ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"05" березня 2026 р.м. Одеса Справа № 916/742/26

Господарський суд Одеської області у складі судді Літвінов С.В., розглянувши матеріали за позовом Заступника керівника Пересипської окружної прокуратури міста Одеси; (вул.Отамана Головатого,89,Одеса,Одеська область,65003) в особі, якою є Південний офіс Держаудитслужби (вул. Канатна, 83, м. Одеса, Одеська обл., Одеський р-н, 65012); в особі, якою є Національна служба здоров`я України (просп. Степана Бандери, 19, м. Київ, 04073);

до відповідачів: 1. ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "УКРАЇНСЬКИЙ МЕДИЧНИЙ ДІМ" (пл. Миру, 8, офіс 8, м. Кролевець, Конотопський р-н, Сумська обл., 41300) 2. Комунальне некомерційне підприємство "Одеська обласна клінічна лікарня" Одеської обласної ради (вул. Заболотного академіка, 26, м. Одеса, Одеський р-н, Одеська обл., 65025) (пл. Миру, 8, офіс 8,м. Кролевець,Конотопський р-н, Сумська обл.,41300)

про визнання недійсним пункту договору та стягнення 66826,76 грн.;

в с т а н о в и в:

Заступник керівника Пересипської окружної прокуратури міста Одеси звернувся до Господарського суду Одеської області із позовом в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України, Південного офісу Держаудитслужби про визнання недійсним п.3.1. Договору № 225/12 від 06.12.2023, укладеного між Комунальним некомерційним підприємством Одеська обласна клінічна лікарня Одеської обласної ради та Товариством з обмеженою відповідальністю Український медичний дім за результатами відкритих торгів з особливостями, та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Український медичний дім 66 826,76 грн. на користь Державного бюджету України.

Підставами для пред`явлення позову стало те, що сторонами у Договорі №225/12 безпідставно включено до ціни товару податок на додану вартість, чим порушено підпункт 2 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України, внаслідок чого завищено його вартість на суму 66 826,76 грн.

Разом з позовною заявою Заступником керівника Пересипської окружної прокуратури міста Одеси було подано до господарського суду заяву (вх. № 2-405/26 від 03.03.2026) про забезпечення позову в порядку ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Український медичний дім» (, юридична адреса: пл. Миру, будинок 8, офіс 8, Конотопський р-н, м. Кролевець, Сумська обл.), фактична адреса: бульвар Миколи Міхновського, 38, м. Київ), як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово - кредитних установах, у тому числі інших держав, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову та належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Український медичний дім» у межах суми позовних вимог на загальну суму 66 826,76 грн.

Крім того, Заступник керівника Пересипської окружної прокуратури міста Одеси просить накласти арешт на наступні нежитлові будівлі, у межах суми позову 66 826,76 гривень, лише в межах різниці між сумою ціни позову та арештованих грошових коштів у разі їх недостатності, зокрема: - будівлю ткацького і швейного цеху, площею 1548,3 кв.м. за адресою: Сумська обл., Кролевецький р., м. Кролевець, вулиця Петровського, будинок 38 () (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 24675760); - споруду трансформаторної, площею 62, 6 кв.м. за адресою: Сумська обл., Кролевецький р., м. Кролевець, вулиця Петровського, будинок 38 () (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 28716704).

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову заявник зазначає, що з метою забезпечення заявлених позовних вимог, просити суд накласти арешт на нерухоме майно, а також на грошові кошти, що зниходяться та обліковуються на банківських рахунках, що відкриті на ім 'я відповідача в межах суми заявлених позовних вимог у розмірі 66826,76 грн. Саме такий захід забезпечення позову, на думку позивача, буде співмірним та адекватним заявленим позовним вимогам і не порушить балансу інтересів сторін.

Заступник керівника Пересипської окружної прокуратури міста Одеси вказує, що за умови неможливості встановити достатності чи недостатності грошових коштів, що належать відповідачу і знаходяться на всіх його рахунках у всіх банківських установах, для задоволення вимог про стягнення коштів у розмірі 9298474,32грн, доцільно накласти арешт на майно відповідача саме в межах суми, яка достатня для такого стягнення у випадку недостатності арештованих грошових коштів, тобто лише в межах різниці між сумами ціни позову та арештованих грошових коштів.

Наразі Заступник керівника Пересипської окружної прокуратури міста Одеси вказує, що доцільність забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти та майно відповідача забезпечить виконання рішення суду, у разі задоволення позову, а необхідність полягає в можливості відповідача у будь-який момент розпорядитись коштами або відчужити майно.

Окремо позивач зазначає, що такі заходи забезпечення позову не позбавляють відповідача права володіти та користуватися належним йому майном.

На виконання вимог п. 6 ч; 1 ст. 139 ГПК України заявник зазначив, що пропозиції щодо зустрічного забезпечення позову відсутні.

Розглянувши заяву Заступника керівника Пересипської окружної прокуратури міста Одеси про забезпечення позову та дослідивши матеріали позову, господарський суд зазначає наступне.

Реалізація права на судовий захист, гарантованого кожному статтями 55, 124 Конституції України, багато в чому залежить від належного правового механізму, складовою якого, зокрема, є інститут забезпечення позову у судовому процесі.

Статтею 136 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В силу приписів ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому судових рішень і задоволених вимог позивача

Водночас забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Аналогічні правові висновки щодо застосування статей 136, 137 ГПК України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/19256/16, від 14.05.2018 у справі № 910/20479/17, від 14.06.2018 у справі № 916/10/18, від 23.06.2018 у справі № 916/2026/17, від 16.08.2018 у справі № 910/5916/18, від 11.09.2018 у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/18, від 21.01.2019 у справі № 916/1278/18, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Крім того, заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності прав чи законних інтересів, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він просить накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Господарський суд зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову господарський суд зобов`язаний здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів і дослідити подані в обґрунтування заяви докази та встановити наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.07.2021 у справі № 914/2072/20.

Слід зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з заявою про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

Водночас, для встановлення наявність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову та вжиття відповідних заходів має значення правильне визначення предмета спору.

Разом з цим, при дослідженні наявності або відсутності підстав для забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову (аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 914/970/18, від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20).

Суд зазначає, що виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Господарський суд повинен врахувати потенційні ризики можливості невиконання рішення суду та гарантувати відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання ухваленого рішення.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18.

В немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого, заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Вказана правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18 та постановах Верховного Суду від 19.12.2018 у справі № 910/9254/18, від 22.01.2021 у справі № 910/5550/19.

Судом встановлено, що виправданим, ефективним та співмірним заходом забезпечення позову у даному випадку буде накладення арешту на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Український медичний дім» (, юридична адреса: пл. Миру, будинок 8, офіс 8, Конотопський р-н, м. Кролевець, Сумська обл.), фактична адреса: бульвар Миколи Міхновського, 38, м. Київ), як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово - кредитних установах, у тому числі інших держав, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову та належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Український медичний дім» у межах суми позовних вимог на загальну суму 66 826,76 грн.

Враховуючи вищезазначені обставини справи, доводи та обґрунтування, вбачається, що невжиття заявленого заходу забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

На підставі вищевикладеного, суд задовольняє заяву про вжиття заходів забезпечення позову в частині накладення арешту на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Український медичний дім» (, юридична адреса: пл. Миру, будинок 8, офіс 8, Конотопський р-н, м. Кролевець, Сумська обл.), фактична адреса: бульвар Миколи Міхновського, 38, м. Київ), як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово - кредитних установах, у тому числі інших держав, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову та належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Український медичний дім» у межах суми позовних вимог на загальну суму 66 826,76 грн.

Що стосується накладення арешту на наступні нежитлові будівлі, у межах суми позову 66 826,76 гривень, лише в межах різниці між сумою ціни позову та арештованих грошових коштів у разі їх недостатності, зокрема на будівлю ткацького і швейного цеху, площею 1548,3 кв.м. за адресою: Сумська обл., Кролевецький р., м. Кролевець, вулиця Петровського, будинок 38 () (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 24675760) та на споруду трансформаторної, площею 62, 6 кв.м. за адресою: Сумська обл., Кролевецький р., м. Кролевець, вулиця Петровського, будинок 38 () (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 28716704), суд зазначає наступне.

Як було зазначено вище, адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Крім того, заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності прав чи законних інтересів, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він просить накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Так, суд зазначає, що, заходи забезпечення позову мають бути сумірними з позовними вимогами, а саме вартість будівлі ткацького і швейного цеху, площею 1548,3 кв.м та споруди трансформаторної, площею 62,6 кв.м. для забезпечення в 66 826,76 гривень є неспіврозмірним.

Згідно зі ст. 140 ГПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Враховуючи, що застосування зустрічного забезпечення позову відповідно до ч.1 ст. 141 ГПК України є правом, а не обов`язком суду, господарський суд не вбачає на даний час підстав для застосування зустрічного забезпечення позову, на даний час у суду відсутня інформація з приводу можливих збитків відповідача у зв`язку із вжиттям заходів забезпечення позову. При цьому, господарський суд роз`яснює відповідачу про можливість подання до суду відповідного клопотання, яке підлягає розгляду в порядку та протягом строків, встановлених статтею 141 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Заступника керівника Пересипської окружної прокуратури міста Одеси про забезпечення позову у справі № 916/742/26 задовольнити частково.

2. Накласти арешт на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Український медичний дім» (, юридична адреса: пл. Миру, будинок 8, офіс 8, Конотопський р-н, м. Кролевець, Сумська обл.), фактична адреса: бульвар Миколи Міхновського, 38, м. Київ), як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово - кредитних установах, у тому числі інших держав, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову та належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Український медичний дім» у межах суми позовних вимог на загальну суму 66 826,76 грн..

3. В іншій частині заяви відмовити.

4. Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом, виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень та може бути пред`явлена до виконання в строк, встановлений Законом України Про виконавче провадження.

Стягувачем за даною ухвалою є: Пересипська окружна прокуратура міста Одеси (вул. Отамана Головатого, 89, Одеса, Одеська область, 65003, код ЄДРПОУ ).

Боржником за даною ухвалою є: Товариство обмеженою відповідальністю «Український медичний дім» (, юридична адреса: пл. Миру, будинок 8, офіс 8, Конотопський р-н, м. Кролевець, Сумська обл.), фактична адреса: бульвар Миколи Міхновського, 38, м. Київ).

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом та виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з дня її постановлення.

Ухвала набирає законної сили 05.03.2026 і може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її постановлення.

Суддя Літвінов Сергій Володимирович