АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 рокум. ОдесаСправа № 910/12604/25
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Принцевської Н.М., Філінюка І.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження, без виклику сторін апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІДЕРТРАНСБУД УКРАЇНА»

на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 03.11.2025 (складено та підписано 03.11.2025, суддя Семенчук Н.О.)

у справі №910/12604/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІДЕРТРАНСБУД УКРАЇНА»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «ФУНДАМЕНТ»

про стягнення 4145207,07 грн

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою Товариство з обмеженою відповідальністю ЛІДЕРТРАНСБУД УКРАЇНА звернулася до Господарського суду міста Києва із позовом в якому просило суд:

1. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальність ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ ФУНДАМЕНТ на користь Товариство з обмеженою відповідальність ЛІДЕРТРАНСБУД УКРАЇНА заборгованість за договором поставки № 06/03/2024 від 06 березня 2024 року в розмірі 3 311 713 грн. 44 коп., 3% річних в розмірі 154 120 грн. 37 коп., інфляційне збільшення в розмірі 638 123 грн. 36 коп. та в загальному становить 4 103 957 грн. 17 коп.

2. Визначити в рішенні суду, що нарахування 3% річних на суму заборгованості має здійснюватися до моменту виконання рішення суду та розраховуватися за наступною формулою: (сума заборгованості) х 3% х (кількість днів прострочення): (кількість днів у році).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2025 у справі № 910/12604/25 було постановлено передати матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Лідертрансбуд Україна до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробнича компанія Фундамент до Господарського суду Миколаївської області.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 03.11.2025 по справі №910/12604/25 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ЛІДЕРТРАНСБУД УКРАЇНА у справі № 910/12604/25 повернуто позивачу.

В мотивах оскаржуваної ухвали суд першої інстанції зазначив, що у разі надання адвокатом правової допомоги в суді ордер має містити назву суду, в якому адвокат надає правову допомогу. Однак, позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю ЛІДЕРТРАНСБУД УКРАЇНА сформована в системі Електронний суд та підписана адвокатом Ткаченко Олександрою Вікторівною, на підтвердження повноважень якої до матеріалів позовної заяви надано ордер серія АА № 1632405 від 08.10.2025, виданий на підставі договору про надання правової допомоги № 1-ЛДТУ від 14.07.2025. У вказаному ордері назвою органу, у якому надається правова допомога зазначено Господарський суд міста Києва.

Отже, на переконання суду, ордер серія АА № 1632405 від 08.10.2025 не можна вважати таким, що посвідчує повноваження адвоката Ткаченко Олександри Вікторівни на надання правової допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю ЛІДЕРТРАНСБУД УКРАЇНА у Господарському суді Миколаївської області у розумінні приписів ч. 4 ст. 60 ГПК України.

При цьому, на переконання місцевого господарського суду, на застосування Господарським судом міста Києва положень статей 29, 31 ГПК України було передбачуваним для заявника задля оформлення документів адвоката на представництво інтересів товариства у суді.

Не погодившись із даною ухвалою до Південно-західного апеляційного господарського суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІДЕРТРАНСБУД УКРАЇНА» з апеляційною скаргою в якій просить ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 03.11.2025 року у справі 910/12604/25 скасувати та матеріали справи № 910/12604/25 передати до Господарського суду Миколаївської області на стадію перевірки матеріалів та вирішення питання про відкриття провадження у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІДЕРТРАНСБУД УКРАЇНА» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «ФУНДАМЕНТ».

Узагальнюючі доводи апелянта є наступними:

- у постановах від 16.02.2022 у справі №910/9150/21, від 13.07.2020 у справі №905/2203/19 та від 13.08.2021 у справі №910/21107/20: Верховний Суд зазначив, що ч. 1 ст. 174 ГПК України встановлює загальне правило, згідно з яким у випадку, якщо позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви суд першої інстанції постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху;

- повертаючи позовну заяву суд першої інстанції фактично мав сумніви щодо достатності наданих представником позивача доказів на підтвердження повноважень на підписання позовної заяви від імені позивача, а тому у такому випадку мав залишити позовну заяву без руху, надавши позивачеві строк для усунення недоліків та надання відповідних документів, які суд вважав недостатніми, а не повертати позовну заяву і додані до неї документи.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду відкрито апеляційне провадження по цій справі та визначено розгляд апеляційної скарги здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

За приписами частини 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

За приписами ч.2 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Пунктом 6 частини 1 статті 255 ГПК України визначено, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявникові).

В ході апеляційного розгляду даної справи Південно-західним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 ГПК України.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції у відповідності до вимог ст.282 ГПК України, зазначає, що встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини даної справи є наступними.

Відповідно до ст.56 ГПК сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника (ч.1). Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника (ч.3).

Згідно ч.1 ст.58 ГПК представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Повноваження адвоката як представника підтверджується довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (ч.4 ст.60 ГПК).

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" документом, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги, може бути, зокрема, ордер.

У ч.5 ст.164 ГПК визначено, що до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху (ч.1 ст.174 ГПК).

Згідно з п.1 ч.5 ст.174 ГПК суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Враховуючи наведені норми ГПК, колегія суддів зазначає, що вказані процесуальні норми передбачають різні обставини і, в залежності від існування тієї чи іншої обставини, відповідна норма права підлягає застосуванню судом під час вирішення питання щодо відкриття судової процедури за відповідним позовом.

Верховний Суд у постанові від 16.02.2022 у справі №910/9150/21 виклав такі висновки, подібні до яких також містяться у постановах від 13.07.2020 у справі №905/2203/19 та від 13.08.2021 у справі №910/21107/20:

"3.6. Частина перша статті 174 ГПК України встановлює загальне правило, згідно з яким у випадку, якщо позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви суд першої інстанції постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Поряд з цим, відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

У постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.07.2020 у справі № 905/2203/19 та від 13.08.2021 у справі № 910/21107/20 зазначено, що процесуальний закон допускає дві форми поведінки суду у разі встановлення порушень/недоліків щодо особи/повноважень особи, яка підписала позовну заяву/заяву/скаргу тощо, а саме: залишення без руху позовної заяви/заяви/скарги із наданням заявнику строку для усунення відповідних недоліків або повернення цієї заяви.

З огляду на наведені положення процесуального закону, суд має залишити позовну заяву/заяву/скаргу без руху, відповідно до частини першої статті 174 ГПК України, у разі наявності у суду сумніву у достовірності, достатності та належності доказів стосовно повноважень особи, що її підписала, надавши заявнику строк для усунення відповідних недоліків.

У протилежному випадку, зокрема за відсутності доказів повноважень особи, що підписала позовну заяву/заяву/скаргу, у суду відсутні підстави для залишення її без руху відповідно до положень частини першої статті 174 ГПК України, а суддя у цьому випадку, відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 174 цього Кодексу, повертає позовну заяву і додані до неї документи.

3.7. Водночас, повертаючи позовну заяву на підставі пункту 1 частини п`ятої статті 174 ГПК України, суди попередніх інстанцій не врахували, що зазначена норма підлягає застосуванню в разі, якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано. При цьому, зазначених обставин суди не встановили, а фактично мали сумнів щодо достатності доказів на підтвердження наявності відповідних повноважень".

У даному випадку, як вбачається з наявних матеріалів справи, звертаючись із позовом до Господарського суду міста Києва Товариство з обмеженою відповідальністю ЛІДЕРТРАНСБУД УКРАЇНА на підтвердження повноважень представника, адвоката Ткаченко Олександри Вікторівни було надано ордер серія АА № 1632405 від 08.10.2025, виданий на підставі договору про надання правової допомоги № 1-ЛДТУ від 14.07.2025. У вказаному ордері назвою органу, у якому надається правова допомога зазначено Господарський суд міста Києва.

Відтак, позивач надав докази на підтвердження повноважень представника, адвоката Ткаченко Олександри Вікторівни, однак такі докази були надані на представництво інтересів в іншому суді, до якого первісно звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю ЛІДЕРТРАНСБУД УКРАЇНА.

В свою чергу, суд першої інстанції, повертаючи позивачеві позовну заяву фактично мав сумнів щодо повноважень адвоката Ткаченко Олександри Вікторівни здійснювати представництво інтересів позивача у Господарському суді Миколаївської області, а тому у такому випадку мав залишити позовну заяву без руху, надавши позивачеві строк для усунення недоліків та надання відповідних документів, які суд вважав недостатніми, а не повертати позовну заяву і додані до неї документи.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 02.05.2024 по справі № 915/1754/23.

Враховуючи наведене, колегія суддів зазначає про передчасність висновку місцевого господарського суду щодо наявності підстав для повернення позовної заяви.

Згідно з статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

По справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Тому інші доводи учасників справи, що викладені у заявах по суті справи, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених апеляційним судом, не впливають на вирішення спору по суті та остаточний висновок.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Згідно із ч.3 ст.271 Господарського процесуального кодексу України, у випадках, зокрема, скасування судом апеляційної інстанції ухвал про повернення позовної заяви, справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувана ухвала скасуванню, а справа передачі до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У зв`язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл сум судового збору повинен бути здійснений судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно з загальними правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 271, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

1. Апеляційну скаргу задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 03.11.2025 по справі №910/12604/25 скасувати.

3. Справу №910/12604/25 направити до Господарського суду Миколаївської області для продовження розгляду.

Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Датою складання та підписання даної постанови є 23.02.2026.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Принцевська Н.М.

Суддя Філінюк І.Г.