ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2026м. ДніпроСправа № 904/6870/25 (904/17/26)

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Соловйової А.Є. за участю секретаря судового засідання Ільєнко В.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу

За позовом Головного мобільного рятувального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій, с-ще Козин, Обухівський р-н, Київська обл.

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг", м. Дніпро

про стягнення заборгованості в розмірі 892 785,00 грн

Представники:

від позивача : не з`явився

від відповідача не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Головний мобільний рятувальний центр швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЛІВАЙН ТОРГ" про стягнення боргу за невиконання договірних зобов`язань в розмірі 892 785,00 грн.

Судом за допомогою автоматизованої системи документообігу суду встановлено, що 23.12.2025 Господарським судом Дніпропетровської області відносно відповідача - ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЛІВАЙН ТОРГ" (49000, м. Дніпро, вул. Мандриківська, будинок 47, офіс 503., ) відкрито провадження у справі про банкрутство №904/6870/25, що перебуває на розгляді судді Господарського суду Дніпропетровської області Соловйової А.Є.

21.10.2019 року набув чинності Кодекс України з процедур банкрутства.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, на підставі положень частини 3 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства матеріали справи №904/6870/25(904/17/26) передані до розгляду судді Соловйовій А.Є.

Ухвалою суду від 05.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання на 27.01.2026 о 11:20 год.

Згідно зі ст.222 Господарського процесуального кодексу України суд під час судового розгляду справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Відповідно до п. 51 Положення "Про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи" у разі проведення судового засідання в режимі відеоконференції секретар судового засідання засобами підсистеми ЄСІТС забезпечує ведення протоколу (журналу) судового засідання в електронній формі та технічний запис судового засідання.

У випадку використання підсистеми відеоконференцзв`язку для здійснення фіксування судових засідань, що проводяться без застосування режиму відеоконференції, секретар судового засідання засобами підсистеми ЄСІТС забезпечує ведення протоколу (журналу) судового засідання в електронній формі та технічний запис судового засідання.

До матеріалів справи в паперовій формі за необхідності приєднується роздрукований паперовий примірник протоколу (журналу) судового засідання з посиланням на технічний запис судового засідання.

Судове засідання, призначене на 27.01.2026, не відбулось у зв`язку з перебоями в роботі сервісу відеоконференцзв`язку ЄСІТС (що підтверджується Актом Господарського суду Дніпропетровської області, який міститься в матеріалах справи), що унеможливило здійснення повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Ухвалою суду від 02.02.2026 призначено судове засідання на 17.02.2026 о 14:00 год.

У судове засідання, призначене на 17.02.2026, учасники справи не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

Ухвалою суду від 17.02.2026 відкладено судове засідання на 03.03.2026 о 14:10 год.

У судове засідання, призначене на 03.03.2026, учасники справи не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України 03.03.2026 судом прийнято рішення у справі.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

11 серпня 2022 року між Мобільним рятувальним центром швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій (правонаступником якого є Головний мобільний рятувальний центр швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій відповідно до внесених змін в ЄДРПОУ що підтверджується Випискою та Витягом з ЄДРПОУ (далі - Позивач/Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальність «ЛІВАЙН ТОРГ» (далі - Відповідач/Учасник) укладено Договір «про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти» № 335 від 11 серпня 2022 року (далі - Договір).

Передумовою укладання даного Договору є проведення «процедури закупівлі -відкриті торги» у відповідності до вимог закону України «Про публічні закупівлі» (номер процедури закупівлі UA 2022 07 25 001922-a-b1).

Відповідно до умов Договору Учасник зобов`язується у 2022 року поставити Замовнику «Товар» код 09130000-9 згідно ДК 021:2015 Нафта і дистиляти Бензин А -95, Дизельне паливо, а Замовник зобов`язується прийняти Товар (роботи або послуги) від Учасника та оплатити їх вартість на умовах даного Договору (пункт 1.1. Договору).

Згідно пункту 5.1. Договору, після погодження Сторонами асортименту, об`єму та ціни Товарів (робіт або послуг) Учасник передає Замовнику за накладною талони на товар.

Найменування (номенклатура, асортимент) та кількість товарів погоджуються Сторонами у рахунку на оплату та видатковій накладній, та/або в специфікації до Договору (пункт 1.2. Договору).

Відповідно до пункту 12.2. Договору, невід`ємною частиною Договору є Специфікація № 1.

Згідно Специфікації (додаток № 1 до Договору) Відповідач зобов`язався поставити Позивачу: Бензин А - 95 - 27 000 літрів на суму - 1 377 000,00 грн без ПДВ; Дизельне паливо - 57 900 літрів на суму - 3 242 400,00 грн без ПДВ. Загальна сума Договору становить - 4 619 400,00 грн без ПДВ.

Таким чином, договором визначено та погоджено такі істотні умови як ціну договору та кількість товару, що підлягає передачі за договором, а також; визначено асортимент товару.

За змістом частини 1 статті 691 Цивільного кодексу України Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Пунктом 4.1. Договору передбачено, що розрахунки проводяться з відстороненням платежу до трьох календарних днів з дати отримання талонів на Товар за видатковою накладною.

Відповідно до видаткової накладної № 0079/0002857 від 11.08.2022 року Позивач отримав (прийняв) від Відповідача талони (бланки дозволи) на отримання пального в асортименті та кількості: Бензину А - 95 - 27 000 літрів Дизельного палива - 57 900 літрів, на загальну суму - 4 619 400,00 грн. (чотири мільйони шістсот дев`ятнадцять тисяч чотириста грн. 00 коп.) без ПДВ.

Отримання талонів (на паливно-мастильні матеріали) від ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» в кількості зазначеній вище, Позивач не заперечує.

Оплата за отриманий товар (бензин А-95, дизельне паливо) підтверджується платіжним дорученням № 1019 від 15.08.2022 року на суму - 4 619 400,00 грн.

В той же час, Позивач звертає увагу суду на те, що пунктом 5.5. Договору передбачено, що Перехід до Замовника права власності на Товар, що поставляється за цим Договором, відбувається після приймання-передачі Товару з АЗС.

Відповідно до пункту 10.1. Договору, Договір про закупівлю товарів (робіт або послуг) набирає чинності з дати його підписання і діє до 31.12.2022р., але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.

Позивач окремо зазначає, що загалом станом на день подання цієї позовної заяви ним використані талони (бланки дозволи) ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» на отримання пального в асортименті та кількості: Бензину А-95-18 125 літрів; Дизельного палива - 50 040 літрів.

Такі дії Відповідача підтверджують те, що Відповідач в повному обсязі підтвердив об`єм взятих на себе зобов`язань за Договором.

Тобто, станом на день подання позовної заяви Позивач заявляє позовні вимоги в частині щодо не отримання від Відповідача (не отоварювання талонів (бланків дозволів)): Бензину марки А - 95 в об`ємі (в кількості) - 8 875 літрів; Дизельного палива в об`ємі (в кількості) - 7 860 літрів.

Частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Отже, за свідченнями водіїв Позивача, починаючи з 01 січня 2025 року на автомобільних заправних станціях (АЗС мережі «Авіас», «АОТ» м. Києва та Київській області) працівники (оператори) АЗС неодноразово відмовляли в заправці транспортних засобів паливом (бензином, дизелем) за талонами (бланками дозволами) які надані ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» (Відповідачем) відповідно до умов Договору.

З метою уточнення причин та з`ясування об`єктивних обставин щодо невидачі паливно-мастильних матеріалів на автозаправних станціях мережі «Авіас плюс» та «АОТ» м. Києва та Київської області, комісія у складі: начальника логістичної частини працівника ОСОБА_1 , начальника юридичної групи лейтенанта служби цивільного захисту ОСОБА_2 , водія автомобільного відділення сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_3 15.01.2025 року приблизно о 10 год. 00 хв. прибула на автомобільну заправну станцію мережі «Авіас плюс» за адресою: м. Київ, вул. Богатирська, 17 з метою заправки автомобіля дизельним паливом.

Працівник заправної станції відмовила в заправці транспортного засобу за бланками дозволами (талонами) дизельним паливом посилаючись на відсутність проплати ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» (Відповідачем) коштів за паливо-мастильні матеріали, про що комісією складено односторонній Акт «про відмову заправки автомобіля за талонами» № 1 від 15.01.2025 року.

18 лютого 2025 року комісія у складі: начальника юридичної групи лейтенанта служби цивільного захисту Кондратенка Олександра Васильовича, провідного фахівця відділу матеріального забезпечення старший лейтенант служби цивільного захисту Кузьменко Тетяна Євгеніївна, водія сержанта служби цивільного захисту Смотеска Артема Олеговича приблизно о 11 год. 00 хв. прибула на автомобільну заправну станцію мережі «АМР» за адресою: м. Київ, Столичне шосе, 33 для заправки автомобіля паливом (бензин марки А - 95).

Працівник заправної станції відмовила в заправці транспортного засобу за бланками дозволами (талонами) бензину марки А - 95 посилаючись на відсутність проплати ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» (Відповідачем) коштів за паливо-мастильні матеріали, про що комісією складено односторонній Акт «про відмову заправки автомобіля за талонами» № 2 від 18.02.2025 року.

За змістом статті 667 Цивільного кодексу України, якщо право власності переходить до покупця раніше від передання товару, продавець зобов`язаний до передання зберігати товар, не допускаючи його погіршення.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Доказом того, що зазначені вище автомобільні заправні станції мережі «Авіас плюс» «АОТ» є партнерськими АЗС ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» є лист «Перелік АЗС» та «Довідка, що підтверджує наявність АЗС, які приймають бланки - дозволи (талони) у радіусі - 15 (п`ятнадцяти кілометрів від місцезнаходження Замовника» які надані Відповідачем на підтвердження кваліфікаційних критеріїв учасника встановлених відповідно до статті 16 закону України «Про публічні закупівлі» у відповідності до вимог тендерної документації за процедурою закупівлі UA 2022 07 25 001922-a-b1.

Частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України визначено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця.

Враховуючи безперспективність перевірки автомобільних заправних станцій в тому числі і мережі «Авіас плюс», «АМР» (партнерські АЗС ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ») на наявність у них паливно-мастильних матеріалів, які б було можливо отримати за талонами (бланками дозволами) виданими Відповідачем на виконання умов Договору, Позивач використовуючи можливість досудового врегулювання спору та досудового порядку реалізації господарсько-правової відповідальності (беручи до уваги частину 2 статті 693 Цивільного кодексу України), керуючись статтею 19 Господарського процесуального кодексу України, 17 березня 2025 року на юридичну адресу Відповідача направив претензією від 13.03.2025 року № 7901-587/7919 щодо не виконання останнім договірних зобов`язань стосовно видачі (заправки) паливо-мастильними матеріалами на партнерських АЗС ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» на підставі виданих (бланків дозволів), а саме: Бензину марки А - 95 в об`ємі - 8 875 літрів; Дизельного палива в об`ємі - 7 860 літрів та зазначив що вказані обставини є порушенням умов Договору № 335 від 11.08.2025 року, а саме пункту 5.5. Договору, яким передбачено, що «Перехід до Замовника права власності на Товар, що поставляється за цим Договором, відбувається після приймання-передачі Товару з АЗС».

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Направлення претензії на юридичну адресу ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» підтверджується накладною № 109 від 17.03.2025 року, описом вкладення поштового відправлення від 17.03.2025 року.

01 квітня 2025 року ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» (представник за довіреністю Логвінов) отримано претензію Позивача від 13.03.2025 року № 79 01-587/79 19 що підтверджується надходженням (поверненням), на юридичну адресу Позивача «Рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення виплату поштового переказу» (Ф. 119) № 109 з датою від 01.04.2025 року.

Станом на день подання цієї позовної заяви відповіді на отриману претензію ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» не надало.

Відповідно до Специфікації (додаток № 1 до Договору від 11.08.2022 № 335) (додаток № 1 до Договору) та видаткової накладної № 0079/0002857 від 11.08.2022 року (про отримання товару (додаток № 2)) ціна за одиницю товару на день закупівлі становила: Бензин марки А - 95 - 51,00 грн за 1 (один) літр; Дизельне паливо - 56,00 грн за 1 (один) літр

Станом на день подання позовної заяви, заборгованість Відповідача перед Позивачем за Договором «про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти № 335 від 11.08.2025 року становить: Бензину марки А - 95 в об`ємі - 8 875 літрів; Дизельного палива в об`ємі - 7 860 літрів. На загальну суму - 892 785,00 грн. (вісімсот дев`яносто дві тисячі сімсот вісімдесят п`ять грн. 00 коп.) без ПДВ. Розрахунок суми боргу: (8 875 л. х 51,00 грн.) + (7 860 л. х 56,00 грн.) = 892 785,00 грн.

Отже, відмова у видачі паливо-мастильних матеріалів за талонами (бланками дозволами) які надані ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» (відповідно до умов Договору) з партнерських АЗС Відповідача, а також неможливість врегулювання спору у досудовому порядку і призвело до подання даного позову.

Згідно частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання має правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України визначено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця.

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Отже, на даний час, ані грошових коштів, ані відповіді на претензію про повернення коштів, Головний мобільний рятувальний центр швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій від ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» не отримано, а тому позивач просить суд стягнути з відповідача вартість недопоставленого товару за договором про закупівлю товарів (робіт або послуг) №335 від 11.08.2022 у сумі 892 785,00 грн.

Під час розгляду справи Відповідач доказів повернення передоплати не надав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

З матеріалів справи вбачається, що заборгованість відповідача виникла на підставі договору поставки про закупівлю товарів (робіт або послуг) №335 від 11.08.2022.

Ціна договору становить 4 619 400,00 грн без ПДВ (п. 3.1. Договору).

Згідно пункту 5.1. Договору, після погодження Сторонами асортименту, об`єму та ціни Товарів (робіт або послуг) Учасник передає Замовнику за накладною талони на товар.

Позивач у позовній заяві стверджує, що відповідно до видаткової накладної № 0079/0002857 від 11.08.2022 року Позивач отримав (прийняв) від Відповідача талони (бланки дозволи) на отримання пального в асортименті та кількості: Бензину А - 95 - 27 000 літрів Дизельного палива - 57 900 літрів, на загальну суму - 4 619 400,00 грн (чотири мільйони шістсот дев`ятнадцять тисяч чотириста грн. 00 коп.) без ПДВ.

Натомість до матеріалів справи Позивачем не надано копій залишку талонів (бланків дозволів) на отримання пального в асортименті та кількості, а тому у суду відсутня можливість встановити суму недопоставленого Позивачу товару за договором №335 від 11.08.2022.

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. У справах про невиконання боржником умов договору оренди, суборенди, емфітевзису, суперфіцію, якщо таке порушення може мати наслідком припинення права користування земельною ділянкою, що зазначена в аграрній ноті як місце вирощування, збирання, виробництва, переробки, зберігання та/або утримання майбутньої сільськогосподарської продукції, особа, яка передала в користування боржника за аграрною нотою таку земельну ділянку, повинна надати суду докази здійснення нею заходів досудового врегулювання спору, передбачених Законом України "Про аграрні ноти". Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Отже, обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.5 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Суд також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Оскільки матеріали справи не містять, а позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставини на які він посилався, як на підставу своїх вимог, чи на спростування наведених вище висновків, суд на підставі наявних у матеріалах справи доказах та з урахуванням встановлених під час розгляду справи обставин, вважає заявлені позовні вимоги не доведеними, не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

В процесі розгляду справи № 904/6870/25 (904/17/26) судом було прийнято, досліджено та надано оцінку всім доводам позивача, а тому з урахуванням наведеного, господарський суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що позивач не позбавлений права звернутись до суду з заявою з кредиторськими вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІВАЙН ТОРГ» та документальними доказами які підтверджують заборгованість відповідно до ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 252, 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог Головного мобільного рятувального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій (08711, Київська область, Обухівський район, с-ще Козин, вул. Обухівське шосе, 120, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІВАЙН ТОРГ» (49000, м. Дніпро, вул. Мандриківська, будинок 47, офіс 503, ) про стягнення заборгованості в розмірі 892 785,00 грн.

Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядки та строки, встановлені ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 06.03.2026

Суддя А.Є. Соловйова