ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
23 лютого 2026 року Справа № 903/820/25
Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуюча суддя Коломис В.В., суддя Крейбух О.Г. , суддя Тимошенко О.М.
розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Бізарт" про ухвалення додаткового рішення у справі №903/820/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Бізарт"
до Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства ім.Івана Франка
про стягнення 494 666, 96 грн
Рішенням Господарського суду Волинської області від 26.11.2025 у справі №903/820/25 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Бізарт" до Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства ім. Івана Франка про стягнення 494 666, 96 грн задоволено.

Присуджено до стягнення з Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства імені Івана Франка на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Бізарт" заборгованість в сумі 494 666,96 грн в т.ч.: сума основного боргу - 448 822,00 грн, пені - 33 163,64 грн, інфляційних збитків - 9 471,94 грн, 3 % річних - 3 209,38 грн та 2692,91 грн - судовий збір.

Повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Бізарт" із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 2692,91 грн у зв`язку з визнанням позову відповідачем, що сплачений у розмірі 5936 грн згідно платіжної інструкції № 556 від 07.08.2025.

Додатковим рішенням Господарського суду Волинської області від 08.12.2025 у справі №903/820/25 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Бізарт" про ухвалення додаткового рішення за вх.№01-87/5559/25 від 01.12.2025 задоволено частково. Присуджено до стягнення із Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства імені Івана Франка на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Бізарт" 50 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, Приватно-орендне сільськогосподарське підприємство ім.Івана Франка звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду в частині стягнення 2692,91 грн витрат по сплаті судового збору та прийняти в цій частині нове судове рішення про покладення витрат на оплату судового збору в розмірі 2692,91 грн на ТОВ "Торговий Дім "Бізарт".

Також не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції додатковим рішенням, Приватно-орендне сільськогосподарське підприємство ім. Івана Франка звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення місцевого господарського суду та прийняти нове судове рішення, яким розмір витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції на користь ТОВ "Торговий Дім "Бізарт" зменшити до 5000 грн.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.02.2026 апеляційні скарги Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства ім. Івана Франка на рішення Господарського суду Волинської області від 26.11.2025 та на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 08.12.2025 у справі №903/820/25 залишено без задоволення.

Рішення Господарського суду Волинської області від 26.11.2025 у справі №903/820/25 в частині розподілу судового збору скасовано.

Пункт 2 резолютивної частини рішення викладено в наступній редакції:

"Стягнути з Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства імені Івана Франка (45726, Волинська обл., Горохівський р-н., с. Губин Перший, вул.. Луцька, 43 А ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Бізарт" (51253, Дніпропетровська обл., Новомосковський р-н., с. Івано-Михайлівка, вул. Присамарська, буд. 8, ) заборгованість в сумі 494 666,96 грн в т.ч.: сума основного боргу - 448 822,00 грн, пені - 33 163,64 грн, інфляційних збитків - 9 471,94 грн, 3 % річних - 3 209,38 грн та 5936,00 грн - судовий збір."

Пункт 3 резолютивної частини рішення виключити.

Додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 08.12.2025 року у справі №903/820/25 залишено без змін.

16.02.2026 до Північно-західного апеляційного господарського суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІКС надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Бізарт" про ухвалення додаткового рішення у справі № 903/820/25, в якій просить стягнути з Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства ім.Івана Франка на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Бізарт" суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, серед іншого, судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.02.2026 прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Бізарт" про ухвалення додаткового рішення у справі №903/820/25. Запропоновано Приватно-орендному сільськогосподарському підприємству ім. Івана Франка за наявності надати суду свої заперечення на заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Бізарт" про ухвалення додаткового рішення у справі №903/820/25.

18.02.2026 до Північно-західного апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшли заперечення на заяву ТОВ "Торговий Дім "Бізарт" про ухвалення додаткового рішення у справі №903/820/25, в яких останній просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції до 5 000,00 грн.

Розглянувши заяву ТОВ "Торговий Дім "Бізарт" про ухвалення додаткового рішення у справі №903/820/25, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для її часткового задоволення, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 ГПК України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Разом з тим, чинне процесуальне законодавство також визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до частини третьої статті 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За частиною першою статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до частин першої та другої статті 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України).

Водночас за змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).

У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20).

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим у частині п`ятій статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до пункту 4 частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України (у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до пункту 2 частини 5 статті 129 цього Кодексу (у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу).

Тобто критерії, визначені частиною 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини 4 статті 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені частиною 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Беручи до уваги те, що висновки "суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони" та "суд має право зменшити суму судових витрат, встановивши їх неспіврозмірність, незалежно від того, чи подавалося відповідачами відповідне клопотання" не є тотожними за своєю суттю, і фактично другий висновок відповідає викладеному в пункті 6.1 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, що "під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи", суд вважає, що висновки судів про часткову відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання відповідачів про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У такому разі, суди мають таке право відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України та висновків об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду про те, як саме повинна застосовуватися відповідна норма права.

Подібна правова позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду від 23.11.2021 у справі №908/3182/20, від 30.11.2020 у справі №922/2869/19.

Як вбачається, ТОВ "Торговий Дім "Бізарт" на підтвердження понесених витрат на послуги адвоката в суді апеляційної інстанції надало копії договору №01-08/02 про надання правової (правничої) допомоги від 01.08.2025, Додаткової угоди №01 від 05.01.2026 до договору, Детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом для надання правової допомоги в Північно-західному апеляційному господарському суді в судовій справі №903/820/25, Акту №02 наданих послуг до договору №01-08/02 про надання правової (правничої) допомоги від 01.08.2025, платіжної інструкції №70 від 27.01.2026.

Так, 01 серпня 2025 року між Адвокатським об`єднанням "Біднягін і партнери" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Бізарт" укладено договір №01-08/02, відповідно до п. 1.1 якого Адвокатське об`єднання зобов`язувалося надати клієнту визначену цим договором правову (правничу) допомогу з приводу захисту законних прав та інтересів клієнта при стягненні боргу з Приватноорендного сільськогосподарського підприємства імені Івана Франка () за договором поставки обладання №24/10/2024-МТКК від 24.10.2024 на користь клієнта, в судах всіх інстанцій та юрисдикцій включаючи подальший юридичний супровід в апеляційній та касаційній інстанціях, а ТОВ "Торговий Дім "Бізарт" зобов`язувалося сплатити винагороду Адвокатському об`єднанню.

Додатковою угодою №01 від 05.01.2026 до договору №01-08/02 про надання правової (правничої) допомоги від 01.08.2025, а саме п. 1 сторонами врегульовано, що Адвокатське об`єднання надає клієнту правову допомогу, захист законних прав і інтересів клієнта, представництво клієнта в апеляційній інстанції у судовій справі №903/820/25 під час перегляду судового рішення Господарського суду Волинської області від 26 листопада 2025 р., перегляду додаткового рішення Господарського суду Волинської області від 08 грудня 2025 р. у справі №903/820/25.

Відповідно до п. 2 Додаткової угоди, за надання правової допомоги, захисту законних прав та інтересів ТОВ "Торговий Дім "Бізарт" пов`язаних із представництвом прав та інтересів ТОВ "Торговий Дім "Бізарт" в апеляційній інстанції під час перегляду судового рішення Господарського суду Волинської області від 26 листопада 2025 р. по справі №903/820/25, розмір гонорару становить 20 000,00 грн - за супровід та представництво в суді апеляційній інстанції, а ТОВ "Торговий Дім "Бізарт" зобов`язаний виплатити Адвокатському об`єднанню гонорар (винагороду) та відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з виконанням Додаткової угоди №01 до договору №1-08/02 про надання правової (правничої) допомоги від 01.08.2025 згідно акту наданих послуг.

Відповідно до п. 2.1 договору №01-08/02 про надання правової (правничої) допомоги від 01.08.2025, визначено, що захист інтересів ТОВ "Торговий Дім "Бізарт" на всіх стадіях виконання цього договору буде здійснюватися працівниками Адвокатського об`єднання (адвокатами та юристами).

Відповідно до наказу №05/20 від 05.02.2020 Коляда В.В. прийнята на посаду адвоката до Адвокатського об`єднання "Біднягін і партнери".

На підставі договору №01-08/02 про надання правової (правничої) допомоги від 01.08.2025, адвокату Адвокатського об`єднання "Біднягін і партнери" Коляді В.В. був виданий ордер серії АЕ № 1451265 від 05.01.2026.

Відповідно до п. 5.1. договору, за надання правової допомоги клієнт, виплачує Адвокатському об`єднанню винагороду у формі гонорару.

13 лютого 2026 року за результатом надання послуг по договору №01-08/02 про надання правової (правничої) допомоги від 01.08.2025 між сторонами підписано Акт №02 наданих послуг до договору №01-08/02 про надання правової (правничої) допомоги від 01.08.2025 (далі - Акт), згідно якого об`єднання на виконання умов договору №01-08/02 про надання правової (правничої) допомоги від 01.08.2025 в судовій справі №903/820/25 під час перегляду Північно-західним апеляційним господарським судом адвокатом Адвокатського об`єднання "Біднягін і партнери" Колядою В.В. було надано наступні послуги та виконано роботи:

Підготовлено, складено та подано до Північно-західного апеляційного господарського суду відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Бізарт" на апеляційну скаргу Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства ім. Івана Франка на рішення Господарського суду Волинської області від 26.11.2025 та відзив на апеляційну скаргу Приватноорендного сільськогосподарського підприємства ім. Івана Франка на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 08.12.2025 у справі 903/820/25.

Сума за Актом складає - 20 000,00 (двадцять тисяч гривень 00 копійок) без ПДВ.

Адвокатом АО "Біднягін і партнери" Колядою В.В. складено Детальний опис (наданих послуг) виконаних адвокатом для надання правової допомоги в Північно-західному апеляційному господарському суді в судовій справі №903/820/25, згідно якого на виконання умов договору №01-08/02 про надання правової (правничої) допомоги від 01.08.2025 та Додаткової угоди від 05.01.2026 №01 до договору №01-08/02 про надання правової (правничої) допомоги від 01.08.2025 в рамках судової справи №903/820/25 під час перегляду в апеляційній інстанції Північно-західним апеляційним господарським судом, адвокатом Адвокатського об`єднання "Біднягін і партнери" Колядою В.В. в судовій справі №903/820/25 відповідно до підписаного сторонами акту №02 надання послуг від 13.02.2026 було надано наступні послуги та виконано роботи:

- Підготовлено, складено та подано до Північно-західного апеляційного господарського суду відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Бізарт" на апеляційну скаргу Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства ім. Івана Франка на рішення Господарського суду Волинської області від 26.11.2025 та відзив на апеляційну скаргу Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства ім. Івана Франка на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 08.12.2025 у справі №903/820/25.

Вказані матеріали є належними доказами (належно оформлені) того, що ТОВ "Торговий Дім "Бізарт" надано професійну правничу допомогу у даній справі у суді апеляційної інстанції АО "Біднягін і партнери" згідно відповідного договору, що в силу ст. 126 ГПК України свідчить про обґрунтованість поданої заяви та необхідність відшкодування позивачу понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Законом України "Про адвокатуру та адвокатську дільність" передбачено, що формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар. Так, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську дільність").

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах: фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення. Так, при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (п. 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц; п. 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписамист.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (правова позиція Верховного Суду, викладена в постановах від 13.08.2019 у справі №908/1654/18, від 12.09.2019 у справі №910/9784/18 та від 19.11.2019 у справі №5023/5587/12).

У постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у ст. 627 ЦК України.

У постанові від 20.11.2020 Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі №910/13071/19 звернуто увагу на те, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 4 ст. 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу "pacta sunt servanda" та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому устатті 43 Конституції України.

Чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості.

Отже, у даній справі вартість правових послуг, що надаються замовнику встановлена сторонами договору у фіксованому розмірі, який не залежить від обсягу послуг та витраченого представником позивача часу, а отже, розмір витрат є визначеним, та становить 20 000,00 грн.

Разом з тим, проаналізувавши надані позивачем в обґрунтування розміру адвокатських витрат документи, здійснивши аналіз доводів заявника, а також співмірності заявленого останнім розміру витрат на правничу допомогу із складністю справи та виконаним адвокатом обсягом робіт (наданих послуг на суму 20 000,00 грн), керуючись в тому числі такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також враховуючи критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи (пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц), колегія суддів дійшла висновку, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат.

Так, вивчивши надані представником позивача в обґрунтування адвокатських витрат документи, колегія суддів бере до уваги предмет апеляційного оскарження, а саме, оскарження рішення суду першої інстанції лише в частині розподілу судового збору та додаткового рішення. Зазначене, в свою чергу, не потребувало глибокого аналізу матеріальної бази справи чи збору нових доказів, не вимагало значного обсягу юридичної роботи та не потребувало значних витрат часу представника позивача на підготовку відзивів на апеляційні скарги, оскільки спір по суті вже вирішено, а апеляційні скарги стосувалися суто процесуальних питань. Процедура розподілу витрат є стандартною, що значно скорочує час адвоката на підготовку документів.

З огляду на встановлені судом обставини у системному взаємозв`язку з правовими положеннями Господарського процесуального кодексу України та Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", оцінивши подані заявником докази у підтвердження понесених ним витрат, виходячи з критеріїв реальності та розумності таких витрат, їх обґрунтованості та пропорційності, зважаючи на те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу не є співмірним із складністю справи з огляду на те, що дана справа не потребувала значної інтелектуальної підтримки зі сторони адвоката зважаючи на його професійний рівень, беручи до уваги обсяг наданих адвокатських послуг та відсутність значного обсягу юридичної та технічної роботи, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, судова колегія дійшла висновку про те, що заявлена позивачем сума відшкодування витрат на правничу допомогу, пов`язана з розглядом справи №903/820/25 у суді апеляційної інстанції, в розмірі 20 000,00 грн є неспівмірною, а тому до стягнення підлягають понесені позивачем судові витрати у сумі 5 000,00 грн, що відповідає принципам господарського судочинства, зокрема - забезпеченню дотримання балансу інтересів сторін.

При цьому, у відшкодуванні понесених ТОВ "Торговий Дім "Бізарт" на професійну правничу допомогу витрат в розмірі 15 000,00 грн слід відмовити.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 4 ст. 126 ГПК можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам, в іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду при розгляді справи №910/13071/19.

Разом з тим, при вирішенні питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції колегією суддів у даній справі були враховані висновки, викладені саме у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.06.2021 у справі №912/1025/20, згідно з яким для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат і вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.

Суд апеляційної інстанції дійшовши висновку про часткове задоволення заяви позивача встановив, що заявлені до стягнення витрати на правничу допомогу є неспіврозмірними з критеріями розумності і обґрунтованості таких витрат, та скористався, з посиланням на частину п`яту статті 129 ГПК України, правом суду не присуджувати (не розподіляти) стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, врахувавши при цьому недоведення доказами їх фактичності, неминучості, необхідності саме в тому розмірі, який відповідач та адвокат обумовили.

Разом з тим, колегія суддів зазначає про відсутність втручання суду в договірні відносини між позивачем та адвокатом за укладеним договором про надання правничої допомоги, позаяк обов`язок виконання прав і обов`язків за цим договором не змінюється і не припиняється у зв`язку з покладенням судом судових витрат на правничу допомогу на відповідача не в повній сумі, про яку домовились позивач та адвокат (постанови Верховного Суду від 08.02.2022 у справі №910/20792/20, від 14.06.2022 у справі №904/4876/21, від 22.06.2022 у справі №904/7334/21, від 30.05.2022 у справі №904/7347/21).

Керуючись ст.ст. 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Бізарт" про ухвалення додаткового рішення у справі №903/820/25 задоволити частково.

2. Стягнути з Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства ім. Івана Франка на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Бізарт" 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

В решті заяви відмовити.

3. Господарському суду Волинської області видати відповідний наказ із зазначенням необхідних реквізитів.

4. Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Крейбух О.Г.

Суддя Тимошенко О.М.