ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"18" лютого 2026 р.м. Одеса Справа № 916/5038/25

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р. В.,

при секретарі судового засідання Чолак Ю. В.,

розглянувши справу

за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039, Одеська обл., м. Одеса, вул. Артилерійська, буд. 1; )

до відповідача - Громадської організації «ОЛІМП» (65039, Одеська обл., м. Одеса, вул. Канатна, буд. 93, 403; )

про виселення;

представники сторін:

від позивача - Бондар А. Г.,

від відповідача - не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Департамент комунальної власності Одеської міської ради (далі - позивач, Департамент) звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом про виселення Громадської організації «ОЛІМП» (далі - відповідач, Громадська організація, ГО «Олімп») з нежитлових приміщень першого, другого, третього, четвертого поверхів та підвалу № 501, загальною площею 1790,9 кв.м, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 93.

В обґрунтування позову посилається на те, що відповідач незаконно та без належних правових підстав перебуває у вищевказаному об`єкті нерухомого майна комунальної власності та використовує його для ведення підприємницької діяльності.

Ухвалою від 22.12.2025 позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення виявлених недоліків позовної заяви протягом семи днів з дня вручення даної ухвали шляхом надання до суду доказів сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн.

23.12.2025 до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків.

Ухвалою від 29.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 916/5038/25, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 02.02.2026, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву.

Протокольною ухвалою від 02.02.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 18.02.2026.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався, явку свого представника у судове засідання не забезпечив, про причини неявки не повідомив, в той час як про розгляд даної справи повідомлявся належним чином шляхом направлення ухвал суду на юридичну адресу Громадської організації - 65039, Одеська обл., м. Одеса, вул. Канатна, буд. 93, 403.

Втім, судова кореспонденція поверталася до суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно з ч.ч. 3, 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Суд зауважує, що, виходячи зі змісту диспозитивних положень пунктів 1-5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення може бути не лише день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення (тобто день фактичного отримання рішення), а й день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11.07.2024 у справі № 903/237/23).

За таких обставин, відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд справи.

Суд намагався вжити додаткових заходів з метою повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання шляхом залишення 05.02.2026 телефонограми за номером телефону 359003, наявним серед відомостей про Громадську організацію в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Проте, спроба залишити телефонограму виявилася невдалою у зв`язку з недійсністю вказаного номера телефону.

Зі змісту ст. 165 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що свої заперечення проти позову відповідач може викласти у відзиві на позовну заяву. При цьому, згідно ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин, або без повідомлення причин неявки.

Частиною 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відтак, враховуючи те, що відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву та водночас був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, суд виснував про можливість розгляду справи за наявними доказами.

18.02.2026 суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Територіальній громаді міста Одеси в особі Одеської міської ради на праві комунальної власності належать нежитлові приміщення першого, другого, третього, четвертого поверхів та підвалу № 501, загальною площею 1790,9 кв.м, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 93.

Відповідно до Положення про Департамент комунальної власності Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 17.03.2021 № 137-VІІІ (далі - Положення), Департамент є виконавчим органом Одеської міської ради, основними функціями та завданнями якого є реалізація місцевої політики у сфері управління комунальною власністю.

Пунктом 2.4. Положення на Департамент покладено функції, зокрема: здійснення повноважень орендодавця майна комунальної власності територіальної громади міста Одеси, а також контролю за повнотою та своєчасністю внесення орендної плати за договорами оренди цілісних майнових комплексів, нерухомого майна, будівель, приміщень, споруд комунальної форми власності; здійснення претензійно-позовної роботи з питань, пов`язаних з реалізацією повноважень у сфері управління об`єктами комунальної власності; здійснення інших повноважень, передбачених чинним законодавством України, актами державної влади та органів місцевого самоврядування у сфері управління об`єктами комунальної власності територіальної громади м. Одеси.

Згідно з ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як свідчать матеріали справи, у провадженні Господарського суду Одеської області перебувала преюдиційна справа № 916/3377/22 за позовом Департаменту до Громадської організації "Центр сприяння інвалідам "Надія" (далі - ГО "ЦСІ "Надія") про стягнення заборгованості, розірвання договору та виселення.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.10.2024 у справі № 916/3377/22, яка була залишена без змін постановою Верховного Суду від 25.02.2025, стягнуто з ГО "ЦСІ "Надія" на користь Департаменту 994 446,70 грн заборгованості з орендної плати, 167 913,85 грн пені та судові витрати; розірвано договір оренди № 11/53 у редакції від 29.06.2016, укладений між Департаментом та ГО "ЦСІ "Надія"; виселено ГО "ЦСІ "Надія" зі спірних приміщень.

У справі № 916/3377/25 судами було встановлено, що 31.08.2015 між Департаментом (орендодавець) та ГО "ЦСІ "Надія" (орендар) укладено договір оренди нежилого приміщення № 11/53, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування спірні нежилі приміщення терміном до 31.08.2018.

29.06.2016 між Департаментом та ГО "ЦСІ "Надія" було укладено договір оренди № 11/53 у новій редакції, який нотаріально посвідчений та зареєстрований в реєстрі за № 1414, згідно з пунктом 1.1 договору орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування спірне нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення першого, другого, третього, четвертого поверхів та підвалу № 501 загальною площею 1790,9 кв.м, які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 93 та право комунальної власності на які зареєстровано Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості 15.10.2003 в книзі 28неж на сторінці 8 під № 3195.

На виконання договору оренди №11/53 від 31.08.2015 між Департаментом та ГО "ЦСІ Надія" підписано акт прийому-передачі б/н, згідно якого Орендареві передано нежитлові приміщення першого, другого, третього, четвертого поверхів та підвалу №501 загальною площею 1790,9 кв.м, які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, буд. 93.

26.11.2019 між Департаментом та ГО "ЦСІ "Надія" було укладено договір про внесення змін до нової редакції договору оренди № 11/53 від 31.08.2015, яким абзац 5 пункту 1.1 вказаного договору викладено у такій редакції: "Ринкова вартість об`єкта оренди згідно з висновком про ринкову вартість нежитлових приміщень 1-го, 2-го, 3-го, 4-го поверхів та підвалу № 501 загальною площею 1790,9 кв.м, що заходяться за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 93, який був виконаний суб`єктом оціночної діяльності - ТОВ "СОЛАР НОВА" станом на 08.10.2019 становить 13707000 грн (без урахування податку на додану вартість)".

Термін дії договору № 11/53 у редакції від 26.11.2019 сторонами встановлено до 01.01.2019 (пункт 1.3 договору).

У пунктах 3.3, 3.4 договору передбачено, що орендодавець має право виступати з ініціативою розірвання договору оренди у разі невиконання або неналежного виконання орендарем обов`язків, передбачених цим договором, у тому числі несплати орендної плати своєчасно та в повному обсязі. Передача об`єкта оренди здійснена згідно з вимогами чинного законодавства України за актом приймання-передачі.

Згідно з пунктом 4.1 договору оренди приміщення передаються орендарю виключно для розміщення громадської організації інвалідів.

Пунктами 4.8, 4.9 договору передбачено, що орендар має право передавати частину орендованих нежитлових приміщень в суборенду іншим особам чи організаціям лише за письмовим погодженням орендодавця. У 5-денний термін з дати отримання дозволу на суборенду орендар зобов`язаний надати до Департаменту комунальної власності копію договору суборенди. В іншому разі дозвіл втрачає силу. Орендар не має права без згоди орендодавця передавати нежитлові приміщення у користування третім особам за цивільно-правовими правочинами, укладати відносно об`єкту оренди будь-які цивільно-правові правочини, у тому числі попередні договори та передавання будь-яким шляхом право оренди іншим особам.

Зміна або розірвання договору можуть мати місце за погодженням сторін. Зміни та доповнення, що вносяться до договору, розглядаються сторонами протягом 20 днів та підлягають нотаріальному посвідченню. Договір може бути розірваний на вимогу однієї із сторін за рішенням господарського суду у випадках, передбачених чинним законодавством та зазначеним договором оренди (пункти 7.5, 7.6 договору).

Відповідно до пункту 7.11 договору його дія припиняється внаслідок: закінчення строку, на який його було укладено; продажу об`єкта оренди за участю орендаря; загибелі об`єкта оренди; достроково за згодою сторін або рішенням господарського суду; банкрутства або ліквідації орендаря; в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

Так, Південно-західний апеляційний господарський суд у справі № 916/3377/22 виснував, що за своєю юридичною природою укладений між Департаментом та ГО "ЦСІ "Надія" договір № 11/53 від 31.08.2015 (у редакції від 29.06.2016) є договором найму (оренди) комунального майна.

Водночас апеляційний господарський суд, встановивши, що ГО "ЦСІ "Надія" майже цілий календарний рік (а саме: з грудня місяця 2021 року по жовтень місяць 2022 року) взагалі не сплачувала орендну плату за договором оренди № 11/53 від 31.08.2015 (у редакції від 29.06.2016), задовольнив позовну вимогу Департаменту про розірвання даного договору оренди у зв`язку з істотним порушенням ГО "ЦСІ "Надія" його умов у вигляді несплати орендних платежів.

У справі № 916/5038/25, що розглядається, Департамент зазначає, що під час примусового виконання постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.10.2024 у справі № 916/3377/22, у рамках виконавчого провадження № 777532803 щодо примусового виселення ГО «ЦСІ «Надія» з нежитлових приміщень першого, другого, третього, четвертого поверхів та підвалу, загальною площею 1790,9 кв.м, за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 93, виконавцем було встановлено, що боржник (ГО «ЦСІ «Надія») відсутній за зазначеною адресою та у даному об`єкті нерухомого майна знаходиться суборендар - ГО «Олімп» на підставі договору суборенди, укладеного 11.06.2024 між ГО «ЦСІ «Надія» та ГО «Олімп» про що складено Акт державного виконавця від 08.10.2025 (а.с. 18, зворот).

До провадження виконавчих дій державним виконавцем було залучено керівника ГО «Олімп» Трофимчука Костянтина Вікторовича, про що свідчить підпис останнього у відповідній графі Акта державного виконавця від 08.10.2025.

Постановою державного виконавця від 20.11.2025 виконавче провадження № 777532803 закінчено.

Суд встановив, що 11.06.2024 між ГО «ЦСІ «Надія» (орендар) та ГО «Олімп» (суборендар) укладено Договір суборенди нежитлового приміщення № 2024/06/11-СА (далі - Договір суборенди; а.с. 17-18), згідно з п. 1.1. якого орендар передає, а суборендар приймає у строкове платне користування нежитлові приміщення, що розташовані на першому, другому, третьому та четвертому поверхах і у підвалі № 501, загальною площею 1790,9 кв.м, в будинку за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 93.

Строк суборенди - з 11.06.2024 до 31.05.2027 (п. 1.3. Договору суборенди).

Предметом позову у справі, що розглядається, є вимога Департаменту про виселення ГО «Олімп» з нежитлових приміщень першого, другого, третього, четвертого поверхів та підвалу № 501, загальною площею 1790,9 кв.м, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 93.

Здійснюючи аналіз обґрунтованості позовних вимог, господарський суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 774 Цивільного кодексу України унормовано, що передання наймачем речі у володіння та користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

Відповідно до ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

За ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд також зазначає, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyondreasonabledoubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 18.01.2021 по справі № 915/646/18.

Суд встановив, що на підставі договору № 11/53 від 31.08.2015 (у редакції від 29.06.2016), укладеного між Департаментом та ГО "ЦСІ "Надія", останній було передано у строкове платне користування об`єкт нерухомого майна комунальної власності, а саме нежитлові приміщення першого, другого, третього, четвертого поверхів та підвалу № 501, загальною площею 1790,9 кв.м, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 93.

Вказаний об`єкт нерухомого майна ГО "ЦСІ "Надія" передала відповідачу в суборенду, про що свідчить укладений між ними Договір суборенди нежитлового приміщення № 2024/06/11-СА від 11.06.2024.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.10.2024 у справі № 916/3377/22, зокрема, розірвано договір оренди № 11/53 у редакції від 29.06.2016, укладений між Департаментом та ГО "ЦСІ "Надія" та виселено ГО "ЦСІ "Надія" зі спірних приміщень.

Під час примусового виконання вказаної постанови в рамках виконавчого провадження № 777532803 державний виконавець встановив, що ГО "ЦСІ "Надія" у спірних приміщеннях не знаходиться, а їх займає інша юридична особа - ГО «Олімп» на підставі Договору суборенди нежитлового приміщення № 2024/06/11-СА від 11.06.2024.

До провадження виконавчих дій державним виконавцем було залучено керівника ГО «Олімп» Трофимчука Костянтина Вікторовича, про що свідчить підпис останнього у відповідній графі Акта державного виконавця від 08.10.2025.

В постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 227/3760/19-ц від 26 жовтня 2022 року викладено правовий висновок, що зайняття нежитлового приміщення фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не позбавляє власника його права володіння на майно, не створює перешкоди у розпорядженні цим майном, а створює лише перешкоди в користуванні володільцем своїм майном. Тож у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник нежитлового приміщення вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, тобто негаторний позов.

Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном і цей спосіб захисту може бути реалізовано шляхом подання негаторного позову, що є позовом власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Цей спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.

Отже, виселення є ефективним способом захисту, так як забезпечує поновлення порушеного права особи, яка має речове право на майно та відповідно право орендодавця на вільне розпорядження об`єктом оренди.

Надаючи оцінку всім доказам та доводам позивача в їх сукупності, із застосуванням стандарту доказування "вірогідності доказів", суд приходить до висновку про те, що докази, надані Департаментом на підтвердження обставин перебування відповідача у спірному приміщенні, що створює територіальній громаді міста Одеси перешкоди у користуванні та розпорядженні спірним нерухомим майном, є такими, що відповідають вищезазначеному стандарту доказування.

Так, у зв`язку зі встановленням судом факту перебування ГО «Олімп» у спірних приміщеннях, що відповідач в ході розгляду справи не заперечував, враховуючи водночас те, що відповідно до ч. 2 ст. 774 ЦК України строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму, оцінивши наявні у матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, суд зазначає, що позовні вимоги про виселення відповідача зі спірних приміщень є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За приписами ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог, витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн суд покладає на відповідача.

Керуючись ст. 73, 74-80, 86, 123, 124, 129, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Виселити Громадську організацію «ОЛІМП» (65039, Одеська обл., м. Одеса, вул. Канатна, буд. 93, 403; ) з нежитлових приміщень першого, другого, третього, четвертого поверхів та підвалу № 501, загальною площею 1790,9 кв.м, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 93.

3. Стягнути з Громадської організації «ОЛІМП» (65039, Одеська обл., м. Одеса, вул. Канатна, буд. 93, 403; ) на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039, Одеська обл., м. Одеса, вул. Артилерійська, буд. 1; ) 2 422,40 грн витрат зі сплати судового збору.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено 18 лютого 2026 р. Повне рішення складено та підписано 27 лютого 2026 р.

Суддя Р.В. Волков