ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23 лютого 2026 року Справа № 903/1132/25

Господарський суд Волинської області у складі головуючої судді Бідюк С.В., за участі секретаря судового засідання Бортнюк М.В., розглянувши матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Газорозподільні мережі України в особі Волинської філії Товариства з обмеженою відповідальністю Газорозподільні мережі України, м. Луцьк

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Волиньтеплосервіс, м. Луцьк

про визнання укладеним договору,

В засіданні приймали участь:

від позивача: н/з

від відповідача: н/з

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

06.12.2025 через підсистему Електронний суд надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Газорозподільні мережі України в особі Волинської філії Товариства з обмеженою відповідальністю Газорозподільні мережі України до Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Волиньтеплосервіс про визнання укладеним договору на користування складовими газорозподільної системи №726.

Ухвалою суду від 11.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 08 січня 2026 року о 10:00 год. Встановлено: відповідачу - строк не пізніше ніж протягом 15 календарних днів з дня вручення цієї ухвали подати суду відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову при їх наявності, який відповідатиме приписам статті 165 ГПК України. Одночасно копію відзиву з долученими до нього документами надіслати позивачу, докази відправки надати суду; строк не пізніше ніж протягом 5 календарних днів з дня отримання відповіді на відзив подати суду заперечення на відповідь на відзив з доказами надіслання позивачу; позивачу - строк не пізніше ніж протягом 5 календарних днів з дня отримання відзиву на позов подати відповідь на відзив з доказами надіслання відповідачу.

Ч.5 ст. 176 ГПК України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому ст. 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої ст. 120 Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 242 ГПК України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Докази реєстрації відповідачем електронного кабінету в матеріалах справи відсутні.

Частинами 2, 4, 7 ст. 120 ГПК України передбачено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

За приписами ч. 1 ст. 7 ЗУ "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців з Єдиного державного реєстру.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцем реєстрації відповідача ТОВ Компанія Волиньтеплосервіс є вул. Олеся Гончара, буд. 3, м. Луцьк.

Така ж адреса зазначена у позовній заяві.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду від 11.12.2025 направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на юридичну адресу відповідача.

Однак, судова повістка повернута 17.12.2025 об`єктом поштового зв`язку з позначкою "адресат відсутній за вказаною адресою".

В силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 ГПК України, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі, а саме 17.12.2025.

Строк для подання відзиву по 01.01.2026.

Відзив відповідача на адресу суду не надходив.

Враховуючи відсутність відзиву, закінчення строку для його подання, відсутність не розглянутих заяв/клопотань, виконання мети підготовчого провадження, суд протокольною ухвалою від 08.01.2026 закрив підготовче провадження, призначив розгляд справи по суті на 28.01.2026 о 10:30 год.

Ухвалою суду від 08.01.2026 повідомлено учасників справи про закриття підготовчого провадження, призначення розгляду справи по суті на 28.01.2026 о 10:30 год. Явку учасників справи у судове засідання визнано не обов`язковою. Повідомлено Товариство з обмеженою відповідальністю Компанія Волиньтеплосервіс про обов`язок, як юридичної особи, зареєструвати свій електронний кабінет в ЄСІТС або її окремій підсистемі (модулі) та про можливість ознайомлення з матеріалами справи через ЄСІТС або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами.

Однак, судова повістка повернута 16.01.2026 об`єктом поштового зв`язку з позначкою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідач правом участі у судовому засіданні не скористався, хоч був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення представниці позивача, з метою повного та всебічного розгляду справи, надання сторонам можливості підготуватися до судових дебатів, суд протокольною ухвалою від 28.01.2026 розгляд справи по суті відклав на 12.02.2026 о 15:00 год.

06.02.2026 від позивача надійшла заява про проведення судового засідання за відсутності його представника, в якій позивач також просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвала суду від 28.01.2026, надіслана відповідачу, повернулася на адресу суду без вручення адресату з відміткою пошти «адресат відсутній».

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Суд зазначає і аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), а також Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б та від 18.03.2021 у справі №911/3142/19, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду.

Верховний Суд неодноразово у своїх постановах (№910/20360/21 від 06.02.2023) наголошував, що з аналізу приписів ст. ст. 7, 10 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, ризик неотримання поштової кореспонденції за адресою, вказаною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань несе заявник (відповідач). Недотримання відповідачем обов`язку з отримання поштової кореспонденції за адресою, вказаною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не є обставиною, яка може свідчити про поважність пропуску таким відповідачем процесуального строку.

Відповідач правом участі у судовому засіданні не скористався, повноважних представників не направив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач, який належним чином повідомлений про наявність у провадженні суду справи з позовними вимогами до нього, у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 ГПК України, не подав до суду відзив на позов, а відтак, не скористався наданими йому процесуальними правами.

Враховуючи, що ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України за наявними в ній матеріалами за відсутності представників сторін.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, в с т а н о в и в:

На підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 26 грудня 2022 року №1839 «Про видачу ліцензії з розподілу природного газу ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ», зі змінами, внесеними постановою НКРЕКП від 29.11.2023 № 2224 «Про внесення змін до додатка до постанови НКРЕКП від 26 грудня 2022 року №1839 та врегулювання питань щодо провадження ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» діяльності з розподілу природного газу», з 01.12.2023 діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою в межах території Волинської області здійснює ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Волинської філії.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань основним видом діяльності ТОВ Газорозподільні мережі України є розподілення газоподібного палива через місцеві (локальні) трубопроводи.

Судом встановлено, що згідно акту прийняття закінченого будівництвом об`єкту газопостачання в експлуатацію від 16.11.2005, будівельного паспорту газопроводу, акту прийняття закінченого будівництвом об`єкту газопостачання в експлуатацію від 18.02.2008, будівельного паспорту газопроводу, акту прийняття закінченого будівництвом об`єкту газопостачання в експлуатацію від 18.02.2008, будівельного паспорту газопроводу, акту прийняття закінченого будівництвом об`єкту газопостачання в експлуатацію від 18.01.2007, будівельного паспорту газопроводу, які є складовими виконавчо-технічної документації, відповідач - ТОВ «Компанія «Волиньтеплосервіс» є власником: газопроводу високого тиску м.Луцьк, вул. Олеся Гончара, №3, №3а протяжністю 0,2082 км; газопроводу високого тиску м.Луцьк, вул. Олеся Гончара, №3, №3а протяжністю 0,0476км; газопроводу високого тиску м.Луцьк, вул. Олеся Гончара, №3, №3а протяжністю 0,0225 км; газопроводу високого тиску м.Луцьк, вул. Олеся Гончара, №3, №3а протяжністю 0,0001 км; газопроводу низького тиску м.Луцьк, вул. Олеся Гончара, № 3 протяжністю 0,0477 км; газопроводу низького тиску м.Луцьк, вул. Олеся Гончара, № 3 протяжністю 0,0311 км; газопроводу низького тиску (кільцювання) м.Луцьк, вул. Олеся Гончара, № 3а протяжністю 0,1727 км; газопроводу низького тиску м.Луцьк, вул. Олеся Гончара, № 3 протяжністю 0,0928 км; газопроводу низького тиску м.Луцьк, вул. Олеся Гончара, № 3 протяжністю 0,0318 км, які розташовані на території Волинської області в зоні ліцензованої діяльності Волинської філії і є складовими газорозподільної системи (далі - ГРМ) та при цьому не є газотранспортним або газорозподільним підприємством.

Таким чином, ТОВ Газорозподільні мережі України в особі Волинської філії ТОВ Газорозподільні мережі України та ТОВ Компанія Волиньтеплосервіс є суб`єктами ринку природного газу, діяльність яких унормована, зокрема, положеннями Закону України «Про ринок природного газу».

Закон України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 визначає правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу.

Згідно ст. 1 даного Закону безпека постачання природного газу - це надійне та безперебійне постачання необхідних обсягів природного газу споживачам, що забезпечується наявними джерелами надходження природного газу, а також належним технічним станом газотранспортних та газорозподільних систем, газосховищ та установки LNG.

Газорозподільна система - це технологічний комплекс, що складається з організаційно і технологічно пов`язаних між собою об`єктів, призначених для розподілу природного газу від газорозподільних станцій безпосередньо споживачам;

Оператор газорозподільної системи - це суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників).

У відповідності до частин 1, 3 ст. 37 Закону України «Про ринок природного газу» оператор газорозподільної системи відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток (включаючи нове будівництво та реконструкцію) газорозподільної системи, якою він користується на законних підставах. Оператор газорозподільної системи забезпечує здійснення покладених на нього цим Законом функцій за рахунок своїх фінансових, матеріально-технічних, людських та інших ресурсів.

Згідно ч. 1 ст. 38 Закону права та обов`язки оператора газорозподільної системи визначаються цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, кодексом газотранспортної системи, кодексом газорозподільних систем, а також договором розподілу природного газу.

Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2494, відповідно до Закону України «Про ринок природного газу», затверджено Кодекс газорозподільних систем (надалі Кодекс ГРМ).

Кодекс газорозподільних систем визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем, зокрема умови забезпечення механізмів взаємодії оператора газорозподільної системи з операторами суміжних систем та з іншими суб`єктами ринку природного газу.

У п. 1, 2 гл. 1 р. III Кодексу газорозподільних систем визначено, що експлуатацію газорозподільних систем здійснюють виключно Оператори ГРМ. Власники газової мережі, яка згідно з розділом II цього Кодексу кваліфікується як газорозподільна система (крім газорозподільної системи, що відноситься до державного майна), що не є Операторами ГРМ (газорозподільної системи), та Оператор ГРМ (газорозподільної системи), до мереж якого підключені належні власникам газорозподільні системи (або на території ліцензованої діяльності якого знаходяться споживачі, підключені до цих газорозподільних систем), зобов`язані укласти договір про експлуатацію таких газорозподільних систем, або договір господарського відання чи користування з передачею газорозподільних систем на баланс Оператору ГРМ (газорозподільної системи), або оформити передачу належних власникам газорозподільних систем у власність зазначеному Оператору ГРМ (газорозподільної системи) (у тому числі шляхом купівлі-продажу).

Пунктами 1, 2 розділу 2 Глави І Кодексу ГРМ визначено, що оператор ГРМ здійснює діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії, яка видається Регулятором. Оператор ГРМ відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток (будівництво) газорозподільної системи, яка на законних підставах перебуває у його власності чи користуванні, належну організацію та виконання розподілу природного газу.

Зокрема, Постановою НКРЕКП від 16.02.2017 №201 затверджено ліцензійні умови провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, які є обов`язковими для суб`єктів господарювання незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які провадять або мають намір провадити господарську діяльність з розподілу природного газу (п. 1.2) (надалі Ліцензійні умови).

Пунктом 1.3 Ліцензійних умов визначено, що: газорозподільна система ліцензіата - об`єкти газорозподільної системи, що на законних підставах перебувають у власності чи користуванні здобувача ліцензії/ліцензіата (у тому числі на праві господарського відання, користування чи експлуатації), та які знаходяться в межах місць провадження господарської діяльності; засіб провадження діяльності - газорозподільна система, що на законних підставах перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації здобувача ліцензії/ліцензіата, якою здійснюється розподіл природного газу.

Необхідність/обов`язок укладення договору на підтвердження правомірного користування оператором ГРМ (позивачем) газорозподільної системи є складовою частиною дотримання ним ліцензійних умов з розподілу природного газу.

Пунктом 2 глави 1 розділу III Кодексу ГРМ встановлено, що власники газової мережі, яка згідно з розділом II цього Кодексу кваліфікується як газорозподільна система (крім газорозподільної системи, що відноситься до державного майна), що не є Операторами ГРМ, та Оператор ГРМ, до мереж якого підключені належні власникам газорозподільні системи (або на території ліцензованої діяльності якого знаходяться споживачі, підключені до цих газорозподільних систем), зобов`язані укласти:

- договір про експлуатацію таких газорозподільних систем,

- або договір господарського відання чи користування з передачею газорозподільних систем на баланс Оператору ГРМ,

- або оформити передачу належних власникам газорозподільних систем у власність зазначеному Оператору ГРМ (у тому числі шляхом купівлі-продажу).

Договори експлуатації, господарського відання та користування укладаються за формами, визначеними у додатках 3 - 5 цього Кодексу (крім газових мереж, що є державним майном).

На виконання вимог законодавства у сфері ринку природного газу, глави 1 розділу III Кодексу ГРМ, Волинська філія ТОВ «Газорозподільні мережі» зверталась до відповідача з пропозиціями врегулювати взаємовідносини та укласти відповідний договір.

14.11.2025 позивачем на юридичну адресу відповідача було надіслано лист №ВлФ/200-ВИХ-5389-25 від 14.11.2025 «Про укладання договору згідно з вимогами законодавства, у тому числі щодо безпеки експлуатації газопроводів» з проектом договору на користування складовими газорозподільної системи, за формою, визначеною у додатку 5 Кодексу ГРМ, що підтверджується фіскальним чеком Укрпошти та списком згрупованих відправлень від 14.11.2025.

Предметом надісланого відповідачу проекту договору є надання Користувачеві у користування належних Власнику складових газорозподільної системи, які безпосередньо підключені (приєднані) до газових мереж Користувача, що є Оператором газорозподільної системи (Оператором ГРМ), та використовуються для забезпечення розподілу природного газу споживачам, підключеним (приєднаним) до майна Власника.

Відповіді на зазначений лист позивачем не отримано.

При цьому відповідач, як власник майна не ініціював і не здійснив пропозицію щодо укладення іншого виду договору передбаченого п. 2 глави 1 розділу III Кодексу ГРМ.

Такі дії порушують права та інтереси як позивача так і споживачів природного газу Волинської області, оскільки ставлять під загрозу безпечну та безаварійну експлуатацію газорозподільної системи та можуть привести до аварії і завдати істотної шкоди життю та довкіллю, адже через ГРМ, яка на праві власності належить відповідачу, ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Волинської філії забезпечує газопостачання інших побутових та непобутових споживачів.

При цьому, оформлення між сторонами відносин з користування газорозподільною системою є вимогою чинного законодавства, складовою частиною забезпечення дотримання Позивачем ліцензійних умов його статутної діяльності, а тому переддоговірний спір між сторонами може бути передано на вирішення суду, а спір з приводу укладення такого договору повинен бути вирішеним.

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання укладеним договору на користування складовими газорозподільної системи №726 між ТОВ Газорозподільні мережі України в особі Волинської філії ТОВ Газорозподільні мережі України (Користувач) та ТОВ Компанія Волиньтеплосервіс (Власник) у редакції, викладеній у прохальній частині позовної заяви.

За умовами такого договору, позивач намагається врегулювати із відповідачем питання режиму користування позивачем газопроводом високого тиску м.Луцьк, вул. Олеся Гончара, №3, №3а протяжністю 0,2082 км; газопроводом високого тиску м.Луцьк, вул. Олеся Гончара, №3, №3а протяжністю 0,0476км; газопроводом високого тиску м.Луцьк, вул. Олеся Гончара, №3, №3а протяжністю 0,0225 км; газопроводом високого тиску м.Луцьк, вул. Олеся Гончара, №3, №3а протяжністю 0,0001 км; газопроводом низького тиску м.Луцьк, вул. Олеся Гончара, № 3 протяжністю 0,0477 км; газопроводом низького тиску м.Луцьк, вул. Олеся Гончара, № 3 протяжністю 0,0311 км; газопроводом низького тиску (кільцювання) м.Луцьк, вул. Олеся Гончара, № 3а протяжністю 0,1727 км; газопроводом низького тиску м.Луцьк, вул. Олеся Гончара, № 3 протяжністю 0,0928 км; газопроводом низького тиску м.Луцьк, вул. Олеся Гончара, № 3 протяжністю 0,0318 км, які розташовані на території Волинської області.

Між сторонами немає спору, що вказані ГРМ знаходяться в зоні ліцензійної діяльності позивача, як Оператора ГРМ та фактично використовуються ним в даний час для забезпечення суспільних потреб газопостачання споживачів.

У відповідності до ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Режим нерухомої речі може бути поширений законом на повітряні та морські судна, судна внутрішнього плавання, космічні об`єкти, а також інші речі, права на які підлягають державній реєстрації.

В законодавстві чітко не визначено, що газопроводи є нерухомим майном. Водночас загальновідомим є той факт, що підземні та надземні газопроводи в/т та їх споруди є об`єктами, що не можуть існувати без землі та їх переміщення є неможливим без руйнування їх цілісності, їх знецінення, неможливості подальшої експлуатації, що відповідає ознакам нерухомого майна.

Газопровід та його складові можуть бути переміщені за допомогою сучасних технічних засобів, однак лише одна ця ознака не виключає статусу цієї речі як нерухомої. Переміщення нерухомості повинно бути для її характеристики виключною спроможністю, у той час як можливість пересування у просторі рухомої речі є звичайною її можливістю. Особливість нерухомого об`єкта полягає у прив`язці до певної земельної ділянки, і тому при його переміщенні змінюються характеристики нерухомості, перш за все адреса і прив`язка до місцевості. Тому тісний зв`язок із землею залишається основним критерієм віднесення трубопроводів до об`єктів нерухомості.

Трубопровід можливо перемістити, але лише розібравши його на складові частини. Тим самим газопровід як єдину цілісну річ буде знищено з припиненням можливості його функціонального використання з прив`язкою до повної земельної ділянки. Газопроводи мають обов`язкову прив`язку до землі, що випливає з положень ч. 1 ст. 11 Закону України «Про трубопровідний транспорт», де вказано, що земельні ділянки, на яких збудовано трубопроводи та їх споруди відносяться до земель трубопровідного транспорту.

Тобто, газопроводи є об`єктами, що не можуть існувати без землі та переміщення їх є неможливим без їх знецінення, що відповідає ознакам нерухомого майна.

Отже, газопровід є нерухомим майном.

Проте, чинне законодавство не містить вичерпного визначення того, чи є трубопроводи будівлями чи спорудами, спеціальними законами їх прямо не віднесено до об`єктів нерухомого майна, не вирішено питання про порядок їх інвентаризації та присвоєння адрес для реєстрації як нерухомого майна.

У чинному законодавстві немає чіткої вказівки на те, що майнові права на газопроводи, як об`єкти нерухомого майна, підлягають державній реєстрації.

Позивачем не оспорюються права відповідача, як власника. Про існування будь-яких судових спорів щодо права власності на вказані вище ГРМ невідомо.

Як вказано вище, на підставі постанови НКРЕКП від 29.11.2023 № 2224 «Про внесення змін до додатка до постанови НКРЕКП від 26 грудня 2022 року №1839 та врегулювання питань щодо провадження ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» діяльності з розподілу природного газу», позивач здійснює господарську діяльність з розподілу природного газу на території Волинської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському відданні, користуванні чи експлуатації позивача.

Позивач зазначає, що ним фактично використовуються такі об`єкти: газопровід високого тиску м.Луцьк, вул. Олеся Гончара, №3, №3а протяжністю 0,2082 км; газопровід високого тиску м.Луцьк, вул. Олеся Гончара, №3, №3а протяжністю 0,0476км; газопровід високого тиску м.Луцьк, вул. Олеся Гончара, №3, №3а протяжністю 0,0225 км; газопровід високого тиску м.Луцьк, вул. Олеся Гончара, №3, №3а протяжністю 0,0001 км; газопровід низького тиску м.Луцьк, вул. Олеся Гончара, № 3 протяжністю 0,0477 км; газопровід низького тиску м.Луцьк, вул. Олеся Гончара, № 3 протяжністю 0,0311 км; газопровід низького тиску (кільцювання) м.Луцьк, вул. Олеся Гончара, № 3а протяжністю 0,1727 км; газопровід низького тиску м.Луцьк, вул. Олеся Гончара, № 3 протяжністю 0,0928 км; газопровід низького тиску м.Луцьк, вул. Олеся Гончара, № 3 протяжністю 0,0318 км. Наведене підтверджується Схемою розміщення газопроводів високого та низьких тисків в м.Луцьк, вул. Олеся Гончара, буд №3, 3А.

На виконання вимог ст. 37, 38 Закону України «Про ринок природного газу», саме позивач, як оператор газорозподільної системи, відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток (включаючи нове будівництво та реконструкцію) газорозподільної системи, якою він користується на законних підставах. Позивач зобов`язаний забезпечувати здійснення покладених на нього цим Законом функцій за рахунок своїх фінансових, матеріально-технічних, людських та інших ресурсів.

Також позивач зобов`язаний вживати заходів з метою забезпечення безпеки постачання природного газу, в тому числі безаварійної та безперебійної роботи газорозподільної системи, вживати заходів для підвищення раціонального використання енергоресурсів та охорони довкілля під час здійснення своєї господарської діяльності, вживати інших заходів, необхідних для безпечної та стабільної роботи газорозподільної системи, що передбачені цим Законом або не суперечать законодавству.

З огляду на зазначене, відповідач зобов`язаний передати в користування позивачу вказану ГРМ, оскільки відповідач не має можливості самостійно забезпечувати експлуатацію таких газорозподільних систем через відсутність ліцензії, відповідних служб для фактичного здійснення ремонтів зазначеного майна.

Частиною 1 ст.630 ЦК України встановлено, що Кабінет Міністрів України, органи державної влади, уповноважені Кабінетом Міністрів України або законом, можуть рекомендувати орієнтовні умови договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках - затверджувати типові договори.

Як визначено абз.2 п. 2 глави 1 розділу ІІІ Кодексу ГРМ, договори експлуатації, господарського відання та користування (один з яких повинні укласти сторони даного спору) укладаються за формами, визначеними у додатках 3 - 5 цього Кодексу (крім газових мереж, що є державним майном).

У Додатку 5 до Кодексу газорозподільних систем викладено зразок договору на користування складовими газорозподільної системи.

Даний зразок договору не складено як типовий договір, на відміну від, наприклад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2017 р. № 95 Типового договору оренди газорозподільних систем або їх складових.

Водночас, Указом Президента України від 10 вересня 2014 року № 715/2014 затверджено Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Зазначеним Положенням визначено, що вказана Комісія (НКРЕКП), є державним колегіальним органом, підпорядкованим Президентові України і підзвітним Верховній Раді України. НКРЕКП є органом державного регулювання діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг. НКРЕКП у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також цим Положенням.

Розділом 4 у п. 5 Положення передбачено, що НКРЕКП відповідно до покладених на неї завдань розробляє та затверджує правила приєднання до теплових та водопровідних мереж і типові договори, передбачені такими правилами, а також типові форми господарських договорів, у тому числі на:

- купівлю-продаж природного газу (між власниками та постачальниками природного газу);

- транспортування природного газу магістральними трубопроводами;

- зберігання (закачування, зберігання, відбір) природного газу;

- приєднання до газових мереж;

- розподіл природного газу;

- постачання природного газу за регульованим тарифом;

- приєднання електроустановок до електричних мереж;

Серед цих повноважень у НКРЕКП відсутні повноваження на розробку та затвердження як Типових договорів про експлуатацію газорозподільних систем, або договорів господарського відання чи користування з передачею газорозподільних систем на баланс Оператору ГРМ, про які йде мова як про обов`язкові до укладення у розділі ІІІ Кодексу газорозподільних систем.

У Положенні про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг взагалі не йде мова про права НКРЕКП затверджувати примірні договори будь-якого виду.

Натомість чинним законодавством прямо передбачені випадки, коли, наприклад, Кабінет Міністрів України чи інші міністерства затверджують примірні договори - постанова КМУ від 21 жовтня 2015 р. № 845 «Про затвердження Примірного енергосервісного договору» на виконання вимог Закону України «Про запровадження нових інвестиційних можливостей, гарантування прав та законних інтересів суб`єктів підприємницької діяльності для проведення масштабної енергомодернізації» (ст. 5), Постанова КМУ від 29 квітня 2016 р. № 357 «Про затвердження Примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії», Наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27 серпня 2014 року № 233 «Про затвердження Примірних форм договорів про співробітництво територіальних громад» та інші.

У вищевказаних випадках прямо у формах договорів передбачено що вони є Типовими або Примірними.

За таких обставин розміщений у Додатку 5 до Кодексу газорозподільних систем зразок договору на користування складовими газорозподільної системи не є типовим і не є примірним, бо ця назва відсутня в формі такого договору і НКРЕКП відповідно до своїх повноважень не має права на затвердження такого роду договору як Типового чи Примірного на експлуатацію / користування / господарське відання складовими ГРМ.

До такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 06.02.2018 по справі №911/2354/17, де у п. 16.1 та 16.2. вказав, що договір на експлуатацію складових газорозподільної системи, наведений у додатку № 3 до Кодексу газорозподільних систем, не визначений як типовий або примірний. Тому сторони при укладенні такого договору можуть відступити від дотримання його форми та визначити умови такого договору за взаємною згодою і узгодження всіх істотних умов. Аналогічні правові висновки викладені у постанові ВС від 23.05.2018 по справі № 927/751/17.

Тому фактично сторони укладають між собою договір на користування складовими газорозподільної системи, укладення якого є обов`язковим між ними в силу закону, однак його умови погоджуються за їх взаємною згодою на підставі вільного волевиявлення.

Суд зазначає, що ініціатором укладення такого договору може виступати будь-яка зі сторін, натомість сторони не позбавлені права спиратися на форму договору, запропоновану у Додатку 5 до Кодексу газорозподільних систем.

У відповідності до ч. 1 ст. ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Тому судовий примус до вчинення певної дії (в т.ч. і прийняття певних умов договору, які будуть обов`язковими для обох сторін правочину) повинен базуватися лише на положеннях закону або на умовах (типового, примірного чи попереднього) договору.

Згідно ч.1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ч.2 ст.628 ЦК України).

Статтею ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про ринок природного газу», права та обов`язки оператора газорозподільної системи визначаються цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, кодексом газотранспортної системи, кодексом газорозподільних систем, а також договором розподілу природного газу.

У постанові ВС по справі № 925/916/17 від 31.05.2019 викладено правову позицію по застосуванню норм чинного законодавства про те, що частинами 4 та 5 статті 9 Закону України «Про трубопровідний транспорт» визначено імперативну вимогу про те, що взаємовідносини суб`єктів, яким передано в управління об`єкти трубопровідного транспорту, що проходять в одному технічному коридорі або перетинаються, здійснюються на основі договорів; підприємства, установи та організації, що експлуатують трубопроводи, які підпорядковані різним відомствам, але розташовані в одному технічному коридорі, повинні узгодити умови їх експлуатації. Отже, законодавцем передбачено вимогу щодо обов`язковості укладення договору при будь-яких різновидах експлуатації об`єктів трубопровідного транспорту. А згідно із статтею 2 цього Закону, систему трубопровідного транспорту становлять як магістральні трубопроводи, так промисловий трубопровідний транспорт, до якого належать газопроводи високого тиску та підвідні газопроводи.

Як встановлено судом, предметом врегулювання правовідносин за спірним договором є право на користування: газопроводом високого тиску м.Луцьк, вул. Олеся Гончара, №3, №3а протяжністю 0,2082 км; газопроводом високого тиску м.Луцьк, вул. Олеся Гончара, №3, №3а протяжністю 0,0476км; газопроводом високого тиску м.Луцьк, вул. Олеся Гончара, №3, №3а протяжністю 0,0225 км; газопроводом високого тиску м.Луцьк, вул. Олеся Гончара, №3, №3а протяжністю 0,0001 км; газопроводом низького тиску м.Луцьк, вул. Олеся Гончара, № 3 протяжністю 0,0477 км; газопроводом низького тиску м.Луцьк, вул. Олеся Гончара, № 3 протяжністю 0,0311 км; газопроводом низького тиску (кільцювання) м.Луцьк, вул. Олеся Гончара, № 3а протяжністю 0,1727 км; газопроводом низького тиску м.Луцьк, вул. Олеся Гончара, № 3 протяжністю 0,0928 км; газопроводом низького тиску м.Луцьк, вул. Олеся Гончара, № 3 протяжністю 0,0318 км, які розташовані на території Волинської області, власником яких є ТОВ «Компанія «Волиньтеплосервіс» і до них підключені споживачі які отримують природний газ (побутові та непобутові споживачі по вул. Олеся Гончара в м.Луцьку Волинської області).

Отже, у даному позові заявлена позовна вимога про спонукання до укладення договору, який є обов`язковим до укладення в силу спеціального закону (статті 9 Закону України «Про трубопровідний транспорт»).

Згідно статті 5 Закону України «Про природні монополії» (далі - Закону №1682-III) - до сфери регулювання державою природних монополій належить, зокрема, транспортування природного і нафтового газу трубопроводами; розподіл природного і нафтового газу трубопроводами. Статтею 8 зазначеного Закону передбачено, що предметом державного регулювання діяльності суб`єктів природних монополій згідно з цим Законом є: ціни (тарифи) на товари, що виробляються (реалізуються) суб`єктами природних монополій; доступ споживачів до товарів, що виробляються (реалізуються) суб`єктами природних монополій; інші умови здійснення підприємницької діяльності у випадках, передбачених законодавством. Статтею 10 Закону №1682-III передбачено ряд обов`язків суб`єкта природних монополій, серед яких: дотримуватися встановленого порядку ціноутворення, стандартів і показників безпеки та якості товару, а також інших умов та правил здійснення підприємницької діяльності, визначених у ліцензіях на здійснення підприємницької діяльності у сферах природних монополій та на суміжних ринках.

Отже, свобода дій позивача, як суб`єкта природної монополії з розподілу природного газу трубопроводами, є обмеженою державою для досягнення суспільних інтересів.

Розвиваючи ринкові відносини у сфері видобутку, транспортування та розподілу природного газу законодавцем було прийнято ряд законів, які звузили свободу сторін при укладенні договору на ринку природного газу, передбачену статтею 627 ЦК України, що також відповідає суспільним інтересам формування ринкової економіки.

Таким чином позивачем заявлена позовна вимога про укладення договору, який є обов`язковим до укладення в силу спеціальних нормативних вимог (статті 9 Закону України «Про трубопровідний транспорт» та пункту 2 розділу ІІІ «Основні правила технічної експлуатації газорозподільної системи» Кодексу ГРМ), що надає можливість укладення такого договору в судовому порядку відповідно до ч.1 ст.649 ЦК України.

З огляду на те, що позивач ініціював саме укладення договору користування газопроводів, а відповідач не висловлював пропозиції (заперечень) щодо укладення такого або іншого договору, суд вважає укладення такого договору між сторонами обов`язковим.

У відповідності до ч. 7 ст.319 ЦК України власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Позивач зазначає, що користування газопроводами, яких стосується спірний договір, безперервно здійснюється вже тривалий час. Водночас відповідач не заявив позов до позивача про припинення користування газопроводами і повернення відповідачу цього майна.

Захист порушеного права здійснюється виключно за позовною заявою зацікавленої особи. Таких дій відповідачем на захист свого права не вчинено.

За загальним правилом, під час укладання договорів діє принцип диспозитивності, який передбачає свободу волевиявлення сторін щодо укладення договорів. Це випливає з положень ст. 627 Цивільного кодексу України, згідно з якою під поняттям свобода договору розуміється, що сторони є вільними: 1) в укладенні договору; 2) у виборі контрагента; 3) у визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Однак, виходячи з меж здійснення цивільних прав (ст. 13 ЦК України) у випадках, передбачених законом, реалізація абсолютного права на свободу волевиявлення щодо укладення договору може бути обмежена іншим суб`єктивним правом - вимагати укладення такого договору.

Відносини, пов`язані зі спонуканням до укладення договорів, належать до категорії тих, які складаються на ранніх стадіях розвитку майнових відносин. Вони є предметом цивільного права, а тому відповідні права суб`єктів підлягають захисту шляхом звернення до суду в порядку, передбаченому для захисту цивільних прав.

Оскільки однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України), цей спосіб захисту опосередковує позовні вимоги про зобов`язання укласти договір.

Разом з тим, при вирішенні питання про зобов`язання відповідача укласти договір, необхідно виходити з положень ст. 648, 649 ЦК України.

Отже, за законом можливе спонукання до укладення договору за рішенням суду за умови виникнення переддоговірного спору з таких підстав: - обов`язковість укладення договору прямо передбачена законом; - укладення договору випливає з попереднього договору; - укладення договору передбачене будь-яким іншим договором; -укладення договору випливає з умов мирової угоди, затвердженої судом.

Обов`язковість укладення договору між сторонами по справі, в даному випадку, користування ГРМ, встановлює Закон України «Про трубопровідний транспорт» та Кодекс ГРМ, внаслідок чого позовні вимоги є підставними та обґрунтованими.

При вирішенні спору судом також враховано правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 27.01.2021 у справі №910/9229/15, відповідно до якої укладення договору на експлуатацію складових ЄГТСУ між сторонами є обов`язковим в силу положень закону та у випадку недосягнення між ними згоди щодо його істотних умов спір підлягає розгляду в судовому порядку.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про задоволення позову про визнання укладеним договору на користування складовими газорозподільної системи №726 між ТОВ Газорозподільні мережі України в особі Волинської філії ТОВ Газорозподільні мережі України та ТОВ Компанія Волиньтеплосервіс у редакції, викладеній у прохальній частині позовної заяви.

Відповідно із ч.ч. 2-4 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідача, то витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн слід покласти на нього.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 74, 76-80, 86, 129, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати укладеним договір на користування складовими газорозподільної системи №726 між Товариством з обмеженою відповідальністю Газорозподільні мережі України () в особі Волинської філії Товариства з обмеженою відповідальністю Газорозподільні мережі України() та Товариством з обмеженою відповідальністю Компанія Волиньтеплосервіс () в наступній редакції:

ДОГОВІР №726

на користування складовими газорозподільної системи

м. Луцьк ____________2026 р.

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОМПАНІЯ «ВОЛИНЬТЕПЛОСЕРВІС», що надалі по тексту цього договору іменується «Власник», в особі ___________________________________________________________, який діє на підставі _____________________________ з однієї сторони, і ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ" (далі-Користувач), в особі головного інженера Волинської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» Цибульського Андрія Васильовича, який діє на підставі довіреності від 02.10.2025, посвідченої приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Горбач Л.С. та зареєстрованої в реєстрі за № 2247 з іншої сторони (далі Сторони), керуючись Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами, уклали договір на користування складовими газорозподільної системи (далі Договір) про таке:

I. Предмет Договору

1. Предметом цього Договору є надання Користувачеві у користування належних Власнику складових газорозподільної системи (далі - майно), які безпосередньо підключені (приєднані) до газових мереж Користувача, що є Оператором газорозподільної системи (Оператором ГРМ), та використовуються для забезпечення розподілу природного газу споживачам, підключеним (приєднаним) до майна Власника.

2. Перелік майна, яке передається за цим Договором Користувачеві, зазначається в додатку, який є невід`ємною частиною цього Договору.

3. Право користування майном у Користувача виникає з дати підписання Сторонами цього Договору та акту приймання-передачі.

II. Правовий режим майна

1. Право власності на майно, передане за цим Договором, належить Власнику.

2. Укладання цього Договору не змінює права власності на майно, надане Користувачеві на праві користування.

3. Передане у користування майно зараховується на баланс Користувача.

4. Користувачу забороняється відчужувати майно, а також здавати його в оренду, надавати в оперативний або фінансовий лізинг, концесію, передавати речові права щодо нього, передавати його у заставу, в управління та вчиняти будь-які дії, пов`язані зі зміною його цільового призначення, без згоди Власника у випадках, передбачених Господарським кодексом України та іншими законами.

5. Будь-які дії щодо майна можуть здійснюватися в порядку та спосіб, що передбачені нормами чинного законодавства та умовами цього Договору. Майно не може бути використане на інші, не передбачені цим Договором, цілі.

6. На майно, надане у користування за цим Договором, не може бути звернене стягнення за вимогами кредиторів Користувача.

7. Будь-які поліпшення, які можна відокремити від майна, здійснені за рахунок Користувача під час дії цього Договору, є власністю Користувача.

8. Поліпшення, які не можуть бути відокремлені від майна, здійснені Користувачем, є власністю Власника та не підлягають компенсації.

Не є поліпшенням майна Власника в розумінні цього Договору приєднання такого майна до магістральних або розподільних газопроводів, а також приєднання до майна Власника газових мереж третіх осіб.

9. Відповідальність за втрату (пошкодження, знищення) майна несе Користувач з дати підписання Сторонами цього Договору та акту приймання-передачі майна до дати повернення майна Власнику.

10. Списання майна здійснюється Користувачем за погодженням з Власником у порядку, визначеному чинним законодавством для власного майна Користувача.

11. Облік майна, наданого в користування, здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством.

12. Проведення щорічної інвентаризації майна здійснюється за рішенням Користувача в установленому законодавством порядку.

III. Права та обов`язки Сторін

1. Власник має право:

1) контролювати облік майна шляхом участі в проведенні Користувачем інвентаризації такого майна;

2) контролювати технічний та експлуатаційний стан майна, ефективність його використання, дотримання Користувачем вимог нормативно-правових актів та цільового призначення під час використання майна. З цією метою Власник має право направляти Користувачеві письмові запити, а також здійснювати огляд майна в присутності представників Користувача в погоджений Сторонами час;

3) у випадку втрати (пошкодження, знищення), неналежної експлуатації майна з вини Користувача вимагати від Користувача відшкодування заподіяних втратою (пошкодженням, знищенням) майна збитків у повному обсязі та вжиття передбачених чинним законодавством заходів;

4) залучати Користувача до участі у прийнятті рішень з питань організації та забезпечення безаварійної експлуатації майна;

5) брати участь у роботі комісій для розслідування обставин і причин аварії або нещасного випадку, які сталися внаслідок користування майном.

2. Власник зобов`язаний:

1) передати майно відповідно до акта приймання-передачі;

2) не вчиняти дій, що перешкоджають Користувачу виконувати свої договірні зобов`язання;

3) не втручатись в господарську діяльність Користувача.

3. Користувач має право:

1) використовувати майно у власних господарських цілях;

2) самостійно приймати рішення з питань організації діяльності щодо безаварійної експлуатації майна;

3) залучати спеціалізовані організації для виконання будівельних, монтажних, ремонтних чи інших робіт з майном, які необхідні для здійснення належного виконання цього Договору.

4. Користувач зобов`язаний:

1) прийняти майно та використовувати його з метою забезпечення надійності розподілу (транспортування) природного газу, ефективного використання майна, його збереження та відновлення;

2) забезпечувати умови безпечної та безаварійної експлуатації майна;

3) відшкодовувати Власнику збитки, заподіяні втратою (пошкодженням, знищенням) майна, що сталася внаслідок дій чи бездіяльності Користувача;

4) здійснювати технічне обслуговування майна за власний рахунок;

5) проводити щорічну інвентаризацію майна в порядку, визначеному чинним законодавством;

6) на письмовий запит Власника протягом _30 робочих _ днів з дня його отримання надавати інформацію про стан майна та/або результати його інвентаризації;

7) у заздалегідь узгоджений Сторонами час допускати Власника чи його уповноважених представників до огляду майна;

8) у двадцятиденний строк з дня отримання письмового запиту Власника письмово повідомляти Власника про припинення, порушення провадження у справі про банкрутство;

9) приєднувати до майна об`єкти системи газопостачання третіх осіб виключно за погодженням з Власником;

10) повернути майно Власнику протягом __30 робочих__ днів після закінчення строку дії цього Договору з підписанням відповідного акта приймання-передачі.

IV. Відповідальність Сторін

1. За невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань Сторони несуть відповідальність у розмірі та порядку, передбачених чинним законодавством та цим Договором.

2. Користувач несе відповідальність згідно із законом за втрату (пошкодження, знищення) майна (в тому числі внаслідок аварії), що сталася внаслідок дій чи бездіяльності Користувача.

3. Достовірність інформації, наданої Користувачем Власнику відповідно до умов цього Договору, забезпечує керівник та головний бухгалтер Користувача.

V. Форс-мажор

1. У разі виникнення форс-мажорних обставин Сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань, передбачених цим Договором.

2. Під форс-мажорними обставинами розуміють обставини, що виникли внаслідок не передбачених Сторонами подій надзвичайного і невідворотного характеру, включаючи вибухи на газопроводі, пожежі, землетруси, повені, зсуви, інші стихійні лиха, війну або військові дії. Строк виконання зобов`язань відкладається на строк дії форс-мажорних обставин.

3. Сторони зобов`язані негайно повідомити про форс-мажорні обставини та протягом чотирнадцяти днів з дня їх виникнення надати підтвердні документи відповідно до законодавства.

Якщо Сторони без поважних причин не повідомили у зазначений строк про виникнення форс-мажорних обставин, вони надалі не мають права вимагати зміни строків виконання умов цього Договору.

VI. Вирішення спорів

1. Усі спірні питання, пов`язані з виконанням умов цього Договору, вирішуються шляхом переговорів між Сторонами.

2. У разі недосягнення згоди шляхом переговорів Сторони цього Договору мають право вирішити спір в судовому порядку.

VII. Строк дії Договору

1. Цей Договір є укладеним і набирає чинності з дати його підписання Сторонами.

2. Цей Договір укладається строком на 35 років.

3. Одностороння зміна чи розірвання цього Договору не допускається, крім випадку, передбаченого підпунктом 1 пункту 4 цього розділу. Розірвання цього Договору у випадках, не передбачених пунктом 4 цього розділу, здійснюється в судовому порядку.

4. Цей Договір може бути достроково розірваний:

1) за взаємною згодою Сторін;

2) у випадку ліквідації Користувача.

VІІІ. Антикорупційне застереження

1. Під час виконання своїх зобов`язань за цим Договором Сторони, їхні афілійовані особи, працівники або уповноважені представники не виплачують, не пропонують виплатити і не дозволяють виплату будь-яких грошових коштів або цінностей, прямо або опосередковано, будь-яким особам для впливу на дії чи рішення цих осіб з метою отримання яких-небудь неправомірних переваг чи досягнення інших неправомірних цілей.

2. Під час виконання своїх зобов`язань за цим Договором Сторони, їхні афілійовані особи, працівники або уповноважені представники не вчиняють дії, що можуть кваліфікуватися як надання/отримання грошових коштів або іншого майна, переваг, пільг, нематеріальних активів, будь-яких інших переваг нематеріального чи негрошового характеру, які обіцяють, пропонують, надають або одержують без законних на те підстав, а також дії, що порушують вимоги чинного законодавства та міжнародних актів про протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом.

3. Кожна із Сторін цього Договору відмовляється від стимулювання будь-яким чином представників іншої Сторони, у тому числі шляхом надання грошових сум, подарунків, безоплатного виконання робіт чи надання послуг тощо, не перерахованими у цьому пункті способами, що ставлять представника в певну залежність і спрямовані на забезпечення виконання цим представником будь-яких дій на користь стимулюючої його Сторони.

4. Користувач може в односторонньому порядку відмовитися від виконання своїх зобов`язань за Договором та/або розірвати Договір у разі порушення Власником будь-яких зобов`язань, передбачених у пунктах 1-3 цього антикорупційного застереження.

ІХ. Санкційне застереження

1. Користувач має право в односторонньому порядку розірвати Договір у разі, якщо:

- Власника, та/або учасника Власника, та/або його кінцевого бенефіціарного власника внесено до списку санкцій OFAC Сполучених Штатів Америки (переліку осіб, до яких застосовані санкції, що визначається The Office of Foreign Assets Control of the US Department of the Treasury);

- до Власника, та/або учасника Власника, та/або кінцевого його бенефіціарного власника, та/або товарів чи послуг Власника застосовано обмеження (санкції) інших, ніж OFAC, державних органів США, режим дотримання яких може бути порушено виконанням Договору;

- Власника, та/або учасника Власника, та/або його кінцевого бенефіціарного власника внесено до списку санкцій Європейського Союзу (Consolidated list of persons, groups and entities subject to EU financial sanctions);

- Власника, та/або учасника Власника, та/або його кінцевого бенефіціарного власника внесено до списку санкцій Her Majestys Treasury Великої Британії (список осіб, включених до Consolidated list of financial sanctions targets in the UK та до List of persons subject to restrictive measures in view of Russias actions destabilising the situation in Ukraine, що ведеться the UK Office of Financial Sanctions Implementation (OFSI) of the Her Majestys Treasury);

- Власника, та/або учасника Власника, та/або його кінцевого бенефіціарного власника внесено до списку санкцій Ради Безпеки ООН (зведений список санкцій Ради Безпеки Організації Об`єднаних Націй (Consolidated United Nations Security Council Sanctions List), до якого включено фізичних та юридичних осіб, щодо яких застосовано санкційні заходи Ради Безпеки ООН).

2. Користувач має право в односторонньому порядку розірвати Договір у разі, якщо:

- Власника, та/або учасника Власника, та/або його кінцевого бенефіціарного власника внесено до списку санкцій Ради національної безпеки і оборони України (переліку осіб, до яких рішеннями Ради національної безпеки і оборони України, введеними в дію указами Президента України, застосовано персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) відповідно до статті 5 Закону України Про санкції), якщо виконання Договору суперечитиме дотриманню санкцій Ради національної безпеки і оборони України;

- щодо товарів, та/або послуг за Договором, та/або щодо виконання інших умов Договору рішеннями Ради національної безпеки і оборони України, введеними в дію указами Президента України, застосовано персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) відповідно до статті 5 Закону України Про санкції), якщо виконання Договору суперечитиме дотриманню санкцій Ради національної безпеки і оборони України.

Х. Конфіденційність

1.?Уся інформація про діяльність однієї із Сторін цього Договору, яка буде відома іншій Стороні цього Договору у зв`язку з його підписанням та/або виконанням, та/або припиненням, а також усі документи, пов`язані з цим Договором, є конфіденційною інформацією (далі Конфіденційна інформація).

2.?Конфіденційна інформація не може бути передана однією із Сторін третім особам без попередньої письмової згоди на це іншої Сторони.

3.?Не є порушенням умов цього Договору надання будь-якою Стороною конфіденційної інформації державним органам та установам, що мають відповідні повноваження на витребування такої інформації відповідно до чинного законодавства України, на підставі письмових запитів таких державних органів та установ.

ХІ. Прикінцеві положення

1. Цей Договір укладений у двох примірниках, кожний з яких має однакову юридичну силу. Один примірник зберігається у Власника, інший у Користувача.

2. Усі зміни та доповнення до цього Договору оформлюються додатковими угодами до цього Договору.

3. Додаткові угоди, додатки до цього Договору є його невід`ємними частинами і мають юридичну силу, якщо вони укладені з дотриманням вимог законодавства та підписані уповноваженими представниками Сторін.

4. Сторони зобов`язуються вчасно повідомляти одна одну про зміни свого місцезнаходження (місця проживання), банківських реквізитів, номерів телефонів, факсів, установчих документів, тощо шляхом направлення листа.

5. Підписанням даного Договору Сторони запевняють та гарантують, що не відносяться до жодної із нижчезазначених категорій осіб:

- громадян Російської Федерації, крім тих, що проживають на території України на законних підставах;

- юридичних осіб, створених та зареєстрованих відповідно до законодавства Російської Федерації;

- юридичних осіб, створених та зареєстрованих відповідно до законодавства України, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, якої є Російська Федерація, громадянин Російської Федерації, крім того, що проживає на території України на законних підставах, або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства Російської Федерації.

6. Представники Сторін, що підписали даний Договір, підтверджують, що їм було роз`яснено норми Закону України «Про захист персональних даних» і вони надають свою згоду на обробку та зберігання персональних даних з метою включення їх до баз персональних даних. Сторони беруть на себе зобов`язання щодо забезпечення захисту персональних даних представників Сторін та надання їх персональних даних виключно у порядку та на умовах передбачених Законом України «Про захист персональних даних».

ХІІ. Місце знаходження та банківські реквізити Сторін

Власник: Користувач:

ТОВ «Компанія «Волиньтеплосервіс» ТОВ «Газорозподільні мережі України»

43024 м.Луцьк, вул. Олеся Гончара,3 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1

Код

_________________________________ в особі Волинської філії

_________________________________ ТОВ «Газорозподільні мережі України»

43006, м. Луцьк, вул. Франка, 12

Код

ІВАН НОМЕР_1

МФО 303398

АТ «Ощадбанк»

ІПН 97 Код філії 017

Головний інженер Волинської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України»

_________________________________ _______________Андрій Цибульський

(Підпис, Власне ім`я та ПРІЗВИЩЕ)

МП. МП.

Додаток № 1 до Договору на користування

складовими газорозподільної системи

№ ________ від __.__.2026р.

Перелік майна, що надається Оператору ГРМ в користування

№ з/пНазва газорозподільної мережі та споруд на нійАдреса місцезнаходженняДовжина, пог.мДіаметр, ммРік введення в експлуатаціюБалансова вартість, грн.
ПервіснаЗалишкова
1Газопровід високого тиску Луцький район м.Луцьк, вул. Олеся Гончара, №3 та №3А208,2 Ф 219х5,012.10.2005100,0 100,0
2Газопровід високого тискуЛуцький район м.Луцьк, вул. Олеся Гончара, №3 та №3А47,6 Ф 159х4,012.10.2005100,0 100,0
3Газопровід високого тискуЛуцький район м.Луцьк, вул. Олеся Гончара, №3 та №3А22,5Ф 108х4,012.10.2005100,0 100,0
4Газопровід високого тискуЛуцький район м.Луцьк, вул. Олеся Гончара, №3 та №3А0,1Ф 89х4,012.10.2005100,0 100,0
5Газопровід низького тискуЛуцький район м.Луцьк, вул. Олеся Гончара, №3 47,7Ф 159х4,018.01.2007100,0 100,0
6Газопровід низького тискуЛуцький район м.Луцьк, вул. Олеся Гончара, №3 31,1Ф 108х4,018.01.2007100,0 100,0
7Газопровід низького тиску (кільцювання)Луцький район м.Луцьк, вул. Олеся Гончара, №3А172,7Ф 159х4,018.02.2008100,0100,0
8Газопровід низького тискуЛуцький район м.Луцьк, вул. Олеся Гончара, №3А92,8Ф 133х4.018.02.2008100,0100,0
9Газопровід низького тискуЛуцький район м.Луцьк, вул. Олеся Гончара, №3 31,8Ф 133х4.018.01.2007100,0100,0

ВЛАСНИК: КОРИСТУВАЧ:

ТОВ «Компанія «Волиньтеплосервіс» ТОВ «Газорозподільні мережі» в особі Волинської філії

____________________________ ________________________________ ____________Андрій Цибульський (Підпис, Власне ім`я та ПРІЗВИЩЕ)

МП. МП.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Волиньтеплосервіс (вул. Олеся Гончара, буд. 3, м. Луцьк, Волинська обл., ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Газорозподільні мережі України (вул.Шолуденка, буд.1, м.Київ, ) в особі Волинської філії Товариства з обмеженою відповідальністю Газорозподільні мережі України (вул. Франка, буд. 12, м. Луцьк, Волинська обл., ) 2422,40 грн витрат по сплаті судового збору.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення складено 23.02.2026.

Суддя С. В. Бідюк