РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.02.2026Справа № 910/16098/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес страхування» (пр. Степана Бандери, буд. 22, м. Київ, 04073; ідентифікаційний код 36086124)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» (вул. Васильківська, буд. 14, м. Київ, 03040; ідентифікаційний код 39433769)

про стягнення 65 433, 37 грн,

без виклику представників учасників справи,

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції Позивача

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з додатковою відповідальністю «Експрес страхування» (далі за текстом - ТДВ «Експрес страхування», Позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» (далі за текстом - ТОВ «СГ «Оберіг», Відповідач) про стягнення 65 433, 37 грн суми страхового відшкодування за полісом № ЕР/218104203.

В обґрунтування позовних вимог Позивач вказує, що ним на виконання умов договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 208.24.05884 від 28.08.2024 здійснено виплату суми страхового відшкодування його страхувальнику (потерпіла особа) за шкоду спричинену страхувальником Відповідача у ДТП.

2. Стислий виклад позиції Відповідача

Із наданого до суду відзиву вбачається, що Відповідач заперечує щодо задоволення позову оскільки Позивач не звертався до нього із заявою про відшкодування суми страхового відшкодування в межах річного строку, а наданий Позивачем доказ такого звернення засобами електронного зв`язку не є належним, оскільки містить невірну електронну адресу Відповідача.

Крім того, наданий Позивачем європротокол виконано формально та не містить належних об`єктивних даних, а саме відсутні фотознімки державного номерного знаку ТЗ винуватця події та документальні фото пошкоджень, не вказано відомості про GPS-координати чи адресну прив`язку місця ДТП, не зафіксовано контакти другого учасника, його посвідчення водія.

Що стосується наданого Позивачем акту огляду пошкодженого автомобіля складені фізичною особою без статусу експерта-оцінювача, що суперечить вимогам профільного Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та обов`язкову професійну діяльність оцінювачів», а наданий Позивачем рахунок № від 09.10.2024 із триденним терміном дії не може бути використаний як доказ суми пошкодження оскільки оплачений Позивачем із запізненням.

3. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

12.01.2026 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

28.08.2024 між Позивачем (Страховик) та ОСОБА_1 (Страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 208.24.05884, відповідно до умов якого застраховано автомобіль Toyota Highlander Hybrid, державний номер НОМЕР_1 .

Строк дії вказаного договору: з 29.08.2024 по 28.08.2025.

20.09.2024 у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода без потерпілих за участю двох транспортних: автомобіль Toyota Highlander Hybrid, державний номер НОМЕР_1 та автомобіль Daewoo Nexia, державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована Відповідачем на підставі поліса EP/218104203.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди 20.09.2024 пошкоджено застрахований автомобіль Toyota Highlander Hybrid, державний номер НОМЕР_1 , а учасниками оформлено повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду - електронний європротокол № 62А5FBB9F74A від 20.09.2024 (далі за текстом - Європротокол).

Європротокол від 20.09.2024 наявний в матеріалах справи, з якого вбачається, що шкоду заподіяно з вини власника автомобіля Daewoo Nexia, державний номер НОМЕР_2 оскільки ДТП спричинено під час виїзду з автостоянки та під час стоянки на приватному місці автомобіля Toyota Highlander Hybrid, державний номер НОМЕР_1 .

Страхувальник повідомив Позивача про ДТП та 26.09.2024 звернувся до Позивача із повідомленням про подію по договору Каско № 208.24.05884 від 28.08.2024.

Страхувальник звернувся до Позивача із заявою від 26.09.2024 про виплату суми страхового відшкодування на рахунок СТО - ТОВ «Автосаміт ЛТД».

Згідно Акту огляду транспортного засобу від 26.09.2024 автомобілю Toyota Highlander Hybrid, державний номер НОМЕР_1 , заподіяно наступні пошкодження: бампер передній (заміна, окраска), накладка бампера перед (заміна), плівка бампера перед (заміна).

Згідно рахунку - фактури ТОВ «Автосаміт ЛТД» № від 09.10.2024 вартість відновлювального ремонту 2024 автомобіля Toyota Highlander Hybrid, державний номер НОМЕР_1 склав 65 433, 37 грн.

Так, на підставі страхового акту № 3.24.05046-1 від 16.10.2024 Позивачем здійснено виплату суми страхового відшкодування за Договором на користь СТО - ТОВ «Автосаміт ЛТД» в розмірі 65 433, 37 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 8821853 від 16.10.2024.

З матеріалів справи вбачається, що Позивач звертався із заявою про виплату страхового відшкодування № 3.24.05046 від 13.11.2024 до ТДВ «СГ «Оберіг», яку надіслав на електронну адресу: , відповідь на яку Відповідачем не надано.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Суд зазначає, що нормативно правові акти, які застосовано при ухваленні даного рішення використовуються в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (тут і надалі в реакції Закону № 1961-IV) передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

За приписами статті 108 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у встановлених судом правовідносинах Позивача та його страхувальника відбулася передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

Відповідно до пункту 33.2 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасникам дорожнього руху при скоєнні дорожньо-транспортної пригоди за наявності встановлених наведеним Законом обставин дозволено спільно складати повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду («Європротокол») без інформування відповідного підрозділу МВС України про її настання.

Відповідно до абзацу 3 пункту 2.11 Правил дорожнього руху України, що кореспондуються з пунктом 33.2 статті 33 зазначеного вище Закону України, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортних засобів, зазначених у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови експлуатації таких транспортних засобів особами, відповідальність яких застрахована, відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за умови досягнення згоди водіїв таких транспортних засобів щодо обставин скоєння дорожньо-транспортної пригоди, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та у разі складення такими водіями спільного повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду відповідно до встановленого Моторним (транспортним) страховим бюро зразка. У такому випадку водії згаданих транспортних засобів після складення ними зазначеного в цьому пункті повідомлення звільняються від обов`язків, передбачених підпунктами "д" - "є" пункту 2.10 цих Правил.

Суд зазначає, що згідно пункту 33.2 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» складення Європротоколу можливе при умовах, коли: відсутні травмовані (загиблі) люди; водії-учасники ДТП мають поліси автоцивільної відповідальності; наявна згода водіїв транспортних засобів - учасників ДТП щодо її обставин; у водіїв відсутні ознаки алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів.

Сам факт складання обома учасниками ДТП повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротоколу), вказує на наявність у водіїв транспортних засобів згоди щодо обставин її скоєння.

Як встановлено судом, ДТП 20.09.2024 за взаємним погодженням водіїв оформлена Європротоколом в електронному вигляді, з якого вбачається, що ДТП настала з вини страхувальника Відповідача.

При цьому, суд зазначає, що схема та обставини ДТП є зрозумілими для суду та погоджені водіями транспортних засобів, причетних до ДТП.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

З огляду на викладене вище, виходячи із доказів, які наявні в матеріалах справи, судом встановлено, що до Позивача перейшло право вимоги до страховика винної особи (Відповідача) за полісом № ЕР/218104203 (франшиза - 0 грн, ліміт за шкоду майну - 160 000 грн) в розмірі виплаченої ним суми 65 433, 37 грн.

При цьому, суд зазначає, що суми 65 433, 37 грн є обґрунтованою та підтверджена належними доказами, оскільки реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.07.2018 у справі № 922/4013/17.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.07.2018 у справі № 924/675/17.

Однак, що стосується дотримання Позивачем порядку відшкодування у порядку регресу вказаної суми, суд зазначає наступне.

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що саме заява на виплату страхового відшкодування із відповідним переліком документів згідно пункту 35.1 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є підставою для її виплати страховиком.

Відповідно до пункту 37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є в тому числі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Також суд звертає увагу сторін, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 5.06.2018 у справі № 910/7449/17 вказано, що закріплене в положеннях підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» право страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ відмовити у здійсненні виплати страхового відшкодування у випадку пропуску встановленого строку на звернення до нього із заявою про виплату страхового відшкодування не залежить від суб`єкта звернення з відповідною заявою, тобто підлягає застосуванню, в тому числі у випадку, коли з такою заявою звертається не безпосередньо потерпілий, а особа, яка здійснила відшкодування потерпілому завданого внаслідок пошкодження належного йому транспортного збитку на підставі договору добровільного майнового страхування.

Право кредитора (потерпілого) на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП.

При цьому суд погоджується з доводами Позивача в частині відсутності імперативної норми закону щодо обов`язкового досудового врегулювання спору в спірних правовідносинах та зазначає, що у Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прямо не передбачено, що встановлено досудовий порядок урегулювання спору, не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, та не пов`язано дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування.

При цьому зазначений у пункті 37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк є присічним і поновленню не підлягає. Підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування передбачені у статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», їх перелік є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає.

У системному зв`язку зі статтею 36 вимоги підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації - не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.

Правильним є висновок про необхідність стягнення страхового відшкодування незважаючи на те, що позивач не звертався до страховика із заявою про відшкодування шкоди і за таким відшкодуванням звернувся безпосередньо до суду в межах річного строку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 у справі № 465/4287/15.

Як встановлено судом вище, у якості доказів направлення Відповідачу заяви про виплату страхового відшкодування № 3.24.05046 від 13.11.2024 Позивачем надано скрін-шот електронного листування, з якого вбачається, що така заява надіслана на електронну адресу: , в той час як згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань офіційною електронною адресою Відповідача є - .

Зазначене підтверджує заперечення Відповідача в частині неотримання ним в межах річного строку заяви Позивача про виплату страхового відшкодування № 3.24.05046 від 13.11.2024, яка відповідно не може бути прийнята судом у якості доказу належного звернення Позивача у порядку регресу до Відповідача та згідно пункту 37.1.4. статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є підставою для відмови Позивачу у виплаті суми страхового відшкодування, а відтак і відсутності підстав для задоволення позову.

При цьому, судом враховано, що до суду Позивач звернувся 24.12.2025, тобто також поза межами річного строк з моменту ДТП.

З поміж викладено, суд вважає за доцільне зазначити, що залежно від вольового характеру страхування може бути добровільним або обов`язковим. Саме залежно від виду укладеного договору страхування потерпілою стороною страховик і набуде можливості застосувати право вимоги в порядку суброгації чи регресу.

Добровільне страхування здійснюється на основі договору між страховиком і страхувальником, що в даному випадку і відбулося у правовідносин Позивача та його страхувальником.

Суд звертає увагу Позивача, що основним призначенням добровільного страхування є майновий захист інтересів страхувальника, що покликаний зменшити шкідливі для власника (володільця) наслідки пошкодження чи знищення його майна, однак не його обов`язок повністю відшкодувати понесені витрати у результаті виконання такого договору.

Метою визначення та відшкодування розміру збитків полягає у тому, що за рахунок коштів від відшкодування збитків відбувається відновлення та/або повернення транспортного засобу у стан на момент пошкодження, а не намагання Позивача відновити своє фінансове становище.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

З огляду на встановлені судом обставини на підставі наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку щодо відсутності станом на дату подання даного позову прав у Позивача на відшкодування суми, виплаченого ним страхового відшкодування, а відтак позов не підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України не відшкодовуються Позивачу та покладаються на нього.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес страхування» - відмовити.

2. Судові витрати Товариству з додатковою відповідальністю «Експрес страхування» не відшкодовуються.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 25.02.2026

Суддя Антон ПУКАС