ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
09 березня 2026 рокуСправа № 921/650/25
УХВАЛА

Господарський суд Тернопільської області у складі судді Руденко О.В.

розглянувши заяву Товариства обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" у справі

за заявою боржника: ОСОБА_1

про неплатоспроможність

за участі представника боржника: Савченко Л.В., адвокат.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 10.12.2025 відкрито провадження у справі №921/650/25 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ; введено процедуру реструктуризації боргів боржника; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; оприлюднено на офіційному вебпорталі судової влади України оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи, призначено керуючим реструктуризацією боргів арбітражного керуючого Каратуна Є.Є.

02.02.2026 через систему "Електронний суд" від ТОВ "Авентус Україна" надійшла заява б/н від 01.02.2026 (вх. №789) про визнання грошових вимог відносно боржника в сумі 31 276,53 грн та 5 324,80 грн судовий збір, розгляд якої судом призначений на 09 березня 2026 року.

03.02.2026 через систему "Електронний суд" від боржника надійшли заперечення б/н (вх. №873) від 03.02.2026 щодо грошових вимог ТОВ "Авентус Україна", в яких він просить відмовити Товариству у задоволені штрафних санкцій в розмірі 15 600 грн. Окрім того, боржник у запереченнях, серед іншого, звертає увагу на те що : не доведений факт укладення кредитного договору; в додатках до заяви відсутні належні, достатні та допустимі докази на підтвердження факту отримання боржником від кредитної установи коштів нарахування завищених відсотків; здійснено незаконне нарахування штрафних санкцій за кредитним договором. Щодо стягнення з боржника витрат зі сплати судового збору та витрат на правничу допомогу за подання заяви з грошовими вимогами, то боржник з посиланням на п. 2 ч. 1, ч. 4 ст. 129 ГПК України вказує про покладення їх на сторони пропорційно задоволених вимог.

03.03.2026 через систему "Електронний суд" від керуючого реструктуризацією Каратуна Є.Є. надійшло повідомлення №б/н (вх. №1636) від 02.03.2026 про результати розгляду грошових вимог, згідно якого арбітражний керуючий вважає, що за результатами арифметичних підрахунків відповідно до наданого розрахунку заборгованість складає 30 602,00 грн та частково визнає грошові вимоги у розмірі 15 002,22 грн. Окрім того, враховуючи п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, вказує на безпідставність нарахування штрафу в сумі 15 600 грн.

Через систему "Електронний суд" від ТОВ "Авентус Україна" надійшли додаткові пояснення №б/н (вх. №1688) від 03.03.2026 у відповідь на заперечення представника боржника, клопотання №б/н (вх. №1687) від 03.03.2026 про визнання зловживання процесуальними правами та додаткові пояснення №б/н (вх. №1680) від 03.03.2026 щодо повідомлення керуючого реструктуризацією про результати розгляду грошових вимог.

05.03.2026 через систему "Електронний суд" від представника боржника надійшли заперечення на заяву представник кредитора б/н (вх. №1753) від 05.03.2026 та заперечення на додаткові пояснення ТОВ "Авентус Україна" б/н (вх. №1760) від 05.03.2026.

Представник кредитора та керуючий реструктуризацією в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час, дату та місце його проведення.

Судом враховано, що неявка належним чином повідомлених про місце, дату та час судового засідання учасників у справі про неплатоспроможність не перешкоджає проведенню судового засідання.

Представник боржника надала пояснення щодо грошових вимог ТОВ "Авентус Україна" відносно боржника з врахуванням заперечень б/н (вх. №1760) від 05.03.2026 та просить відмовити у задоволені заяви кредитора щодо визнання її дій зловживанням процесуальними правами та застосування заходів процесуальними правами.

Розглянувши заяву ТОВ "Авентус Україна" з грошовими вимогами до боржника, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступне.

В силу приписів ст. 122 Кодексу України з процедур банкрутства подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

Згідно із ч.1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника ОСОБА_1 здійснено 15.12.2025, номер публікації якого 77935.

Суд констатує, що заяву ТОВ "Авентус Україна" до боржника подано до суду поза межами строку передбаченого ч. 1 ст. 45 КУзПБ.

Як вбачається зі змісту заяви та наданих заявником документів, 03.01.2025 між ТОВ "Авентус Україна" (далі - товариство) та ОСОБА_1 (далі - споживач) укладено договір №8632079 про надання споживчого кредиту (далі - договір), за умовами п. 1.1. якого, укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІКС товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через вебсайт або мобільний застосунок "CreditPlus" (за вибором споживача). Ідентифікація споживача в ІКС товариства здійснюється при вході споживача в особистий кабінет/мобільний застосунок "CreditPlus", в порядку передбаченому договором та/або Законом України "Про електронну комерцію", в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний споживачем при вході (в т.ч. через месенджери), та/або шляхом перевірки правильності введення відповідно пароля входу до особистого кабінету/мобільного застосунку "CreditPlus" та/або шляхом перевірки інших електронних даних, які вводить споживач та які забезпечують ідентифікацію в ІКС товариства. При цьому, споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до вебсайту/мобільного застосунку "CreditPlus".

Відповідно до п. 1.2. - п. 1.5 договору, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 7 800 грн. Тип кредиту - кредит. Строк кредиту 360 дні (день). Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - графік платежів) , що є додатком №1 до цього договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: Стандартна процентна ставка становить 1,00% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору.

Знижена процентна ставка 0,95% в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо споживач до 02.02.2025 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач, як учасник програми лояльності, отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою.

У випадку невиконання споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, споживач розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим договором. Споживач погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання споживачем права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для споживача, оскільки надання кредиту за цим договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки (п. п.1.5.2 Договору).

За змістом п. 2.1. договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .

Товариство з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" свої зобов`язання за договором виконало та надало боржнику грошові кошти у розмірі 7 800 грн шляхом перерахування на карту ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , що визначено п. 2.1. Договору та підтверджується довідкою ТОВ "Фінансова компанія "Контрактовий дім" про зарахування кредитних коштів №19447 від 19.01.2026.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У розумінні ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

В силу ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно із ч. 1, ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

За вказівками абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У п.1-1 Закону України "Про споживчий кредит" зазначено, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

В силу ст. 610 ЦК України, невиконання зобов`язання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) є порушенням зобов`язання.

У постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду №904/4592/15 від 07.06.2018 вказано, що в межах справи про банкрутство, суд, встановлюючи грошові вимоги кредиторів, виходить із дійсності правочину до визнання в установленому законом порядку його недійсним.

Згідно з п. 6 ч. 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію").

Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем (п. п. 5, 6 ч. 1 ст. 3 Закону).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є: використання електронного підпису або електронного підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Суд звертає увагу, що усі долучені ТОВ "Авентус Україна" документи подані через ЄСІТС та скріплені електронним цифровим підписом.

Підписаний сторонами договір про надання споживчого кредиту та Додаток №1 до Договору про надання споживчого кредиту містять прізвище та ініціали боржниці, відомості його особисту електронну адресу та номер мобільного телефону (реквізити яких повністю співпадають з особистими даними боржниці зазначеними у заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність), з використанням яких укладено відповідні документи.

На відповідних документах міститься інформація про їх підписання з використання одноразового ідентифікаторів.

Укладений сторонами договір, додаток до нього, містять узгоджені сторонами усі істотні умови, зокрема в частині порядку отримання кредитних коштів, строку кредитування протягом 360 днів, ставок процентів, розміру відповідальності.

З наявних матеріалів заяви вбачається виконання ТОВ "Авентус Україна" зобов`язань згідно договору №8632079 про надання споживчого кредиту в розмір 7 800 грн (зокрема лист-підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів ТОВ "ФК "Контрактовий дім").

Боржником були здійснені часткові оплати, а саме: у рахунок тіла кредиту 674,31 грн; у рахунок відсотків 12 290,54 грн.

Згідно розрахунку ТОВ "Авентус Україна" заборгованість ОСОБА_1 за договором №8632079 про надання споживчого кредиту від 03.01.2025 становить 31 276,53 грн.

Проаналізувавши наведений кредитором розрахунок грошових вимог, судом встановлено, що товариство вірно зазначило у графі "платежі" 12 964,85 грн (674,31 грн + 12 290,54 грн), однак помилково вказало у графі "загальна заборгованість" - 31 276,53 грн, тоді як арифметично вірною є заявлена ТОВ "Авентус Україна" заборгованість в розмірі 30 602,22 грн (31 276,53 грн 674,31 грн).

Доказів погашення боржником даної заборгованості до матеріалів справи не надано.

Окрім того, суд звертає увагу, на те що боржник у своїй заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи посилалася на наявність у неї станом на дату подання заяви заборгованості перед кредитором ТОВ "Авентус Україна".

Також, боржником до означеної заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи було додано додаток до заяви, а саме: Список кредиторів та боржників ОСОБА_1 станом на 20.10.2025, в якому остання також зазначила вищезазначене товариство як кредитора по відношенню до боржника.

З банківської виписки по рахунку ОСОБА_1 вбачається, що ТОВ "Авентус Україні" свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало боржнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених правочином та в межах встановленого кредитних лімітів.

Верховний Суд у постанові від 23.09.2019 у справі №910/10254/18 погодився з висновком суду апеляційної інстанції про те, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Також суд зважає на те, що боржником не надано альтернативного розрахунку суми основного боргу або відсотків за період користування кредитними коштами, не спростовано отримання платежів на не належну йому банківську картку; не доведено протиправного використання власної електронної адреси та мобільного телефону з метою укладення кредитного договору.

Таким чином, долучені до заяви про визнання кредиторських вимог докази відповідають нормам чинного законодавства, перебувають у арифметичному та логічному взаємозв`язку, не спростовані боржником, тому є більш вірогідними порівняно із доказами боржника та змістом його заперечень на цю частину заявлених вимог.

Що стосується штрафу у розмірі 15 600,00 грн суд зазначає наступне.

Як відомо, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на території України з 24.02.2022 строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє по теперішній час.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України" щодо дії норм на період воєнного стану від 15.02.2022 №2120-ІХ, серед іншого, внесено зміни до розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України та доповнено його пунктом 18 наступного змісту: У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Тобто, протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування до позичальника застосовуються особливі наслідки звільнення від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) кредитних зобов`язань.

Аналогічний правовий висновок, щодо аналізу пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України викладений у постанові Верховного Суду від 12.06.2024 у справі №910/10901/23, який, відповідно до положень частини 4 статті 236 ГПК України, застосовується судом під час ухвалення судового рішення у подібній справі.

Згідно правового висновку, що викладений у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року в справі №706/68/23 (провадження № 61-8279св23), дія пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України розповсюджується на кредитний договір.

З огляду на викладене, з урахуванням того, що в період дії воєнного стану позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за прострочення грошового зобов`язання, суд доходить до висновку, що грошові вимоги в частині штрафу є необґрунтованими.

У питанні порядку розгляду кредиторських вимог у справі про банкрутство та ролі й обов`язків суду на цій стадії суд враховує усталені правові висновки Верховного Суду, що полягають зокрема у такому:

- заявник сам визначає докази, які, на його думку, підтверджують заявлені вимоги; проте, обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, який здійснює розгляд справи про банкрутство. Під час розгляду заявлених грошових вимог суд користується правами та повноваженнями, наданими йому процесуальним законом; суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (постанова від 26.02.2019 у справі №908/710/18)

Згідно приписів абз. 3 ч. 4 ст. 45 КУзПБ кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

За наведених обставин та правових норм, слід визнати грошові вимоги ТОВ "Авентус Україна" до фізичної особи ОСОБА_1 без права вирішального голосу на зборах кредиторів в розмірі 15 002,22 грн, які підлягають задоволенню у другу чергу.

Судові витрати в сумі 5 324,80 грн судового збору (платіжна інструкція №13245 від 23.01.2026), сплаченого заявником при зверненні із заявою про грошові вимоги до боржника, підлягають відшкодуванню за рахунок боржника з включенням їх в реєстр вимог кредиторів боржника в черговості, визначеній Кодексом України з процедур банкрутства.

Щодо клопотання ТОВ "Авентус Україна" про визнання дій представник боржника зловживанням процесуальними правами та застосування заходів процесуального примусу, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.132 Господарського процесуального кодексу України одним із видів заходів процесуального примусу є штраф.

Судом самостійно встановлюються наявність обставин та підстав для винесення ухвали про застосування заходів процесуального примусу, що визначені ст. 131 Господарського процесуального кодексу України.

Суд зауважує, що вирішення питання про застосування заходів процесуального примусу віднесено законодавцем до виключної компетенції судів.

Втім, сама по собі незгода кредитора із реалізацією представника боржника права на подання до суду пояснень/заперечень, тощо не може розцінюватися як достатнє обґрунтування наявності зловживання процесуальними правами та підстави для застосування до останнього заходів процесуального примусу у вигляді стягнення штрафу у розумінні ст.135 ГПК України.

Таким чином, ТОВ "Авентус Україна" не доведено та судом не встановлено ознак зловживання представником боржника процесуальними правами.

З огляду на зазначене, суд відмовляє у задоволенні клопотання ТОВ "Авентус Україна" про застосування заходів процесуального примусу.

Керуючись ст. ст. 232-235 Господарського процесуального кодексу України, ст. ст. 9, 45, 47, 113, 122, 133 Кодексу України з процедур банкрутства, суд,

УХВАЛИВ:

1. У клопотанні №б/н від 03.03.2026 ТОВ "Авентус Україна" про визнання дій представника боржника зловживанням процесуальними правами та застосування заходів процесуального примусу відмовити.

2. Визнати грошові вимоги кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" (вул. Берестейська, буд. 90-А, м. Київ, 03062, ) до боржника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) у розмірі 20 327,02 грн.

Черговість задоволення грошових вимог кредитора:

- 5 324,80 грн - судовий збір за подання заяви про визнання кредиторських (грошових) вимог (відшкодовується у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів);

- 15 002,22 грн - вимоги другої черги.

2. Решту вимог кредитора в сумі 15 600,00 грн відхилити.

3. Копію ухвали надіслати учасникам справи відповідно до положень ч. 5 ст. 6 ГПК України.

Ухвали, прийняті господарським судом у справі про банкрутство набирають законної сили з моменту їх прийняття та можуть бути оскаржені в порядку, встановленому ГПК України, з урахуванням особливостей, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства. Повний текст ухвали виготовлено 16.03.2026.

Учасники справи можуть отримати інформацію у справі на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою - https://te.court.gov.ua/sud5022.

Суддя О.В. Руденко