УХВАЛА

13 березня 2026 року

м. Київ

cправа № 910/7393/24

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Дроботової Т. Б.,

розглянувши заяву Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про відвід суддів Верховного Суду Губенко Н. М. та Кондратової І. Д.

у справі № 910/7393/24

при розгляді касаційної скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2025

та постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.12.2025

за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

до ОСОБА_1 , ОСОБА_2

про стягнення 682 226 782,24 грн,

ВСТАНОВИВ:

12.01.2026 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.12.2025 у справі № 910/7393/24.

Ухвалою Верховного Суду від 02.02.2026 касаційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.12.2025 у цій справі залишено без руху.

Ухвалою Верховного Суду від 02.03.2026 відкрито касаційне провадження у справі № 910/7393/24 за касаційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.12.2025 та призначено касаційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 24.03.2026 об 11:50.

09.03.2026 через підсистему "Електронний суд" до Верховного Суду від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшла заява про відвід суддів Верховного Суду Губенко Н. М. та Кондратової І. Д. від розгляду справи № 910/7393/24.

Мотивуючи подану заяву із посиланням на пункт 5 частини першої статті 35 Господарського процесуального кодексу України Фонд гарантування вкладів фізичних осіб зазначає, що судді Губенко Н. М. та Кондратова І. Д. є постійними учасниками судових колегій під час розгляду Верховним Судом позовних заяв Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у яких вже склались певні суб`єктивні внутрішні переконання щодо правовідносин, які виникли між Фондом гарантування вкладів фізичних осіб та посадовими особами ПАТ "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ", що може зашкодити всебічному, повному, неупередженому, об`єктивному розгляду справи та прямо суперечить статтям 7, 13, 14 Господарського процесуального кодексу України.

На думку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, наведені обставини викликають обґрунтовані сумніви у можливості безстороннього, неупередженого та об`єктивного розгляду справи колегією суддів Верховного Суду за участю суддів Губенко Н. М. та Кондратової І. Д., оскільки судді Губенко Н. М. та Кондратова І. Д. системно скасовують рішення, ухвалені на користь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, або ж залишають в силі рішення про відмову у задоволенні позову, вибірково застосовують судову практику, постійно висловлюють незгоду з правовими позиціями своїх колег, що свідчить на заздалегідь сформоване упереджене ставлення до позовів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, тощо.

Ухвалою Верховного Суду від 12.03.2026 у справі № 910/7393/24 заяву Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про відвід суддів Верховного Суду Губенко Н. М. та Кондратової І. Д. від касаційного розгляду справи № 910/7393/24 визнано необґрунтованою; передано справу № 910/7393/24 на автоматизований розподіл для визначення судді з розгляду заяви про відвід.

Постановляючи зазначену ухвалу, колегія суддів зазначила, що доводи, викладені у заяві про відвід суддів Верховного Суду Губенко Н. М. та Кондратової І. Д., є необґрунтованими, оскільки всі доводи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб фактично зводяться до незгоди з ухваленими раніше постановами Верховного Суду за участю суддів Губенко Н. М. та Кондратової І. Д. від 01.08.2023 у справі № 910/9833/21, від 12.12.2023 у справі № 927/561/21, від 27.05.2025 у справі № 910/13722/22, від 11.11.2025 у справі № 758/5941/20, однак не містять обґрунтованих аргументів, які дійсно викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності суддів, яким заявлено відвід.

Відповідно до частин першої - третьої статті 39 Господарського процесуального кодексу України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до частини сьомої статті 39 Господарського процесуального кодексу України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2026 для розгляду заяви про відвід суддів Верховного Суду у справі № 910/7393/24 у випадку, коли суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу визначено суддю Верховного Суду Дроботову Т. Б.

Розглянувши заяву Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про відвід суддів Верховного Суду Губенко Н. М. та Кондратової І. Д. від розгляду справи № 910/7393/24, суд не вбачає підстав для її задоволення з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої статті 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтями 35, 36 Господарського процесуального кодексу України.

Приписами частин другої та третьої статті 38 Господарського процесуального кодексу України з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим.

Як убачається із зазначеної заяви, правовою підставою для відводу колегії суддів Верховного Суду заявник вказує пункт 5 частини першої статті 35 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Касаційний господарський суд зазначає, що вичерпний перелік таких обставин чинним законодавством не визначений і тому вирішення питання про визнання тих чи інших обставин тими обставинами, мова про які йде у наведеному вище пункті 5 частини першої статті 35 Господарського процесуального кодексу України, знаходиться у межах дискреційних повноважень Суду.

Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначає, що "у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду". Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного". У випадку ж самовідводу сам суддя повинен бути переконаним, що є достатньо фактів, які свідчать про його безсторонність.

Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але "вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими" (рішення ЄСПЛ від 09 листопада 2006 року у справі "Білуха проти України" (Belukha v. Ukraine), заява № 33949/02).

Тож щодо суб`єктивної складової безсторонності суду заявнику необхідно подати докази фактичної наявності упередженості судді для відводу його від справи, оскільки існує презумпція неупередженості судді. І тільки якщо з`являються об`єктивні сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, або його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Істинність твердження про упередженість та/чи небезсторонність судді має бути доведена, адже суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

При цьому відповідно до частини четвертої статті 35 Господарського процесуального кодексу України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

З огляду на характер доводів, наведених Фондом гарантування вкладів фізичних осіб у заяві про відвід суддів Верховного Суду, ураховуючи положення пункту 5 частини першої статті 35 Господарського процесуального кодексу України та частину четверту статті 35 Господарського процесуального кодексу України у контексті поданої заяви про відвід суддів Верховного Суду Губенко Н. М. та Кондратової І. Д., Суд доходить висновку, що викладені у заяві аргументи та доводи зводяться до незгоди з ухваленими раніше постановами Верховного Суду за участю суддів Губенко Н. М. та Кондратової І. Д. від 01.08.2023 у справі № 910/9833/21, від 12.12.2023 у справі № 927/561/21, від 27.05.2025 у справі № 910/13722/22, від 11.11.2025 у справі № 758/5941/20, не містять обґрунтованих посилань на дійсні обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності суддів саме стосовно заявника, тобто зводяться до припущень заявника про те, що зазначене викликає обґрунтовані сумніви в неупередженості та об`єктивності суддів.

Відтак, сама по собі незгода учасника справи із процесуальним рішенням колегії суддів не свідчить про упередженість, необ`єктивність чи заінтересованість суддів, а, отже, не є підставою для відводу колегії суддів відповідно до наведених норм Господарського процесуального кодексу України.

Ураховуючи викладене, обґрунтування заяви Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про відвід суддів Верховного Суду Губенко Н. М. та Кондратової І. Д. від розгляду справи № 910/7393/24 не знайшли свого підтвердження, як підстави для відводу суддів, тому у задоволенні заявленого відводу необхідно відмовити.

Керуючись статтями 35, 38, 39, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про відвід суддів Верховного Суду Губенко Н. М. та Кондратової І. Д. від розгляду справи № 910/7393/24.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Б. Дроботова