ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2026 р. Справа№ 911/1512/13

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Гаврилюка О.М.

Майданевича А.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи Товариства з обмеженою відповідальністю "НІКО-ТАЙС"

на ухвалу Господарського суду Київської області від 24.10.2025

у справі №911/1512/13 (суддя - Заєць Д.Г.)

за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "НІКО-ТАЙС" б/н від 17.10.2025 року (вх. №7546 від 20.10.2025) на дії державного виконавця у справі №911/1512/13

у позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Високі аграрні технології"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Обмачівські зорі"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрлізинг"

про стягнення 303 054,79 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Господарського суду Київської області від 24.10.2025 у справі №911/1512/13 повернуто скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НІКО-ТАЙС" б/н від 17.10.2025 року (вх. №7546 від 20.10.2025) на дії державного виконавця у справі №911/1512/13 без розгляду.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "НІКО-ТАЙС" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд відкрити апеляційне провадження по справі №911/1512/13 за апеляційною скаргою ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" на ухвалу Господарського суду Київської області від 24 жовтня 2025 року по справі №911/1512/13. Задовольнити апеляційну скаргу ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" на ухвалу Господарського суду Київської області від 24 жовтня 2025 року по справі №911/1512/13. Ухвалу Господарського суду Київської області від 24 жовтня 2025 року по справі №911/1512/13 скасувати. Справу №911/1512/13 за скаргою ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС"" на дії державного виконавця Першого ВДВС у місті Чернівці Західного МРУ Міністерства юстиції Олексюка Олександра Івановича у виконавчому провадженні №72198927 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області по справі №911/1512/13 від 05 лютого 2018 року та у виконавчому провадженні №72198858 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області по справі №911/1512/13 від 05 січня 2018 року направити до Господарського суду Київської області для розгляду по суті.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених в ухвалі місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом в порушення вимог статті 238 ГПК України, приймаючи Ухвалу Господарського суду Київської області від 24 жовтня 2025 року по справі №911/1512/13, поза увагою та без належного правового дослідження та оцінки залишено подані та існуючі докази по даній справі, котрі визначають та підтверджують належність оформлення та визначення всіх необхідних відомостей згідно статті 340 ГПК України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.10.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Ткаченка Б.О., суддів: Гаврилюка О.М., Коротун О.М.

У зв`язку з перебуванням судді Коротун О.М., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відпустці, здійснити процесуальні дії у визначеному складі суду неможливо.

Згідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.10.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НІКО-ТАЙС" на ухвалу Господарського суду Київської області від 24.10.2025 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Ткаченка Б.О., суддів: Гаврилюка О.М., Майданевича А.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.11.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "НІКО-ТАЙС" на ухвалу Господарського суду Київської області від 24.10.2025 у справі №911/1512/13. Розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання). Витребувано невідкладно матеріали оскарження №911/1512/13 з суду першої інстанції.

21.01.2026 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи.

Справа була розглянута в розумний строк (в розумінні ст. 6 Конвенції) з незалежних від суду причин: враховуючи дію воєнного стану в Україні та надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції лише 21.01.2026.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Господарський суд Київської області 07.12.2017 рішенням у справі №911/1512/13 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Високі аграрні технології» задоволено частково та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Обмачівські Зорі» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Високі аграрні технології» 3 333,33 грн витрат на послуги адвоката та 1515, 27 грн судового збору.

05.01.2018 року на примусове виконання рішення Господарського суду Київської області від 07.12.2017 року видано наказ.

Додатковим рішенням Господарського суду Київської області у справі № 911/1512/13 від 10.01.2018 року стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Обмачівські Зорі» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Високі аграрні технології» 100684,93 грн. пені.

05.02.2018 року на примусове виконання додаткового рішення Господарського суду Київської області від 10.01.2018 року видано наказ.

Господарський суд Київської області ухвалою від 26.11.2020 замінив сторону виконавчого провадження (стягувача) в справі №911/1512/13 - Товариство з обмеженою відповідальністю «Високі аграрні технології» його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС».

20.10.2025 через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла скарга від Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» на дії державного виконавця Першого ВДВС у місті Чернівці Західного МРУ Міністерства юстиції Олексюка Олександра Івановича у виконавчому провадженні №72198927 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області по справі №911/1512/13 від 05 лютого 2018 року та у виконавчому провадженні №72198858 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області по справі №911/1512/13 від 05 січня 2018 року.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, судом першої інстанції вказано, що подана скарга, в порушення вимог п. 3 ч. 3 ст. 340 ГПК України, не містить повного найменування та місцязнаходження всіх учасників справи №911/1512/13.

Також судом першої інстанції вказано, що подана скарга, в порушення вимог п. 7 ч. 3 ст. 340 ГПК України, не містить дату, коли особа, яка подає скаргу, дізналася про порушення її прав внаслідок ухвалення оскаржуваних рішень, вчинення дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби.

Межі, мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення апеляційної, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 339-1 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Скарга подається стороною виконавчого провадження до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Скарга подається в письмовій формі і підписується стороною виконавчого провадження, її представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи (ч. ч. 1, 2 ст. 340 ГПК України).

Як зазначалось колегією суддів вище, що суд першої інстанції повернув вищевказану скаргу, у звязку із двома , на думку суду першої інстанції, недоліками:

- подана скарга, в порушення вимог п. 3 ч. 3 ст. 340 ГПК України, не містить повного найменування та місцязнаходження всіх учасників справи №911/1512/13;

- подана скарга, в порушення вимог п. 7 ч. 3 ст. 340 ГПК України, не містить дату, коли особа, яка подає скаргу, дізналася про порушення її прав внаслідок ухвалення оскаржуваних рішень, вчинення дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби.

Щодо незазначення скаржником повного найменування та місцязнаходження всіх учасників справи №911/1512/13, колегія суддів зазначає таке.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що судом першої інстанції поза увагою залишено той факт, що станом на 17.10.2025 офіційно Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРЛІЗИНГ» (адреса: 08131, Київська область, Києво-Святошинський район, село Софіївська Борщагівка, вулиця Толстого, будинок 1а; ) є припиненим з 30.10.2020, та відповідно ТОВ «УКРЛІЗИНГ» не може бути стороною/учасником в межах даної справи, та не мати відповідного процесуального статусу у зв`язку із її припиненням та відсутністю правонаступництва.

Відтак, на переконання колегії суддів, у даному випадку відсутня потреба як в зазначенні найменування особи, діяльність котрої є припиненою майже як п`ять років, так і доказів направлення на її адресу примірника скарги із додатками до неї.

Припинення діяльності Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРЛІЗИНГ» (адреса: 08131, Київська область, Києво-Святошинський район, село Софіївська Борщагівка, вулиця Толстого, будинок 1а; ) ще 30.10.2020 було враховано Господарським судом Київської області в іншому складі суду, під час подання апелянтом різного роду процесуальних документів в період із листопада 2020 року по січень 2023 року.

Таким чином, висновки суду першої інстанції є передчасними.

Також колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не обгрунтовано, яким чином не зазначення припиненого з 30.10.2020 Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРЛІЗИНГ» (адреса: 08131, Київська область, Києво-Святошинський район, село Софіївська Борщагівка, вулиця Толстого, будинок 1а; ) може вплинути на розгляд поданої скарги.

Щодо того, що подана скарга, в порушення вимог п. 7 ч. 3 ст. 340 ГПК України, не містить дату, коли особа, яка подає скаргу, дізналася про порушення її прав внаслідок ухвалення оскаржуваних рішень, вчинення дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, колегія суддів звертає увагу на таке.

Матеріалами даної справи підтверджено, що 17.10.2025 подано скаргу ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС»» на дії державного виконавця Першого ВДВС у місті Чернівці Західного МРУ Міністерства юстиції Олексюка Олександра Івановича у виконавчому провадженні №72198927 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області по справі №911/1512/13 від 05 лютого 2018 року та у виконавчому провадженні №72198858 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області по справі №911/1512/13 від 05 січня 2018 року.

Згідно матеріалів даної справи та змісту скарги, вбачається, що предметом скарги є дії державного виконавця Першого ВДВС у місті Чернівці Західного МРУ Міністерства юстиції Олексюка Олександра Івановича у виконавчому провадженні №72198927 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області по справі №911/1512/13 від 05 лютого 2018 року та у виконавчому провадженні №72198858 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області по справі №911/1512/13 від 05 січня 2018 року, котрі виразились у винесені Постанов від 13 жовтня 2025 року про повернення наказу Господарського суду Київської області по справі №911/1512/13 від 05 лютого 2018 року та наказу Господарського суду Київської області по справі №911/1512/13 від 05 січня 2018 року стягувачеві на підставі пункту 7 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження".

По тексту скарги, сутність котрої не було досліджено судом першої інстанції вбачається, що скаржник про існування неправомірних дій дізнався із офіційних даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень.

Доводи скаржника щодо того, що вищевикладене підтверджується відповідною довідкою, отриманою із даної системи, станом на 15 жовтня 2025 року, та котра була додана до скарги, колегією суддів не вбачається за можливе перевірити при апеляційному перегляді оскаржуваної ухвали, оскільки матеріали справи містять роздрукований екземпляр скарги без роздрукованих додатків до неї.

Проте, із вмотивованості доводів скарги, вбачається, що оскаржується дія від 13 жовтня 2025 року та на рахунок котрих було подано скаргу 17 жовтня 2025 року.

На переконання колегії суддів, положення пункту 7 частини 3 статті 340 ГПК України направлене на визначення та встановлення питання щодо пропущення строку на подання скарги даного роду та із врахуванням певних підстав.

Втім, як підтверджено, скаржником не було пропущено жодні процесуальні строки під час подання 17.10.2025 скарги ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС»» на дії державного виконавця Першого ВДВС у місті Чернівці Західного МРУ Міністерства юстиції Олексюка Олександра Івановича у виконавчому провадженні №72198927 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області по справі №911/1512/13 від 05 лютого 2018 року та у виконавчому провадженні №72198858 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області по справі №911/1512/13 від 05 січня 2018 року.

У контексті вищевикладеного колегія суддів звертає увагу, що доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Господарський суд Київської області власними діями фактично вдався до такого явища, як «правовий пуризм».

Загальноприйнято розуміти пуризм як надмірне прагнення до чистоти, переваги форми над змістом.

Слід відмітити, що поняття «правового пуризму» було введено в правовий обіг Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у рішенні у справі «Сутяжник проти росії» від 23.07.2009 (№ 8269/02) ЄСПЛ зробив висновок про те, що «правовий пуризм» на відміну від обставин «істотного та непереборного характеру» завжди призводить до порушення принципу правової визначеності; «правовий пуризм» - невідступне слідування вимогам процесуального закону при вирішенні питання щодо застосування чи скасування таких, що набрали законної сили, судових рішень без врахування того, чи призведе це у подальшому до реального, а не формального усунення допущених судових помилок; надмірно формальне, бюрократичне застосування правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення, безвідносне врахування їх доцільності, виходячи з обставин конкретної справи й необхідності забезпечення ефективного захисту прав, свобод та інтересів; «правовий пуризм» може носити як добровільний характер й проявлятися в діяльності окремих посадових осіб, так і бути вимушеним через санкціонування державою, яка обмежує реалізацію дискреційних повноважень суб`єктів правозастосування, не допускаючи відступ від правових приписів.

Виходячи з наведеного, не применшуючи значення необхідності дотримання процесуальних норм, їх порушення повинно бути підставою для скасування рішення лише за умови, якщо останнє за своєю суттю є необґрунтованим та/або незаконним й підлягало би скасуванню чи зміні навіть за відсутності вказаної підстави.

Аналогічні висновки викладені в Постанові Верховного Суду від 29 жовтня 2018 року у справі №826/14749/16.

Так, виходячи із матеріалів даної справи, колегія суддів дійшла висновку, що Господарський суд Київської області в ухвалі від 24.10.2025 по справі №911/1512/13, безпідставно вдався до застосування «правового пуризму», надмірної процесуальної формальності, не здійснивши при цьому застосування приписів норм ГПК, котрі зокрема містяться в статтях 74-77, 86 ГПК України та приписів статті 340 ГПК України.

Судом першої інстанції не зазначено, яким чином те, що подана скарга, не містить дату, коли особа, яка подає скаргу, дізналася про порушення її прав внаслідок ухвалення оскаржуваних рішень, вчинення дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, впливає на той факт, що скаргу подано на дії виконавчої служби через чотири дні від винесення Постанов від 13 жовтня 2025 року про повернення наказу Господарського суду Київської області по справі №911/1512/13 від 05 лютого 2018 року та наказу Господарського суду Київської області по справі №911/1512/13 від 05 січня 2018 року стягувачеві на підставі пункту 7 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження".

Тобто, поза «розумним сумнівом» скаржником не пропущеного жодного процесуального строку із подання такої скарги.

Верховний Суд у Постанові від 12 серпня 2021 року у справі №5019/960/11 зазначив, що під правовим пуризмом у практиці ЄСПЛ розуміється невідступне слідування вимогам процесуального закону при вирішенні питання щодо застосування чи скасування таких, що набрали законної сили, судових рішень без врахування того, чи призведе це у подальшому до реального, а не формального усунення допущених судових помилок; надмірно формальне, бюрократичне застосування правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення, безвідносне врахування їх доцільності, виходячи з обставин конкретної справи й необхідності забезпечення ефективного захисту прав, свобод та інтересів в цивільному або іншому судочинстві, що призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд (рішення ЄСПЛ у справі «Салов проти України2).

Формалізм у процесі є позитивним й необхідним явищем, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу, проте надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду, не сприяє правовій визначеності, належному здійсненню правосуддя та є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ «Перед де Рада Каваніллес проти Іспанії», «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії»).

Згідно з практикою ЄСПЛ при застосуванні процедурних правил варто уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом, та порушення принципу правової визначеності (рішення ЄСПЛ у справі «Волчлі проти Франції2, ТОВ «Фріда» проти України»).

Зважаючи на вищевикладене в сукупності, колегія суддів дійшла висновку про скасування оскаржуваної ухвали.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною 3 статті 271 ГПК України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Відповідно до статті 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що доводи, викладені скаржником в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в апеляційному порядку, оскаржувану ухвалу суду першої інстанції прийнято з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим на підставі статті 280 Господарського процесуального кодексу України оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для розгляду.

Розподіл судових витрат

У зв`язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського суду, розподіл сум судового збору здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 277, 280, 281, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НІКО-ТАЙС" на ухвалу Господарського суду Київської області від 24.10.2025 у справі №911/1512/13 - задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 24.10.2025 у справі №911/1512/13 - скасувати.

3. Матеріали справи №911/1512/13 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтями 287 та 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді О.М. Гаврилюк

А.Г. Майданевич