ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"15" січня 2026 р. м. Черкаси справа № 925/1398/22

Вх.суду №16053/25 від 31.10.2025

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Хабазні Ю.А., із секретарем судового засідання Руденко К.О.,

у судове засідання не з`явились: ліквідатор банкрута, представники від Державної податкової служби України у особі її філії, Головного управління ДПС у Черкаській області, ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси у приміщенні суду заяву від 30.10.2025 №02-36/1963,

позивача, боржника у особі ліквідатора банкрута,

про зобов`язання колишнього керівника боржника ОСОБА_1 передати документи та інше майно банкрута його ліквідатору

у справі за заявою

ініціюючого кредитора, Державної податкової служби України у особі її філії, Головного управління ДПС у Черкаській області,

до боржника, Товариства з обмеженою відповідальністю "Старкос",

про банкрутство юридичної особи

УСТАНОВИВ:

1. Боржником у особі ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Звєздічева М.О., у межах справи про банкрутство подано заяву від 30.10.2025 №02-36/1963 з вимогами: зобов`язати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) (Боржник) передати/надати ліквідатору Товариства з обмеженою відповідальністю "Старкос", арбітражному керуючому Звєздічеву Максиму Олександровичу (свідоцтво №1406 від 17.07.2013, адреса офісу: 18030, м.Черкаси, вул.Чигиринська,13, поштова адреса: 18030, м.Черкаси, а/с 2993, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) (Стягувач) всю бухгалтерську та іншу документацію, печатки і штампи, матеріальні та інші цінності ТОВ "Старкос"; видати виконавчий документ для примусового виконання ухвали суду, з дотриманням вимог ст.4 Закону України "Про виконавче провадження".

2. Заявник у заяві від 30.10.2025 №02-36/1963 на обґрунтування заявлених вимог пояснив,

що п.4 резолютивної частини прийнятої у цій справі постанови припинено повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, а також повноваження власника (власників) майна банкрута; зобов`язано посадових осіб банкрута протягом п`ятнадцяти днів з дня призначення ліквідатора передати бухгалтерську та іншу документацію банкрута, печатки і штампи, матеріальні та інші цінності банкрута ліквідатору;

що ч.2 ст.59, ст.61 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що протягом 15 днів з дня призначення ліквідатора відповідні посадові особи банкрута зобов`язані передати бухгалтерську та іншу документацію, печатки і штампи, матеріальні та інші цінності банкрута ліквідатору; ліквідатор з дня свого призначення, зокрема, виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута;

що посадові особи ТОВ "Старкос" зобов`язані були у період з 18.05.2023 по 02.06.2023 передати ліквідатору бухгалтерську та іншу документацію, печатки, штампи, матеріальні та інші цінності банкрута;

що згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у період з 18.03.2019 по 26.06.2020 повноваження керівника ТОВ "Старкос" виконував ОСОБА_1 , якого у подальшому змінив Сараоджі Аміт;

що 01.06.2023 та повторно 30.01.2024 на адресу місцезнаходження банкрута та його керівника ОСОБА_2 , ліквідатором було направлено вимогу про передання бухгалтерської та іншої документації, основних засобів та товарно-матеріальних цінностей банкрута;

що вбудь-якої відповіді на вимогу ліквідатор банкрута не отримав;

що згідно з інформацією Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 04.05.2025 відомості про перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України у період з 08.11.2017 по 01.05.2025 громадянином Індії ОСОБА_2 відсутні;

що з листа Державної податкової служби України від 10.12.2024 ліквідатору банкрута стало відомо про те, що фізичну особу-платника податків ОСОБА_3 зареєстровано у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків 24.02.2021, представником якого є ОСОБА_4 , яка діяла на підставі довіреності від 21.01.2020, виданої Сполученим Королівством Великої Британії та Північної Ірландії;

що 18.08.2025 ліквідатор банкрута звернувся до суду із заявою про зобов`язання представника керівника боржника Сараоджі Аміта Жеболенко Г.М., передати бухгалтерську та іншу документацію, печатки і штампи, матеріальні на інші цінності банкрута його ліквідатору;

що з наданих ОСОБА_4 пояснень вбачається, що документи, печатки, штампи та інші товарно-матеріальні цінності їй не передавалися, що Сараоджі Аміт взагалі не перебував на території України, отже бухгалтерська та інша документація, печатки, штампи, матеріальні та інші цінності банкрута попереднім керівником ТОВ "Старкос" ОСОБА_1 йому не передавались.

3. Учасники провадження у справі про банкрутство боржника були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, однак участі своїх повноважних представників у судовому засіданні не забезпечили, про причини неявки до суду не повідомили.

Ухвала суду від 11.11.2025 про призначення справи до розгляду, направлена на адресу ОСОБА_1 , повернута поштою з відміткою: "адресат відсутній". Ухвала були направлена за адресою місця проживання (перебування) вказаної особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, оскільки ця особа не повідомила суду іншої адреси. Зокрема, вказана адреса міститься у довідці Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області від 24.11.2025 №20-16/2-5331 про реєстрацію місця проживання чи перебування особи.

Оголошення про виклик ОСОБА_1 у судове засідання були розміщені на офіційному веб-сайті судової влади України 12.11.2025.

Згідно із статтями 3, 4 і 5 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні": декларування та реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється з метою ведення офіційного листування та здійснення інших комунікацій з особою; особа одночасно може мати лише одне задеклароване або одне зареєстроване місце проживання (перебування); громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, який на законних підставах постійно або тимчасово проживає на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати або зареєструвати його. Відповідно до п.4 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 №265, особа може задекларувати/ зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Відповідно до ст.27 ГПК України для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцем проживання фізичної особи, яка не є підприємцем, визнається зареєстроване у встановленому законом порядку місце її проживання або перебування.

Відповідно до ч.4 ст.122 ГПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Відповідно до ч.7 ст.120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи; у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до п.5 ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки (…) про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відмітку пошти "адресат відсутній" суд оцінює як "відсутність особи за адресою", оскільки така особа була відсутня у момент доставки їй поштового повідомлення особисто листоношею та оскільки надалі (протягом установленого законом 5-ти денного строку його зберігання у поштовому відділенні) така особа не отримала поштове відправлення суду з власної волі.

Верховний Суд у постанові від 30.06.2022 у справі №925/367/20(925/106/21 (п.35, 36) звертає увагу на те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення сторони належним. При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 20.07.2021 у справі № 916/1178/20, де зазначено, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17(П/9901/87/18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б, від 21.01.2021 у справі № 910/16249/19 та від 19.05.2021 у справі № 910/16033/20).

Отже ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, однак участі повноважного представника у судове засідання не забезпечила, про причини його неявки до суду не повідомила.

Відповідно до ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, у зв`язку з чим суд розглянув справу за наявними в ній матеріалами без участі учасників справи, які не з`явились.

4. При вирішенні поданої на розгляд заяви судом застосовуються положення Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідно до ст.233 ГПК України у судовому засіданні приєднано до матеріалів справи вступну та резолютивну частини судового рішення.

5. Дослідивши наявні у справі докази суд установив наступні обставини.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (витяги станом на 24.06.2020, на 12.01.2026 керівником боржника у період з 18.03.2019 до 27.06.2020 був ОСОБА_1 .

26.01.2023 ухвалою суду відкрито провадження у справі про банкрутство боржника.

18.05.2023 постановою суду боржника визнано банкрутом, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Звєздічева М.О. та, серед іншого, зобов`язано ліквідатора банкрута вжити заходів до виявлення і прийняття до свого відання документів та майна банкрута; припинено повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, а також повноваження власника (власників) майна банкрута; зобов`язано посадових осіб банкрута протягом п`ятнадцяти днів з дня призначення ліквідатора, передати бухгалтерську та іншу документацію банкрута, печатки і штампи, матеріальні та інші цінності банкрута ліквідатору.

08.11.2024 та повторно 05.02.2024 ліквідатор банкрута звернувся до колишнього керівника боржника ОСОБА_1 з вимогами від 07.11.2023 №02-36/1309, від 30.01.2024 №02-36/1424 передати йому бухгалтерську та іншу документацію, печатки, штампи, матеріальні та інші цінності банкрута, будь-якої відповіді на які отримав.

6. При вирішенні спору судом застосовано наступні норми законодавства.

Відповідно до Господарського процесуального кодексу України:

ч.6 ст.12. Господарські суди розглядають справи про банкрутство (неплатоспроможність) у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Кодексом України з процедур банкрутства;

ч.1 ст.73. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до Кодексу України з процедур банкрутства:

п.5 ч.1 ст.12. Арбітражний керуючий користується усіма правами (...) ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право звертатися із запитами арбітражного керуючого, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, у тому числі банків, небанківських надавачів платіжних послуг, емітентів електронних грошей, депозитарних установ та інших професійних учасників ринків капіталу, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб;

ч.2 ст.59. Протягом 15 днів з дня призначення ліквідатора відповідні посадові особи банкрута зобов`язані передати бухгалтерську та іншу документацію, печатки і штампи, матеріальні та інші цінності банкрута ліквідатору. У разі ухилення від виконання зазначених обов`язків відповідні посадові особи банкрута несуть зобов`язання щодо відшкодування збитків, завданих таким ухиленням (…);

ч.1 ст.61. Ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження: (…) виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; (…) вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб;

ч.1 ст.67. Ліквідатор забезпечує належне оформлення, упорядкування та зберігання всіх, у тому числі фінансово-господарських, документів банкрута протягом ліквідаційної процедури.

Відповідно до ч.2, 3 і 6 ст.8, ст.10 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні":

питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів;

відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством, або власник відповідно до законодавства та установчих документів;

керівник підприємства зобов`язаний створити необхідні умови для правильного ведення бухгалтерського обліку, забезпечити неухильне виконання всіма підрозділами, службами та працівниками, причетними до бухгалтерського обліку, правомірних вимог бухгалтера щодо дотримання порядку оформлення та подання до обліку первинних документів;

для забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства зобов`язані проводити інвентаризацію активів і зобов`язань, під час якої перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан і оцінка;

об`єкти і періодичність проведення інвентаризації визначаються власником (керівником) підприємства, крім випадків, коли її проведення є обов`язковим згідно з законодавством.

Відповідно до п.24 мотивувальної частини постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.08.2019 у справі №01/10/5026/779/2011 бухгалтерська та фінансово-господарська документація, яка пов`язана з господарською діяльністю боржника є його майном.

Згідно з п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

7. Аналізуючи установлені обставини справи та норми чинного законодавства суд прийшов до таких висновків.

7.1. Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у період з 18.03.2019 по 26.06.2020 керівником боржника був ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 відповідно до закону зобов`язаний володіти документами та майном боржника, які витребовуються від нього ліквідатором банкрута.

З часу призначення ліквідатора банкрута у посадових осіб боржника, а саме у керівника ОСОБА_1 (як посадової особи ТОВ "Старкос") в силу закону виник обов`язок передати документи фінансово-господарської діяльності банкрута його ліквідатору.

ОСОБА_1 як керівник підприємства створював первинні бухгалтерські документи фінансово-господарської діяльності, на підставі яких складав подані органам статистики баланси, та на підставі закону володіє документами боржника, які витребовуються від нього ліквідатором банкрута, оскільки будь-яких доказів перебування цих документів у інших осіб або доказів знищення їх в установленому законом порядку суду не надано.

08.11.2023 та 05.02.2024 ліквідатор банкрута звертався до колишнього керівника боржника ОСОБА_1 з вимогами від 07.11.2023 №02-36/1309 та від 30.01.2024 №02-36/1424 про передачу бухгалтерської та іншої документації, матеріальних та інших цінностей банкрута, однак документи та матеріальні цінності до цього часу ліквідатору банкрута не передано.

ОСОБА_1 не виконав вимогу ч.2 ст.59 Кодексу України з процедур банкрутства, як і не усунув допущене порушення на вимогу ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Звєздічева М.О.

Невиконання покладеного законом обов`язку щодо передачі майна та документів з моменту визнання боржника банкрутом є правовою підставою для задоволення заяви ліквідатора банкрута і зобов`язання ОСОБА_1 виконати цей обов`язок у примусовому порядку.

Відсутність документів позбавляє ліквідатора банкрута можливості встановити фактичні показники фінансово-господарської діяльності, повний перелік майна, яке належало банкруту, дебіторів, кредиторів, виявити майно боржника та сформувати ліквідаційну масу.

За таких обставин, заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.234, 235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву боржника у особі ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Звєздічева М.О., від 30.10.2025 №02-36/1963 задовольнити повністю.

Зобов`язати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) передати/надати Товариству з обмеженою відповідальністю "Старкос" (18000, м.Черкаси, пров.Січовий, буд.17, ідентифікаційний код 36643757) у особі чинного на час постановлення цього судового рішення ліквідатора, арбітражного керуючого Звєздічева Максима Олександровича (адреса офісу: 18030, м.Черкаси, вул.Чигиринська,13, поштова адреса: 18030, м.Черкаси, а/с 2993, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) усю бухгалтерську та іншу документацію, печатки і штампи, матеріальні та інші цінності ТОВ "Старкос".

Ухвала суду набрала законної сили 25.02.2026. Ухвала суду може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду в порядку та у строки, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено і підписано 25.02.2026.

Строк пред`явлення ухвали до виконання відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" три роки.

Направити цю ухвалу ліквідатору банкрута, членам комітету кредиторів (1), Пашкову І.В.

С у д д я Хабазня

Юрій Андрійович

Я-4