ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"24" лютого 2026 р. Справа№ 910/6272/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яценко О.В.

суддів: Тищенко О.В.

Хрипуна О.О.

перевіривши матеріали апеляційної скарги ІНФОРМАЦІЯ_1

на рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2026 (повний текст складено 30.01.2026)

у справі № 910/6272/25 (суддя - Зеленіна Н.І.)

за позовом ІНФОРМАЦІЯ_2

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про стягнення ІНФОРМАЦІЯ_3., -

ВСТАНОВИВ:

ІНФОРМАЦІЯ_2 звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 30.06.2025) про стягнення коштів в розмірі ІНФОРМАЦІЯ_3., з яких: пеня - ІНФОРМАЦІЯ_4., штраф - ІНФОРМАЦІЯ_5 за прострочення поставки понад 30 днів, проценти за користування коштами попередньої оплати у розмірі ІНФОРМАЦІЯ_6.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.01.2026 у справі № 910/6272/25 позов ІНФОРМАЦІЯ_2 задоволено частково: стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ІНФОРМАЦІЯ_2 ІНФОРМАЦІЯ_7. - пені, ІНФОРМАЦІЯ_8 - штрафу за прострочення поставки понад 30 днів, ІНФОРМАЦІЯ_6. - процентів за користування коштами попередньої оплати у розмірі, ІНФОРМАЦІЯ_9. - судового збору; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, 18.02.2026 ІНФОРМАЦІЯ_1 через Електронний кабінет в підсистемі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» (судом отримано і зареєстровано 19.02.2026) звернулось з апеляційною скаргою до Північного апеляційного господарського суду, у якій просить: скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2026 у справі № 910/6272/25 в частині стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування коштами попередньої оплати у розмірі ІНФОРМАЦІЯ_6. та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні вимоги про стягнення процентів за користування коштами попередньої оплати у повному обсязі.

До апеляційної скарги скаржником додано клопотання про відстрочення сплати судового збору за подачу апеляційної скарги.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2026 справа № 910/6272/25 передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Яценко О.В., Хрипун О.О., Тищенко О.В.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, колегія суддів дійшла висновку про невідповідність скарги вимогам Глави 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 3 ст. 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються:

1) довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо скарга подана представником і в справі немає підтвердження його повноважень;

2) докази сплати судового збору;

3) докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу;

4) докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції, за наявності.

Так, у ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» закріплено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У ч. 2 наведеної норми встановлені розміри ставок судового збору, зокрема, за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір справляється у розмірі 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду, апеляційних скарг у справі про банкрутство, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами судовий збір справляється у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги (пп. 4 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

При цьому, згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Колегія суддів наголошує, що згідно з висновками Верховного суду, викладеними в ухвалі від 20.01.2025 у справі № 905/989/24 системне тлумачення частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» свідчить, що передбачений нею коефіцієнт підлягає застосуванню одноразово, тобто розмір судового збору розраховується без урахування фактично сплаченого судового збору за звернення до суду першої інстанції. Пониження ставки судового збору застосовується щоразу при вчиненні відповідної процесуальної дії з використанням підсистеми "Електронний суд". Водночас розрахунок судового збору за подання апеляційної скарги здійснюється не від пониженої ставки за подання позову (із застосуванням коефіцієнта 0,8), а від звичайної ставки, що підлягала сплаті за подання позову.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.11.2024 у справі №910/3881/24 та ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21.06.2024 у справі №583/5882/23.

У ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2025 в розмірі 3 028,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 163 ГПК України ціна позову визначається: 1) у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; 2) у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; 3) у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Згідно з ч. 4 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

З огляду на вищевикладені приписи Закону України «Про судовий збір», а також те, що:

- предметом розгляду у даній справі є вимога майнового характеру про стягнення ІНФОРМАЦІЯ_3.;

- скаржником рішення суду першої інстанції оскаржується в частині задоволених позовних вимог на загальну суму ІНФОРМАЦІЯ_6.;

- максимальна ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру - 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ІНФОРМАЦІЯ_10);

- 1,5 відсотка від суми оскаржуваних позовних вимог (ІНФОРМАЦІЯ_6.) складає ІНФОРМАЦІЯ_11, вказана сума є більшою за максимальну ставку судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру;

- скаржником подано апеляційну скаргу з використанням підсистеми "Електронний суд",

сума судового збору, яка повинна бути сплачена заявником за подання даної апеляційної скарги, становить ІНФОРМАЦІЯ_13 та розраховується наступним чином: ІНФОРМАЦІЯ_12 (максимальна ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру) * 150% (коефіцієнт судового збору при поданні апеляційної скарги) * 0,8 (коефіцієнт для пониження відповідного розміру ставки судового збору ) = ІНФОРМАЦІЯ_13

Північний апеляційний господарський суд, дослідивши матеріали апеляційної скарги з доданими до неї документами, дійшов висновку, що скаржником в порушення п. 2 ч. 3 ст. 258 ГПК не додано до апеляційної скарги доказів сплати судового збору за її подання у встановлених законом порядку та розмірі. як і не надано доказів звільнення від сплати судового збору.

Натомість скаржником заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору за подачу апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2026 у справі № 910/6272/25 до моменту прийняття рішення по справі.

В обґрунтування зазначеного клопотання скаржник посилається на наступне:

- основою діяльності відповідача є виконання державних оборонних замовлень шляхом укладення контрактів з державними замовниками та зовнішньоекономічних договорів на виробництво та поставку товарів оборонного призначення;

- кошти відповідача постійно задіяні у функціонуванні виробничого циклу, придбанні сировини, комплектуючих виробів, необхідних для організації виробництво, оплати ресурсів, що споживаються в процесі виробництва, виплати заробітної плати, оплати обов`язкових податків і платежів, відтак, функціонування підприємства, за умови такого регулювання, фактично робить неможливою прибуткову діяльність та наявність вільних обігових коштів;

- вилучення коштів з обороту відповідача поставить під загрозу виконання стратегічних завдань щодо забезпечення безпеки держави;

- станом на дату подання апеляційної скарги у цій справі відповідач перебуває у скрутному матеріальному становищі та фінансово неспроможній сплатити значну суму судового збору за подання апеляційної скарги.

Вирішуючи клопотання скаржника про відстрочення сплати судового збору, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарний рік фізичної особи, яка подає позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу; або 2) особами, які подають позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу, є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю; або 4) заявником (позивачем) у межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) є юридична або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, яка перебуває у судових процедурах розпорядження майном, санації або реструктуризації боргів, за клопотанням арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією) або боржника.

Тобто, з аналізу зазначеної статті доцільно зробити висновок, що правом на відстрочення або розстрочення сплати судового збору наділяються фізичні особи за наявності певних умов, а також юридичні особи за наявності підстав, зазначених у п. 3 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Заявником даної апеляційної скарги є юридична особа (ІНФОРМАЦІЯ_1).

Водночас, враховуючи те, що предметом розгляду в даній справі є спір між замовником і виконавцем державного контракту від 20.12.2022 № 403/1/22/398 щодо постачання товарів оборонного призначення внаслідок неналежного невиконання скаржником умов контракту в частині строків та обсягу поставки, колегія суддів зауважує, що предметом спору у даній справі не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав чи відшкодування шкоди здоров`ю, вказана справа на є такою, що пов`язана з банкрутством.

Колегія суддів звертає увагу на висновок Великої Палати Верховного Суду, зроблений у постанові від 21.01.2026 у справі № 925/1293/19, в якому зазначено, що висновок судів про неможливість застосування статті 8 Закону № 3674-VI до юридичних осіб без додаткового аналізу обставин конкретної справи - за висновками ЄСПЛ - не відповідає вимогам Конвенції, оскільки пропорційність обмеження доступу до суду має оцінюватися індивідуально з урахуванням фактичної можливості сплатити збір та наслідків відмови у такому доступі для права на судовий захист.

У вказаній постанові Велика Палат Верховного Суду звернула увагу, що:

« 70. У справі, що переглядається, національні суди відмовили ТОВ «Скайсіті-груп» у відстроченні або звільненні від сплати судового збору з мотивів, що стаття 8 Закону № 3674-VI (у редакції, чинній на час подання позову) передбачає таку можливість виключно для фізичних осіб за наявності відповідних умов. Суд першої інстанції в ухвалі від 11.11.2019, а згодом суди апеляційної та касаційної інстанцій не надали оцінки поданим Товариством доказам його критичного майнового стану (фінансовий звіт за 2018 рік, виписка з банківського рахунку, документи про безрезультатні спроби стягнення заборгованості у 2015-2018 роках тощо), обмежившись формальним тлумаченням суб`єктного складу норми.».

Дослідивши докази, надані скаржником на підтвердження обставини перебування відповідача у скрутному матеріальному становищі, колегія суддів зауважує, що до клопотання про відстрочення сплати судового збору скаржником додано лише звіт про сукупний дохід за 1 півріччя 2025 року та за 9 місяців 2025 року, проте вказані документи не можуть бути прийняті судом, як належні докази відсутності можливості сплатити судовий збір за подачу апеляційної скарги у даній справі.

Крім того, скаржником не додано доказів того, що до моменту прийняття постанови у даній справі у ІНФОРМАЦІЯ_1 з`явиться можливість сплатити судовий збір.

Конец формы

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що вирішення питання про наявність підстав для відстрочення, розстрочення, звільнення чи зменшення розміру судового збору є правом суду. (Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.08. 2022 у справі № 910/19043/21).

За змістом положень ст. 8 Закону України «Про судовий збір» питання про відстрочення та розстрочення судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з підстав майнового стану сторони вирішується судом в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Крім того, «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, включно з фінансовими. Так, інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовуватися накладенням фінансових обмежень на доступ особи до суду. Вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі»).

Слід зауважити і на тому, що потреба сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, що визначає однією із засад судочинства рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України» (заява №24402/02) наголошується, що право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (пункт 27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення ЄСПЛ від 28.05.1985 у справі «Ashingdane v. the United Kingdom» (пункт 57).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 19.06.2001 у справі «Kreuz v. Poland» (заява №28249/95) зазначив, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (пункт 60).

Оцінивши доводи скаржника, наведені в обґрунтування поважності підстав для відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не знаходить правових підстав для задоволення вказаного клопотання.

У ч. 2 ст. 260 ГПК України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

У свою чергу ч. 1 ст. 174 ГПК України містить положення, відповідно до якого суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин апеляційна скарга ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2026 у справі № 910/6272/25 підлягає залишенню без руху на основі вищезазначених приписів процесуального законодавства з наступних підстав:

- відсутність доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги у встановлених порядку і розмірі (п. 2 ч. 3 ст. 258 ГПК України).

При цьому колегія суддів зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою (ч. 4 ст. 174 ГПК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 260 ГПК України питання про залишення апеляційної скарги без руху суддя-доповідач вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги. Питання про повернення апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Керуючись статтями 174, 234, 258, 259, 260 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні клопотання ІНФОРМАЦІЯ_1 про відстрочення сплати судового збору за подачу апеляційної скарги на Господарського суду міста Києва від 28.01.2026 у справі № 910/6272/25.

2. Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2026 у справі № 910/6272/25 залишити без руху.

3. Надати ІНФОРМАЦІЯ_1 строк десять днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме: надання доказів сплати судового збору в сумі ІНФОРМАЦІЯ_13 у встановленому порядку.

4. Попередити ІНФОРМАЦІЯ_1, що у випадку неусунення у встановлений термін недоліків, дана апеляційна скарга буде вважатися неподаною та підлягатиме поверненню скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не підлягає оскарженню окремо без рішення суду.

Головуючий суддя О.В. Яценко

Судді О.В. Тищенко

О.О. Хрипун