ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

23 лютого 2026 року Справа № 925/217/26

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В.,

розглянувши

заяву заступника керівника Черкаської обласної прокуратури

про забезпечення позову

у справі

за позовом заступника керівника Черкаської обласної прокуратури,

м. Черкаси в інтересах держави в особі:

Черкаської обласної державної адміністрації, м. Черкаси

до Леськівської сільської ради, с. Леськи, Черкаського району,

Черкаської області

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача:

1. Регіональне відділення Фонду державного майна України по

Київській, Черкаській та Чернігівській областях, м. Київ

2. державне підприємство «Айфіш», м. Київ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

1. приватне підприємство «Інститут з питань іхтіології» с. Леськи, Черкаського району, Черкаської області

про зобов`язання повернути земельну ділянку та скасування державної реєстрації

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Черкаської області з позовом звернувся заступник керівника Черкаської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Черкаської обласної державної адміністрації до Леськівської сільської ради про:

усунення перешкоди Черкаській обласній державній адміністрації у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою водного фонду шляхом повернення Леськівською сільською радою на користь Черкаської обласної державної адміністрації земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:0157 площею 1127,8341 га, що належить до категорії земель водного фонду, вид використання для рибогосподарських потреб, розташовану в адміністративних межах Леськівської сільської ради Черкаського району Черкаської області (реєстраційний номер 249);

усунення перешкоди Черкаській обласній державній адміністрації у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою водного фонду шляхом повернення Леськівською сільською радою на користь Черкаської обласної державної адміністрації земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:0156 площею 1 га, що належить до категорії земель водного фонду, вид використання для рибогосподарських потреб, розташовану в адміністративних межах Леськівської сільської ради Черкаського району Черкаської області (реєстраційний номер 249);

усунення перешкоди Черкаській обласній державній адміністрації у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою водного фонду шляхом скасування державної реєстрації права комунальної власності Леськівської сільської ради земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:0157 площею 1127,8341 га (номер відомостей про речове право 62418865);

усунення перешкоди Черкаській обласній державній адміністрації у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою водного фонду шляхом скасування державної реєстрації права комунальної власності Леськівської сільської ради земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:0156 площею 1 га (номер відомостей про речове право 56587616).

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 23 лютого 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 10 год. 00 хв. 23 березня 2026 року.

Залучено Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях та державне підприємство «Айфіш» до участі у справі як третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.

До участі у справі також залучено третю особу без самостійних вимог на стороні відповідача приватне підприємство «Інститут з питань іхтіології».

Прокурор також подав заяву про забезпечення позову, у якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на земельні ділянки кадастровими номерами :01:001:0157 площею 1127,8341 га та :01:001:0156 площею 1 га, що належать до категорії земель водного фонду, вид використання - для рибогосподарських потреб, розташовані в адміністративних межах Леськівської сільської ради Черкаського району Черкаської області (реєстраційні номери 249 та 249 відповідно);

- заборони Леськівській сільській раді та іншим особам вчиняти дії щодо поділу, об`єднання, зміни координат поворотних точок, меж, мір ліній по периметру, передачі у користування земельних ділянок за кадастровими номерами :01:001:0157 площею 1127,8341 га та :01:001:0156 площею 1 га, що належать до категорії земель водного фонду, вид використання - для рибогосподарських потреб, розташовані в адміністративних межах Леськівської сільської ради Черкаського району Черкаської області (реєстраційні номери 249 та 249 відповідно).

Судом враховано, що відповідно до ч. 1 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

В обґрунтування поданої заяви прокурор зазначає, що на цей час у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на спірну земельну ділянку зареєстровано за відповідачем. Останній за відсутності заходів забезпечення позову має можливість її поділу, об`єднання, передачі у користування, тощо.

Тому вбачається достатньо обґрунтованим припущення про вірогідність вчинення Леськівською сільською радою зазначених дій із спірною земельною ділянкою, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить ефективний захист та поновлення порушених прав держави, і буде знівельоване значення судового рішення у випадку задоволення даного позову та зумовить необхідність подальшого звернення до суду з метою повернення майна.

Розглянувши заяву заступника керівника Черкаської обласної прокуратури, судом враховано наступне:

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з статтею 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

В свою чергу, заходи забезпечення позову мають застосовуватись у виключних випадках за наявності об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Метою застосування заходів забезпечення позову майнового характеру є обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача, на момент пред`явлення позову може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення суду.

Заходи забезпечення немайнового характеру спрямовані на покладення на відповідача чи інших осіб обов`язку вчинити активні дії чи утриматись від їх вчинення, не пов`язаних з передачею грошових сум чи майна.

При цьому, в немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16 серпня 2018 року у справі №910/1040/18).

Судом враховано, що предметом позову по даній справі є повернення земельних ділянок за кадастровими номерами :01:001:0157 та :01:001:0156 у володіння та користування держави в особі Черкаської обласної державної адміністрації та скасування державної реєстрації права комунальної власності Леськівської сільської ради на неї.

Отже, прокурором одночасно заявлено майнові та немайнові позовні вимоги.

В такому випадку судом досліджується така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а також застосовується та досліджується інша підстава вжиття заходів забезпечення позову, а саме: достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод особа має право саме на ефективний спосіб захисту прав і це означає, що вона має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними (рішення Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» (Doran v. Ireland)).

Ефективність означає як попередження стверджуваного порушення чи його продовження, так і надання відповідного відшкодування за будь-яке порушення, яке вже відбулося (рішення ЄСПЛ від 26 жовтня 2000 року у справі «Кудла проти Польщі» (Kudla v. Poland)).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 05 квітня 2005 року у справі «Афанасьєв проти України» зазначено, що засіб захисту, що вимагається, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Таким чином, виходячи зі змісту статей 15, 16 ЦК, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб`єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством - ефективність); відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Вирішуючи питання, чи підлягає захисту порушене право, суд має дати оцінку чи не спричинить задоволення позову порушення прав інших осіб, та чи не завдасть їм шкоди (частина третя статті 16, частини друга, третя статті 13 ЦК).

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову судом не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Судом враховано, що обрання належного, відповідного предмету спору, заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу до забезпечення позову з заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору та як наслідок ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу (аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 21 серпня 2020 року у справі № 904/2357/20).

Також судом враховано висновки Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладені у постанові від 03 березня 2023 року у справі №905/448/22, згідно яких можливість відповідача в будь-який момент відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача.

На момент розгляду заяви прокурора, до спірних земельних ділянок обтяжень не застосовано.

Отже, враховуючи висновки Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладені у постанові від 03 березня 2023 року у справі №905/448/22, суд вважає заяву прокурора цілком обґрунтованою, оскільки на даний час відповідач має можливість розпоряджатися спірною земельною ділянкою на власний розсуд в будь-який час, зокрема шляхом передачі їх в користування третім особам на умовах оренди, вчинити дії щодо її поділу або об`єднання з іншою землею, що в свою чергу, може значно ускладнити, а то і взагалі унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Негативні наслідки для держави у разі невжиття заходів забезпечення позову і необхідності у додатковому судовому захисті (звернення з новим позовом для приведення земельних ділянок у попередній стан) у разі задоволення позову є також очевидними.

Отже, вжиття судом заходів забезпечення позову дасть змогу досягти збалансованості інтересів сторін та, як наслідок, забезпечить ефективний судовий захист прав власника землі без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших осіб.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 140, 234 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву заступника керівника Черкаської обласної прокуратури про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити повністю.

2. Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки за кадастровими номерами :01:001:0157 площею 1127,8341 га та :01:001:0156 площею 1 га, що належать до категорії земель водного фонду, вид використання - для рибогосподарських потреб, розташовані в адміністративних межах Леськівської сільської ради Черкаського району Черкаської області (реєстраційні номери 249 та 249 відповідно).

3. Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Леськівській сільській раді та іншим особам вчиняти дії щодо поділу, об`єднання, зміни координат поворотних точок, меж, мір ліній по периметру, передачі у користування земельної ділянки за кадастровими номерами :01:001:0157 площею 1127,8341 га та :01:001:0156 площею 1 га, що належать до категорії земель водного фонду, вид використання - для рибогосподарських потреб, розташовану в адміністративних межах Леськівської сільської ради Черкаського району Черкаської області (реєстраційні номери 249 та 249 відповідно).

4. В порядку ч. 2 ст. 144 ГПК України надіслати примірник ухвали учасникам справи.

Ухвала може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки визначені ст.ст. 255-257 ГПК України.

Ухвала відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчим документом.

Ухвала набрала законної сили: 23 лютого 2026 року.

Дата видачі ухвали: 23 лютого 2026 року.

Строк пред`явлення ухвали до виконання по 24 лютого 2028 року.

Суддя А.В.Васянович