначається відповідно до обсягу споживання інших комунальних послуг.

Пунктом 8 розділу IV Методики №315 визначено, що у разі відсутності у виконавця розподілу комунальних послуг даних щодо площ МЗК та допоміжних приміщень та/або даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, то обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення (Qз.б.п.оп.проект), може бути визначений спрощено: як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку (Qопбуд): для 1-5 поверхової будівлі/будинку - 25 %; для 6-10 поверхової будівлі/будинку - 20 %; для будівлі/будинку вище 10 поверхів - 15 %; для будівель/будинків комбінованої поверховості - відсоток, визначений як середнє арифметичне значення вищевказаних відсотків в залежності від поверховості частин будівлі/будинку.

Пунктом 9 розділу IV Методики №315 встановлено, що визначений розрахунково, спрощено або відповідно до проекту обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку (Qз.б.поп.проект), повинен бути додатково скорегований із застосуванням коефіцієнту zвідкл, що враховує площу приміщень з індивідуальним опаленням у будівлі/будинку. Обсяг споживання теплової енергії на загальнобудинкові потреби (Qопз.б.п) опалення визначається за формулою: (25) Qопз.б.п = zвідкл * Qз.б.поп.проект, Гкал, де Qз.б.поп.проект - визначений розрахунково, спрощено або відповідно до проекту обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, Гкал; zвідкл - коефіцієнт, що враховує площу приміщень з індивідуальним опаленням у будівлі/будинку.

Згідно пункту 10 розділу IV Методики №315 для МЗК та допоміжних приміщень не здійснюються донарахування обсягів спожитої теплової енергії, які стосуються претензій щодо кількості та/або якості наданих послуг, споживання обсягу менше мінімальної частки середнього питомого споживання.

У пункті 11 розділу IV Методики №315 визначено, що якщо проектом на будівлю/будинок було передбачено встановлення приладів опалення у МЗК та допоміжних приміщеннях, але вони були демонтовані, то для забезпечення нормативної температури у цих приміщеннях такі прилади опалення повинні бути відновлені виконавцем послуг з управління багатоквартирним будинком.

Обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень (пункт 12 розділу IV Методики №315).

Відповідач стверджує, що належне йому приміщення має окремий вхід, не підключене до централізованого опалення, місцями загального користування власник не користується, а в місцях загального користування опалення відсутнє. Позивачем вказані доводи не спростовані.

Позивач у розрахунках заборгованості за період з листопада 2021 року по квітень 2022 року зазначає "місця загального користування та допоміжні приміщення (10%)", "функціонування внутрішньобудинкових систем (8%)" та використовує отриману кількість теплової енергії (від загальної кількості спожитої теплової енергії всім будинком) для розрахунку заборгованості відповідача, а з листопада 2022 року у розрахунках позивач вказує "загальнобудинкові потреби (20%) урахуванням коефіцієнту Zвідкл - 1,392529 (п.8,9 р.IVМетодики)" та використовує отриману кількість теплової енергії для розрахунку заборгованості відповідача.

Частиною 3 статті 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" покладено обов`язок доказування того, що якість послуги відповідала вимогам, встановленим законодавством і договором, у точці обліку такої послуги, саме на виконавця відповідної послуги.

17.10.2019 набув чинності Закон України №132-IX від 20.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до України змінено назву статті 79 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впроваджено в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") Європейський Суд наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом" ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно частини статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи правову природу договору послуг, до предмету доказування входить факт надання виконавцем замовнику відповідної послуги, оскільки у разі ненадання послуги у замовника не виникає обов`язку її оплати.

Однак, за наявними у матеріалах справи доказами неможливо встановити, чи було передбачено проектом на будинок встановлення приладів опалення у місцях загального користування, чи вони були демонтовані, відсутні докази щодо технічних характеристик будинку (зокрема щодо кількості поверхів, наявності чи відсутності вертикальних стояків системи централізованого опалення будинку саме у місцях загального користування тощо), що не було враховано судом першої інстанції.

Крім цього, в процесі апеляційного розгляду справи комісією, в складі якої були представники позивача і відповідача, було складено Акт від 17.12.2025 обстеження опалювального об`єкту, з якого вбачається, що було обстежено нежитлове приміщення за адресою: м. Шостка, вул. Свободи, 2-Б, яке належить Дебді Андрію Івановичу, заг. площею 642,1 мІ. Встановлено шляхом візуального огляду наявність 1 (одного) транзитного трубопроводу внутрішньобудинкової системи централізованого опалення L = 3,18м, Dy = 15. Приміщення забезпечується тепловою енергією за рахунок інверторного електричного насоса. Вказаний вище трубопровід ізольовано поліпропіленом (окожушкою). Наявність додаткових транзитних трубопроводів не виявлена. Обстежені елементи внутрішньобудинкової системи ЦО не зазнали змін з моменту набуття Дебдою А.І. у власність зазначеного вище майна.

Отже, вказаним Актом підтверджується відсутність у належному відповідачу нежитловому приміщенні підключення централізованого опалення та наявність одного ізольованого транзитного трубопроводу.

Пунктом 2 розділу ІІ Методики №315 визначено, що обсяг спожитої теплової енергії на опалення приміщення з індивідуальним опаленням або окремого приміщення з транзитними мережами опалення, через яке прокладені транзитні трубопроводи внутрішньобудинкової системи опалення (Qвідкл.і), розраховується за формулою: Qвідкл.і = 0,86 * 10-6 * qвтр.транз * lтранз * mопал.розр , Гкал (3) де: 0,86 * 10-6 - перевідний коефіцієнт одиниць вимірювання фізичних величин, Вт*год у Гкал; qвтр.транз = 7 Вт/м - питомі теплові втрати ізольованих трубопроводів, які прокладаються в шахтах, каналах, штрабах, Вт/м; питомі теплові втрати трубопроводів, ізоляція на ділянках яких відсутня або порушена, збільшуються на 100 %; можуть застосовуватись питомі теплові втрати відповідно до проекту відокремлення (відключення) приміщення (за його наявності) або за результатами розрахунку організації, яка має на це відповідний дозвіл; lтранз - довжина всіх транзитних трубопроводів у приміщенні з індивідуальним опаленням або окремому приміщенні з транзитними мережами опалення, м; mопал.розр - фактична кількість годин надання послуги з постачання теплової енергії у розрахунковому періоді, годин.

Однак, надані позивачем розрахунки не відповідають наведеним положенням Методики.

Відсутність вищевказаних доказів унеможливлює перевірку правильності здійсненого позивачем розрахунку заборгованості, а тому позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт" до фізичної особи-підприємця Дебди Андрія Івановича про стягнення основної заборгованості є недоведеними і не підлягають задоволенню.

Позовні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат коштів є похідними від вимоги про стягнення суми основного боргу, а тому також не підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, оцінивши докази у справі в їх сукупності та врахувавши наведені норми законодавства, Північний апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що рішення Господарського суду Сумської області прийняте з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, отже, відповідно до положень частини 1 статті 277 ГПК України, підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до положень ст.129 ГПК України з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати останнього на сплату судового збору за подання апеляційної скарги, а витрати позивача, понесені ним при розгляді справи, покладаються на позивача і не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Дебди Андрія Івановича задовольнити.

2. Скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 23 липня 2025 року.

3. У позові відмовити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт" (41100, Сумська область, м. Шостка, вул. Каденюка Леоніда, 1, ) на користь фізичної особи-підприємця Дебди Андрія Івановича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) - 6 623,75 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Видачу наказу доручити Господарському суду Сумської області.

6. Справу повернути до Господарського суду Сумської області.

7. Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений статтею 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 26.02.2026.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді В.О. Пантелієнко

М.Л. Доманська