ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2026 р. Справа № 914/2331/24

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

Головуючого (судді-доповідача) Якімець Г.Г.,

Суддів: Зварич О.В., Панова І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Кришталь М.Б.,

та представників:

від позивача - Порада С.В. (в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду)

від відповідача (скаржника) - Сигляк І.Я.

від третьої особи - Наконечний О.М. (в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду)

розглянувши апеляційну скаргу Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, вих.№63-02/8055е від 25 вересня 2025 року

на рішення Господарського суду Львівської області від 03 вересня 2025 року (повний текст підписано 05.09.2025), суддя Бортник О.Ю.

та на додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 15 вересня 2025 року (повний текст підписано 22.09.2025), суддя Бортник О.Ю.

у справі № 914/2331/24

за позовом Приватного підприємства "Євроімекс-Інвест", м. Ужгород

до відповідача Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Львів

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Мішем", м. Луцьк

про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 17.07.2024 № 63/61-р/к у частині, що стосується ПП "Євроімекс-Інвест"

встановив:

23 вересня 2024 року Приватне підприємство «Євроімекс-Інвест» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до відповідача - Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 17.07.2024 № 63/61-р/к у частині, що стосується ПП «Євроімекс-Інвест».

Рішенням Господарського суду Львівської області від 03 вересня 2025 року у справі № 914/2331/24 позов задоволено. Визнано недійсним рішення адміністративної колегії Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 17.07.2024 р. № 63/61-р/к у частині, що стосується Приватного підприємства «Євроімекс-Інвест», а саме:

пункт 1 резолютивної частини рішення в частині, якою визнано, що Приватне підприємство «Євроімекс-Інвест», узгодивши свою поведінку під час участі в торгах на закупівлю «Капітальний ремонт вул. Антонівська у м. Ужгород» (ідентифікатор торгів UA-2019-05-24-001425-а), вчинило порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 4 частини другої статті 6 та пунктом 1 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів;

підпункт 1.2 резолютивної частини рішення, яким на підставі статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції», за вчинене порушення законодавства про захист економічної конкуренції, вказане в пункті 1 резолютивної частини рішення, накладено на Приватне підприємство «Євроімекс-Інвест» штраф у розмірі 68000 грн;

пункт 2 резолютивної частини рішення в частині, якою визнано, що Приватне підприємство «Євроімекс-Інвест», узгодивши свою поведінку під час участі в торгах на закупівлю «Капітальний ремонт вул. Антонівська у м. Ужгород» (ідентифікатор торгів UA-2019-08-27-000317-b), вчинило порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 4 частини другої статті 6 та пунктом 1 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів;

підпункт 2.2 резолютивної частини рішення, яким на підставі статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції», за вчинене порушення законодавства про захист економічної конкуренції, вказане в пункті 2 резолютивної частини рішення, накладено на Приватне підприємство «Євроімекс-Інвест» штраф у розмірі 68000 грн; здійснено розподіл судових витрат.

Рішення суду мотивоване тим, що наведені відповідачем обставини (наявність господарських відносин, електронне листування, схожість оформлення документів та послідовність дій у часі) не підтверджують узгодження поведінки учасників торгів та не свідчать про спотворення результатів закупівель. Водночас суд врахував преюдиційні обставини, встановлені у постанові Західного апеляційного господарського суду у справі № 914/2182/24, щодо відсутності узгоджених дій між ТОВ «Мішем» та ПП «Євроімекс-Інвест» у частині, що стосувалася ТОВ «Мішем». З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання рішення органу Антимонопольного комітету України недійсним у частині, що стосується позивача та задоволення позову в повному обсязі.

Додатковим рішенням Господарського суду Львівської області від 15 вересня 2025 року у справі № 914/2331/24 частково задоволено заяву ПП «Євроімекс-Інвест» та присуджено до стягнення з Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України 6225 грн - витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись з рішенням та додатковим рішенням місцевого господарського суду, відповідач - Західне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України звернулося до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 03 вересня 2025 року та додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 15 вересня 2025 року у справі № 914/2331/24 і ухвалити нове про відмову в позові. Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції безпідставно не врахував, що під час розгляду справи органом Антимонопольного комітету було зібрано достатню сукупність доказів, які у взаємному зв`язку підтверджують вчинення позивачем антиконкурентних узгоджених дій. На думку скаржника, суд помилково здійснив фрагментарну оцінку доказів замість їх аналізу в сукупності. Крім того, апелянт вказує, що суд першої інстанції неправильно застосував підхід до оцінки дискреційних повноважень органу Антимонопольного комітету України, фактично підмінивши собою адміністративний орган та здійснивши переоцінку доказів поза межами судового контролю за такими рішеннями. Скаржник також наголошує, що суд безпідставно відхилив встановлені органом АМК обставини, які, на думку апелянта, свідчать про погоджену поведінку учасників процедури закупівлі, а саме: наявність господарських відносин між учасниками; схожість оформлення тендерних пропозицій; синхронність дій під час участі у торгах; наявність електронного листування між пов`язаними особами. Окремо апелянт зазначає, що суд першої інстанції безпідставно визнав преюдиційними обставини, встановлені в господарській справі № 914/2182/24, хоча, на думку скаржника, відсутні правові підстави для застосування преюдиції у спірних правовідносинах.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін. Зокрема, зазначає, що посилання апелянта на практику Верховного Суду щодо індивідуального характеру відповідальності є нерелевантним до спірних правовідносин, оскільки у справі № 914/2182/24 позивач брав участь у судовому процесі як третя особа, а відтак встановлені у ній обставини мають для нього преюдиційне значення відповідно до ч.4 ст.75 ГПК України. Оскільки рішення АМКУ № 63/61-р/к є єдиним адміністративним актом, що ґрунтується на спільній кваліфікації дій двох суб`єктів як узгоджених, правомірність такої кваліфікації не може оцінюватися ізольовано щодо кожного з них. Тому суд першої інстанції обґрунтовано врахував преюдиційні обставини, дотримався принципу правової визначеності та діяв у межах наданих процесуальних повноважень. Окрім того, позивач звертає увагу на те, що відповідач не довів факту обміну інформацією між позивачем і третьою особою щодо участі у торгах, не встановив реальної координації їхніх тендерних пропозицій, не спростував економічну самостійність дій позивача та не підтвердив причинно-наслідкового зв`язку між встановленими обставинами і можливим спотворенням конкуренції.

Судові засідання з розгляду справи апеляційним судом проводилися в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за клопотаннями представників позивача та третьої особі та на підставі відповідних ухвал суду.

Представник відповідача (скаржника) в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив такі задоволити в повному обсязі: скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 03 вересня 2025 року та додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 15 вересня 2025 року у справі № 914/2331/24 та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог, з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

Представники позивача та третьої особи в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечили, просили оскаржувані рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу.

Західний апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, розпорядженням адміністративної колегії Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 25.03.2021 № 63/48-рп/к розпочато розгляд справи № 63/1-01-43-2021 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції за кваліфікацією п.4 ч.2 ст.6 і п.1 ст.50 ЗУ «Про захист економічної конкуренції» у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів.

17.07.2024 Адміністративною колегією Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийнято рішення № 63/61-р/к (далі рішення № 63/61) у справі № 63/1-01-43-2021 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу», яким визнано, що ТОВ «Мішем» та ПП «Євроімекс-Інвест», узгодивши свою поведінку під час участі в торгах №1 на закупівлю «Капітальний ремонт вул. Антонівська у м. Ужгород» (ідентифікатор торгів UA-2019-05-24-001425-а) та торгах №2 «Капітальний ремонт вул. Львівська у м. Ужгород» (ідентифікатор торгів UA-2019-08-27-000317-b), вчинили порушення законодавства про захист економічної конкуренції, що передбачене п.4 ч.2 ст.6 та п.1 ст.50 ЗУ «Про захист економічної конкуренції», у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів аукціону. За вчинення порушення на позивача накладено штраф у розмірі 68000,00 грн за кожне порушення (разом 136000,00 грн).

В процесі розгляду справи № 63/1-01-43-2021 АМК дійшов висновку, що учасники під час підготовки та участі в аукціоні діяли не самостійно, а узгоджували свою поведінку з метою усунення змагання, що вбачається з такого:

11.06.2019 (торги №1) та 07.10.2019 (торги №2) проводилися торги за замовленням Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради (UA-2019-05-24-001425-а (торги №1) та UA-2019-08-27-000317-b (торги №2). У зазначених аукціонах брали участь: ТОВ «Мішем», ПП «Євроімекс-Інвест» та ТОВ «Техно-Буд-Центр».

Висновки про антиконкурентні узгоджені дії відповідачем зроблено на підставі сукупності таких обставин:

1) наявність господарських відносин у період до проведення аукціону, під час та після його проведення. Між учасниками аукціону за період 2018-2019 існували сталі господарські відносини, що свідчить про спільне здійснення ними господарської діяльності, тісну співпрацю, комунікацію, узгодженість дій (договір купівлі-продажу №3 від 13.04.2018, договір про надання послуг №25/03/19 від 25.03.2019 та договір купівлі-продажу №22/04 від 22.04.2019);

2) синхронність дій учасників у часі. Учасники розмістили свої заявки на електронному майданчику та завантажили документи в один день та час (11.06.2019 - 08:32:51 та 09:10:49) і здійснили вхід на аукціон з різницею у часі 1 хв. Така погоджена поведінка під час підготовки та участі в торгах підтверджує взаємодію, узгодженість та синхронність дій у часі, що свідчить про координацію дій і не може вважатись випадковим збігом;

3) подібність оформлення документів - підкреслення тексту та оформлення пропозицій у вигляді таблиць; довідки учасників оформлені подібно, що проглядається у назві їх колонок, зазначенні ідентифікаційних кодів, стовпчиків та написанні форми власності суб`єкта господарювання, що свідчить про координацію дій між учасниками.

Не погодившись з рішенням АМКУ № 63/61-р/к, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - ТОВ «Мішем» оскаржила його в судовому порядку.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 16.12.2024 у справі № 914/2182/24 в задоволенні позовних вимог ТОВ «Мішем» відмовлено повністю.

Західним апеляційним господарським судом вказане рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким позовні вимоги задоволено повністю, визнано недійсним та скасовано рішення адміністративної колегії Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 17.07.2024 № 63/61-р/к у частині, що стосується ТОВ «Мішем».

Постанова Західного апеляційного господарського суду від 17 березня 2025 року у справі № 914/2182/24 набрала законної сили та залишена без змін постановою Верховного Суду від 12 серпня 2025 року.

У наведеній постанові апеляційним судом встановлено факт недоведеності наявності в діях ТОВ «Мішем» та ПП «Євроімекс-Інвест» обставин щодо усунення конкуренції під час проведення торгів зі здійснення процедур закупівлі «Капітальний ремонт вул. Антонівська у м. Ужгород» (ідентифікатор торгів UA-2019-05-24-001425-a) та «Капітальний ремонт вул. Антонівська у м. Ужгород» (ідентифікатор торгів UA-2019-08-27-000317-b) та узгодження їх поведінки чи наміру такого узгодження під час підготовки тендерних пропозицій.

У вересні 2024 року ПП «Євроімекс-Інвест» звернулося до суду з цим позовом до Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 17.07.2024 № 63/61-р/к в частині, що стосується ПП «Євроімекс-Інвест».

Згідно з п.п.1, 2 ч.1 ст.7 ЗУ «Про Антимонопольний комітет України» у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має такі повноваження: 1) розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; 2) приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції.

В силу ч.ч.1,2 ст.35 ЗУ «Про захист економічної конкуренції» розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняття розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення у справі. При розгляді справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України: збирають і аналізують документи, висновки експертів, пояснення осіб, іншу інформацію, що є доказом у справі, та приймають рішення у справі в межах своїх повноважень; отримують пояснення осіб, які беруть участь у справі, або будь-яких осіб за їх клопотанням чи з власної ініціативи.

За результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції (ч.1 ст.48 ЗУ «Про захист економічної конкуренції»).

Згідно з ст.60 ЗУ «Про захист економічної конкуренції» заявник, відповідач, третя особа мають право повністю або частково оскаржити рішення, розпорядження органу Антимонопольного комітету України, передбачені статтями 36 і 48 цього Закону, до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення, розпорядження. Зазначений строк не підлягає поновленню.

Відповідно до ст.59 ЗУ «Про захист економічної конкуренції» підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; заборона концентрації, узгоджених дій відповідно до Закону України "Про санкції"; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для зміни, скасування чи визнання недійсним рішення тільки за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.07.2019 у справі № 910/23000/17 виснувала, що у розгляді справ про визнання недійсними рішень Антимонопольного комітету України господарські суди не повинні перебирати на себе не притаманні суду функції, які здійснюються виключно органами Антимонопольного комітету України, але при цьому, зобов`язані перевіряти правильність застосування органами Антимонопольного комітету України відповідних правових норм.

Отже, саме на орган Антимонопольного комітету України покладено обов`язок навести відповідні докази у своєму рішенні, на підставі яких орган дійшов висновку про обставини справи, а суд покликаний дослідити та оцінити наведені органом докази, і, в разі їх підтвердження, вони можуть бути достатніми для висновків органу, викладених у рішенні Антимонопольного комітету України, що відповідає змісту правової позиції Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, яка наведена у постановах від 15.04.2021 у справі № 910/17929/19, від 03.02.2022 у справі № 910/15183/20.

В силу приписів Закону України «Про захист економічної конкуренції»:

- економічна конкуренція (конкуренція) - це змагання між суб`єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб`єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб`єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб`єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку (абзац другий статті 1);

- узгодженими діями є укладення суб`єктами господарювання угод у будь-якій формі, прийняття об`єднаннями рішень у будь-якій формі, а також будь-яка інша погоджена конкурентна поведінка (діяльність, бездіяльність) суб`єктів господарювання; особи, які чинять або мають намір чинити узгоджені дії, є учасниками узгоджених дій (абзац перший частини першої і частина друга статті 5);

- антиконкурентними узгодженими діями є узгоджені дії, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції (частина перша статті 6);

- антиконкурентними узгодженими діями, зокрема, визнаються узгоджені дії, які стосуються спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів (пункт 4 частини другої статті 6);

- порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є антиконкурентні узгоджені дії (пункт 1 статті 50);

- порушення законодавства про захист економічної конкуренції тягне за собою відповідальність, встановлену законом (стаття 51);

- за порушення, передбачені, зокрема, п. 1 ст. 50 цього Закону, накладаються штрафи у розмірі, встановленому ч. 2 ст. 52 Закону.

Верховним Судом неодноразово наголошувалося на тому, що господарським судам першої та апеляційної інстанції під час вирішення справ щодо визнання недійсними рішень Антимонопольного комітету України про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема, за антиконкурентні узгоджені дії, які стосуються спотворення результатів торгів та накладення штрафу, належить здійснювати оцінку обставин справи та доказів за своїм внутрішнім переконанням у порядку ч.2 ст.86 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, досліджувати також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у справі у їх сукупності.

Закон №2210-III не ставить застосування передбачених ним наслідків узгоджених антиконкурентних дій у залежність від "спільної домовленості разом брати участь у торгах з метою усунення конкуренції". Цілком зрозуміло, що така "домовленість" навряд чи може мати своє матеріальне втілення у вигляді письмових угод чи інших документів. А тому питання про наявність/відсутність узгоджених антиконкурентних дій має досліджуватися судами, виходячи з усієї сукупності обставин і доказів, з`ясованих і досліджених у справі, враховуючи їх вірогідність і взаємозв`язок, у відповідності до статті 86 ГПК України (постанови Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі №914/1696/18, від 13 серпня 2019 року у справі №916/2670/18, від 05 серпня 2019 року у справі №922/2513/18, від 13 січня 2022 року у справі №914/2860/20).

Так, апеляційним судом встановлено, що між ТОВ «Мішем» та ПП «Євроімекс-Інвест» існують договірні зобов`язання, які виникли, зокрема, з договорів купівлі-продажу за № 3 від 13.04.2018, за № 22/04 від 22.04.2019 та договору про надання послуг за № 25/03/19 від 25.03.20219, які були укладені між сторонами до моменту оголошення про проведення торгів на спірні закупівлі, а мети їх укладення було досягнуто сторонами шляхом отримання товару та проведення відповідних розрахунків, що відображено в підпунктах 10-15 рішення № 63/61. На виконання таких здійснювалося надання послуг та відвантаження товару під час участі ТОВ «Мішем» та ПП «Євроімекс-Інвест» у спірних торгах, що свідчить про те, що укладення позивачем та третьою особою таких договорів спрямоване виключно на задоволення їх власних господарських потреб окремо та не свідчить про здійснення ними господарської діяльності узгоджено або спільно. Укладення між сторонами вказаних договорів задовго до моменту оголошення про проведення торгів не може свідчити про доступ до інформації про господарську діяльність один одного, а також про сприяння в обміні інформацією, у тому числі, під час підготовки до участі в торгах. Вказані дії позивача та третьої особи могли бути зумовлені їх власними економічними інтересами. Ведення господарської діяльності учасниками торгів в умовах ринкової економіки не є беззаперечним доказом сприяння, на наявність якого посилається АМК у своєму рішенні.

Положення Закону України «Про захист економічної конкуренції» та Закону України «Про публічні закупівлі» не містять заборони суб`єктам господарювання, які беруть участь у процедурі закупівлі, мати господарські договірні відносини між собою та не пов`язують наявність таких стосунків з ознаками узгоджених антиконкурентних дій (відповідна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 24.04.2018 у справі № 917/1357/17).

Отже, сама по собі наявність господарських відносин між позивачем і третьою особою не є ознакою пов`язаності між юридичними особами, а наявність факту господарських відносин не може прямо вказувати на узгодженість дій між позивачем та третьою особою щодо проведення відповідних торгів, відтак наведені АМК в п.16-17 оспорюваного рішення доводи свідчить про неповне з`ясування комітетом обставин справи.

Відповідач в п.п.20-21 оспорюваного рішення вказує, що за інформацією, наданою ТОВ «Укрнет» в листі від 08.04.2021 за № 195/01/01-08, між електронними скриньками ТОВ «Мішем» (ІНФОРМАЦІЯ_2) та ПП «Євроімекс-Інвест» (ІНФОРМАЦІЯ_1) у період проведення торгів № 1 та № 2 відбувалось електронне листування, дати якого відображені у таблиці № 8 рішення, що свідчить про обмін інформацією між сторонами антимонопольної справи та підтверджує наявність середовища для обміну інформацією та координацію дій між ними.

Так, судом встановлено, що обмін електронними листами між ТОВ «Мішем» та ПП «Євроімекс-Інвест» відбувся на виконання господарських зобов`язань між ними, оскільки у перелічених у таблиці № 8 рішення № 63/61 електронних листах між сторонами відбувався обмін в електронному вигляді накладними, рахунками-фактурами, рахунками на оплату та актами звірки взаємних розрахунків. Водночас, у вказаних електронних листах відсутня будь-яка інформація, яка стосувалася чи могла б стосуватися участі сторін у спірних торгах.

Зі змісту оспорюваного рішення за № 63/61 вбачається, що комітет не досліджував вмісту електронних листів, а також не надав оцінки змісту листування, яке відбувалося між сторонами антимонопольної справи під час участі в торгах, відтак дійшов передчасного висновку про обмін інформацією між позивачем та третьою особою та наявність середовища для координації дій між ними.

Верховний Суд у постанові від 15.08.2023 у справі № 910/5111/21 з аналогічним предметом спору наголосив на необхідності дослідження змісту листування та можливості розглядати таке електронне листування між особами як доказ у справі лише у випадку встановлення авторів цього листування та його змісту. Водночас, відповідно до правової позиції Верховного Суду у постанові від 25.03.2021 у справі № 910/1943/20 електронне листування між учасниками торгів у межах власних господарських відносин (не пов`язаних із проведенням тендеру) не можна вважати узгодженими діями й ставити в основу кваліфікації спотворення результатів торгів.

У пункті 5.3 рішення № 63/61 АМК дійшов висновку, що перелік зазначених в таблицях 9 та 10 документів містять ознаки подібності в оформленні та не можуть пояснюватися випадковим збігом обставин, зокрема, гарантійні листи та довідки ТОВ «Мішем» та ПП «Євроімекс-Інвест» містять жирне накреслення інформації із назвою предмета закупівлі, а інформація, яка подається учасником торгів у довільній формі, сформовано сторонами у таблиці. Вказані обставини вказують на узгодженість дій ТОВ «Мішем» та ПП «Євроімекс-Інвест» у підготовці їх пропозицій на торги № 1 та торги № 2.

Так, судом встановлено, що довідки позивача та третьої особи з відомостями про учасників тендерів є візуально різними, а таблична форма подання довідок відмінна, що вбачається з аналізу її пунктів 9, 10, 11, 12. Водночас, інші учасники тендеру також подали відомості про учасника у табличній формі із виділенням назви предмета закупівлі жирним накресленням, що спростовує твердження АМКУ про узгодженість поведінки позивача та третьої особи через схоже оформлення тендерної документації.

Певна схожість в оформленні учасниками торгів їхніх конкурсних пропозицій, за відсутності беззаперечних доказів узгодження учасниками своєї поведінки та змісту поданих ними пропозицій в процесі торгів з метою обмеження чи усунення конкуренції між ними, зокрема і узгодження цінових пропозицій учасників, з огляду на те, що саме ціна була єдиним критерієм визначення переможця торгів, не свідчить про наявність попередньої змови (антиконкурентних узгоджених дій) та спрямованість цих дій на усунення або недопущення конкуренції, спотворення результатів торгів. Вказану правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 24.02.2018 року у справі № 914/1195/17.

У пункті 5.4 рішення № 63/61 АМК дійшов висновку про координацію між діями ТОВ «Мішем» та ПП «Євроіемкс-Інвест», що полягала у послідовності їх дій в часі, а саме при поданні тендерних пропозицій у торгах № 2 та під час входу в аукціон. Так, відповідач в своєму рішенні встановив, що сторони антимонопольної справи не були обмежені в часі щодо подання тендерних пропозицій від дати опублікування оголошення (27.08.2019), однак подали свої пропозиції в один день - 11.09.2019 та з невеликою різницею в часі, а вхід в аукціон у торгах № 2 здійснили з різницею в 1 хвилину, що не може бути випадковим збігом.

З наведених в оспорюваному рішенні таблиць вбачається подання ТОВ «Мішем» та ПП «Євроімекс-Інвест» їх тендерних пропозицій в останній день строку на подання таких, а час їх входу в аукціон здійснений з різницею в одну хвилину. Водночас, АМК не досліджувалося питання з якої адреси відбувалося подання учасниками їх тендерних пропозицій, зокрема, чи сторонами антимонопольної справи для подання документів та для входження в аукціон для участі в торгах № 2 було використано одну ІР-адресу чи різні. Інформація про ІР-адреси сторін відсутня в оспорюваному рішенні № 63/61, відтак така не досліджувалася АМК. Подання сторонами їх конкурсних пропозицій в останній день строку могло бути наслідком збігу, встановленого обмеженням в часовому періоді для надання пропозицій, та могло бути пов`язане з особливостями режиму роботи вказаних юридичних осіб. З огляду на вказане АМК в п. 5.4 оспорюваного рішення № 63/61 дійшов помилкового висновку про координацію між діями позивача та третьої особи, оскільки не повно з`ясував та дослідив усі обставини антимонопольної справи.

Згідно з ст.59 ЗУ «Про захист економічної конкуренції» підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; заборона концентрації, узгоджених дій відповідно до Закону України "Про санкції"; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).

Відповідно до ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи все наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що Західним міжобласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України не доведено обставини, які мають значення для справи, а встановлені ним факти у своїй сукупності не доводять наявності в діях ТОВ «Мішем» та ПП «Євроімекс-Інвест» обставин щодо усунення конкуренції під час проведення торгів зі здійснення процедур закупівлі «Капітальний ремонт вул. Антонівська у м. Ужгород» (ідентифікатор торгів UA-2019-05-24-001425-a) та «Капітальний ремонт вул. Львівська у м. Ужгород» (ідентифікатор торгів UA-2019-08-27-000317-b) та узгодження їх поведінки чи наміру такого узгодження під час підготовки тендерних пропозицій.

За наведених вище обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову та визнання недійсним рішення адміністративної колегії Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 17.07.2024 № 63/61-р/к в частині, що стосується ПП «Євроімекс-Інвест».

Щодо вимог апелянта про скасування додаткового рішення суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що апеляційна скарга не містить будь-яких доводів (підстав) для скасування такого рішення. Водночас, апеляційний суд вважає обґрунтованим та справедливим висновок місцевого господарського суду про часткове задоволення заяви позивача та стягнення з відповідача 6 225 грн - у відшкодування витрат на оплату правничої допомоги під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Відповідно до ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Статтею 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Судовий збір за подання апеляційної скарги, у відповідності до ст.129 ГПК України, покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.236, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд,

ухвалив:

Рішення Господарського суду Львівської області від 03 вересня 2025 року та додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 15 вересня 2025 року у справі № 914/2331/24 залишити без змін, а апеляційну скаргу Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України - без задоволення.

Матеріали справи № 914/2331/24 повернути до Господарського суду Львівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку у відповідності до вимог ст.ст.286-291 ГПК України.

Повну постанову складено 26 лютого 2026 року

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.

Суддя Зварич О.В.

Суддя Панова І.Ю.