ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття апеляційного провадження

"04" березня 2026 р. Справа№ 910/10866/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Хрипуна О.О.

суддів: Шаратова Ю.А.

Скрипки І.М.

при секретарі судового засідання Король Я.П.,

розглянувши апеляційну скаргу Дунаєвецької міської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області

на рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2023

(повний текст складено 16.11.2023)

у справі № 910/10866/23 (суддя Грєхова О.А.)

за позовом Комунального підприємства Дунаєвецької міської ради "Лісовик"

до Хмельницької обласної військової адміністрації

Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України"

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Державне підприємство "Кам`янець-Подільське лісове господарство"

про визнання протиправним та скасування розпорядження, скасування рішення та визнання права постійного користування

за участю представників:

від скаржника: не з`явились

від позивача: не з`явились

від відповідача-1: Савіна А.О.

від відповідача-2: не з`явились

від третьої особи: не з`явились

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство Дунаєвецької міської ради "Лісовик" (далі - КП "Лісовик") звернулося до суду з позовом до Хмельницької обласної військової адміністрації (далі - Хмельницька ОВА), Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (далі - ДП "Ліси України"), у якому просило:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Хмельницької ОВА від 01.12.2022 №513/2022-р в частині передачі ДП "Кам`янець-Подільське лісове господарство" земельних ділянок з кадастровими номерами: :05:008:0001, :07:008:0001, :04:007:0001, :02:002:0001, :04:013:0035, :04:006:0001;

- скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права постійного користування ДП "Ліси України" на спірні земельні ділянки;

- визнати за позивачем право постійного користування на спірні земельні ділянки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірні земельні ділянки за рішенням Хмельницької обласної ради від 28.12.2000 №19 надані у постійне користування та до теперішнього часу перебувають у постійному користуванні КП "Лісовик". При цьому вилучення таких земельних ділянок у позивача у встановленому земельним законодавством порядку не проводилося.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.10.2023 у справі № 910/10866/23, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.02.2024, у позові відмовлено.

Суди встановили відсутність у позивача документа, який би посвідчував його право постійного користування спірними земельними ділянками, а отже позивач не довів набуття ним речового права на ці земельні ділянки. У зв`язку з чим такі землі є державною власністю, розпорядником яких є Хмельницька ОВА.

23.05.2025 через підсистему "Електронний суд" Дунаєвецька міська рада Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, яка не брала участі у справі під час її розгляду судом першої та апеляційної інстанцій, звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, нез`ясування судом першої інстанції норм обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2023 у справі № 910/10866/23 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник зазначає, що спірні земельні ділянки є комунальною власністю, а їх законним розпорядником є Дунаєвецька міська рада. Натомість суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що спірні земельні ділянки є державною власністю. Отже, прийняті у цій справі судові рішення стосуються прав Дунаєвецької міської ради, яка є дійсним власником спірних земельних ділянок, та фактично позбавляє останню можливості реалізувати своє речове право на спірну землю, яке б виникло за умови підтвердження права постійного користування позивача.

Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 08.07.2025 залучив Дунаєвецьку міську раду до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, посилаючись на її статус засновника КП "Лісовик".

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2025 постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.02.2024 і рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2023 залишено без змін, а апеляційну скаргу Дунаєвецької міської ради - без задоволення.

Відмовляючи Дунаєвецькій міській раді, суд апеляційної інстанції вказав, що стосовно обставин перебування спірних земельних ділянок у постійному користуванні КП "Лісовик", то як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій під час первісного перегляду справи, позивач не довів факт виникнення у нього такого права. Аналогічні доводи апеляційної скарги Дунаєвецької міської ради суд повторно не оцінює.

Щодо статусу спірних земельних ділянок, то, за висновком суду апеляційної інстанції у постанові від 23.09.2025 у справі № 910/10866/23, ці земельні ділянки лісогосподарського призначення перебували за межами населеного пункту, а отже належали до державної власності як станом на 2000 рік, так і на момент прийняття Хмельницькою ОВА спірного розпорядження у 2022 році.

Постановою Верховного Суду від 21.01.2026 касаційну скаргу Дунаєвецької міської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області задоволено частково, постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2025 у справі № 910/10866/23 скасовано, справу № 910/10866/23 направлено на новий розгляд до господарського суду апеляційної інстанції.

За висновком Верховного Суду, Північний апеляційний господарський суд не дотримався передбаченого процесуальним законодавством порядку розгляду апеляційної скарги незалученої особи, оскільки належним чином не з`ясував та не встановив, чи прийнято судом першої інстанції рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника, передчасно залучив останнього до участі у справі у якості третьої особи та здійснив повторний апеляційний перегляд справи по суті.

У той же час Верховний Суд зазначив, що враховуючи процесуальні порушення, інші аргументи скаржника, які стосуються суті спору, не можуть бути оцінені та досліджені касаційним господарським судом.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.02.2026 прийнято до нового розгляду апеляційну скаргу Дунаєвецької міської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області на рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2023 у справі № 910/10866/23, розгляд справи призначено на 04.03.2026.

02.03.2026 до Північного апеляційного господарського суду надійшли письмові пояснення ДП "Ліси України" щодо обставин справи з урахуванням постанови Верховного Суду від 21.01.2026 у справі № 910/10866/23, в яких відповідач-2 обґрунтував доводи про закриття апеляційного провадження у справі № 910/10866/23 за апеляційною скаргою Дунаєвецької міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2023.

В судовому засідання відповідач-1 висловив свою позицію щодо наявності у Дунаєвецької міської ради права на оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2023 у справі № 910/10866/23.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Згідно зі статтею 272 ГПК України якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає відповідну скаргу за правилами цієї глави. Суд апеляційної інстанції розглядає скаргу, вказану в частині першій цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи. Суд відмовляє у відкритті провадження за апеляційною скаргою, поданою відповідно до частини першої цієї статті, якщо суд розглянув наведені у ній доводи під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

Дунаєвецька міська рада не брала участі у розгляді справи в суді апеляційної інстанції за апеляційною скаргою позивача. Одночасно Дунаєвецька міська рада не є учасником справи та звертаючись з апеляційною скаргою вважала, що оскаржуваним судовим рішенням порушені її права/законні інтереси.

У контексті наведеного Верховний Суд у постанові від 21.01.2026 у цій справі вказав, що при розгляді апеляційної скарги, поданої особою, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції і яка вважає, що місцевим господарським судом вирішено питання про її права та обов`язки, суд апеляційної інстанції має перш за все належним чином дослідити і встановити, чи вирішив суд в оскаржуваному рішенні питання про права, інтереси та (або) обов`язки заявника апеляційної скарги.

Відтак, вирішуючи питання повторного апеляційного перегляду судового рішення за апеляційною скаргою особи, яка не була присутня під час апеляційного розгляду справи та яка вважає, що оскаржуваним рішенням, яке вже було предметом первісного апеляційного розгляду, вирішено питання про її права, інтереси чи обов`язки, суд зобов`язаний встановити:

- наявність у особи, яка подає апеляційну скаргу у порядку ст. 272 ГПК України, правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, причому такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним;

- наявність такої умови для розгляду апеляційної скарги у порядку ст. 272 ГПК України як наявність відмінних доводів та аргументів, що покладені особою в основу апеляційної скарги, від тих доводів та аргументів, які розглядалися апеляційним судом під час первісного апеляційного розгляду за апеляційною скаргою іншої особи.

Відповідні правові висновки також викладені в постановах 02.08.2023 у справі № 910/4288/22, від 26.09.2023 у справі № 911/1245/21(911/3210/23), від 05.11.2025 у справі № 910/4528/24.

Отже, після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції першочергово з`ясовує, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника, який подав апеляційну скаргу, та про які конкретно. Встановивши такі обставини, суд вирішує питання про залучення скаржника до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору та, як наслідок, скасовує судове рішення на підставі п. 4 ч. 3 ст. 277 ГПК України, оскільки таке порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо господарський суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Якщо ж після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження за такою апеляційною скаргою на підставі п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України, оскільки у такому випадку не існує правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, у зв`язку з чим відсутній суб`єкт апеляційного оскарження.

Стала та послідовна правова позиція з відповідного питання, як вказав Верховний Суд у постанові від 21.01.2026 у цій справі, вже неодноразово викладалася Верховним Судом, зокрема, у постановах суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 14.08.2019 у справі № 62/112, від 17.10.2022 у справі № 904/6084/21, а також в постанові від 31.07.2025 у справі № 916/4168/24.

Звертаючись із апеляційною скаргою у цій справі, Дунаєвецька міська рада вказувала на те, що оскаржуване рішення стосується її права власності на землю, оскільки вирішує питання про належність земель, які за умови визнання права постійного користування за КП "Лісовик", засновником якого є Дунаєвецька міська рада, мали б належати до комунальної власності. Отже, за доводами скаржника, судове рішення про відмову у визнанні права постійного користування за КП "Лісовик" на спірні земельні ділянки має безпосередній вплив на правовий статус цих земель, що свідчить про прийняття судового рішення про права Дунаєвецької міської ради.

Проте, предмет та підстави спору у справі № 910/10866/23, як і мотиви з яких виходив суд відмовляючи в позові КП "Лісовик", не дають підстав для висновку про вирішення судом спору про право власності на спірні земельні ділянки. Зазначені в мотивувальній частині висновки суду у конкретній справі не створюють для скаржника преюдиціального значення встановленим обставинам. Опосередковане ж відношення скаржника до предмету спору не може буди підставою для повторного перегляду справи в апеляційному порядку.

За усталеними правовими висновками Верховного Суду рішення є таким, що прийняте про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, лише тоді, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права, інтереси та (або) обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Натомість, як вказав Верховний Суд у постанові від 21.01.2026 у цій справі, якщо рішення у справі може "вплинути на права або обов`язки третьої особи щодо однієї із сторін" (ч. 1 ст. 50 ГПК України) або "може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі" (ч. 2 ст. 50 ГПК України), і "сторона може набути право стосовно третьої особи або третя особа може пред`явити вимоги до сторони" (ч. 1 ст. 51 ГПК України), то у такому разі мова йде про можливі правові наслідки прийнятого рішення у майбутньому, що пов`язано з можливістю пред`явлення права стосовно третьої особи та права вимоги до неї відповідно до такого прийнятого рішення.

При незалученні до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, скасування рішення суду можливе лише у виняткових випадках, оскільки такі особи не є суб`єктами спірних правовідносин, тому суд не вирішує питання про їх права та обов`язки. Судове рішення лише в майбутньому може вплинути на їх права та обов`язки щодо якоїсь із сторін у спорі, зокрема, в разі пред`явлення до них регресного позову. Норма про обов`язкове скасування вказує на випадок, коли своїм рішенням суд вирішив питання про їх права та обов`язки, а не вирішить у майбутньому. У зв`язку з цим важливо розмежовувати випадки, коли рішення суду порушує права осіб і коли рішення суду може зачіпати права таких осіб (постанова Верховного Суду від 10.05.2023 у справі № 201/2760/20).

Отже незалучення особи, на права та обов`язки якої може вплинути судове рішення, не може бути обов`язковою підставою для скасування судового рішення, оскільки права такої особи захищені ч. 2 ст. 51 ГПК України, яка визначає, що у разі розгляду справи без повідомлення третьої особи про розгляд справи, обставини справи, встановлені судовим рішенням, не мають юридичних наслідків при розгляді позову, пред`явленого стороною, яка брала участь у цій справі, до цієї третьої особи або позову, пред`явленого цією третьою особою до такої сторони.

Судом встановлено, що оскарженим судовим рішенням у цій справі не вирішувались питання про права, інтереси та (або) обов`язки безпосередньо скаржника, а здійснювалось дослідження наявності підстав для визнання за комунальним підприємством права постійного користування земельними ділянками. Рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2023 у справі № 910/10866/23 не створює безпосередньо для скаржника жодних юридичних наслідків. Оскаржене рішення безпосередньо не стосується прав Дунаєвецької міської ради на землю і не позбавляє її права, у разі матеріально-правової заінтересованості, звернутись із власним позовом про захист права комунальної власності територіальної громади.

З огляду на викладене, виконавши вказівки постанови Верховного Суду від 21.01.2026, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для перегляду рішення суду першої інстанції за апеляційною скаргою Дунаєвецької міської ради, оскільки у даному судовому рішенні суд не вирішував питання, що безпосередньо стосується прав та обов`язків Дунаєвецької міської рада у земельних правовідносинах.

У силу статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року (далі - Конвенція) кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

За вимогами статей 8, 129 Конституції України та статей 2, 11 ГПК України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Цим принципом керується суддя, здійснюючи правосуддя. До основних засад судочинства також віднесено: забезпечення права на апеляційний перегляд справи; обов`язковість судового рішення.

Водночас відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Мушта проти України", "Мельник проти України"), що застосовується як джерело права при розгляді справ судами згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

Принцип правової визначеності (певності) включає й дотримання принципу "res judicata", тобто принципу остаточності судового рішення. Остання засада означає, що жодна сторона не має права ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише заради повторного судового розгляду і ухвалення нового рішення у справі.

З викладеного вбачається, що право на звернення до суду не є абсолютним та обмежено вимогами процесуального закону щодо прийнятності скарги на рішення. Застосування відповідних обмежень у передбачених законом випадках не може вважатися порушенням права особи на доступ до суду.

Зважаючи на встановлені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дунаєвецької міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2023 у справі № 910/10866/23 підлягає закриттю на підставі п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України.

Керуючись ст. 261, 264, 267, 270, 272 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Закрити апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги Дунаєвецької міської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області на рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2023 у справі № 910/10866/23.

2. Матеріали справи № 910/10866/23 повернути до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.О. Хрипун

Судді Ю.А. Шаратов

І.М. Скрипка