ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2026 р. Справа№ 910/12112/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

За участю секретаря судового засідання Місюк О.П.

та представників сторін: не з`явилися.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Промхімскло" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2025

у справі №910/12112/25 (суддя - Ярмак О.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промхімскло"

до: 1. Держави Україна в особі Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві;

2. Держави Україна в особі Державної казначейської служби України

про відшкодування моральної шкоди.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Промхімскло" звернулося з позовом до Держави України в особі Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві та Державної казначейської служби України з вимогами про стягнення 2500000,00 грн моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що дії Територіального управління ДБР в частині не надіслання позивачу копії постанови від 13.06.2025 про закриття кримінального провадження №0001577 від 27.09.2023 в порядку, встановленому ч. ч. 1, 3 ст. 111 та ч. 1 ст. 136 Кримінального процесуального кодексу України, порушило право позивача на ефективний засіб правового захисту в національному органі. У зв`язку із такими діями відповідача-1 товариство не змогло захистити свої права, в результаті чого позивачу було спричинено моральну шкоду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 відкрито провадження у справі №910/12112/25, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Рішенням Господарського суду міста Києва 09.12.2025 (повний текст складений 17.12.2025) у справі №910/12112/25 у задоволенні позову Товариству з обмеженою відповідальністю "Промхімскло" відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Промхімскло" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно якої просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга відповідача обґрунтована тим, що оскаржуване рішення ухвалено внаслідок неправильного застосування норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, без з`ясування всіх обставин справи.

Скаржник зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що підставою для відшкодування моральної шкоди є не надіслання службовими особами відповідача-1 позивачу копії постанови від 13.06.2025 про закриття кримінального провадження №0001577 від 27.09.2023, що є порушенням його права на оскарження цієї постанови та дає право на захист шляхом відшкодування моральної шкоди у розмірі 2500000 грн.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 08.01.2026 апеляційну скаргу у справі №910/12112/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Ходаківська І.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Промхімскло" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2025 у справі №910/12112/25, справу призначено до розгляду на 03.01.2026, а також витребувано з суду першої інстанції матеріали справи.

14.01.2026 та 21.01.2026 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Промхімскло" надійшли ідентичні за змістом заяви, згідно яких скаржник просить суд здійснювати розгляд апеляційної скарги без його участі.

26.01.2026 до суду від Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно якого управління просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги, оскаржуване рішення залишити без змін.

Заперечуючи проти доводів скарги відповідач-1 відмічає, що зазначена постанова про закриття кримінального провадження надіслана позивачу листом №16-04-26192 від 13.06.2025. Надання оцінки діям та рішенням слідчого перебуває у площині кримінального процесу та має здійснюватися виключно за правилами, встановленими КПК України. Натомість, жодних рішень, зокрема, про визнання протиправною бездіяльності слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001577 від 27.09.2023 чи недотримання слідчим розумних строків досудового розслідування - не приймалось та судом першої інстанції під час розгляду цієї справи не встановлено.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.02.2026 розгляд справи №910/12112/25 відкладено до 05.03.2026, повторно витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/12112/25.

04.02.2026 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Промхімскло" надійшла заява, згідно якої скаржник просить суд здійснювати розгляд апеляційної скарги без його участі.

09.02.2023 матеріали справи №910/12112/25 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

13.02.2026 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Промхімскло" надійшла заява, згідно якої скаржник просить суд здійснювати розгляд апеляційної скарги без його участі.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду №09.1-08/810/26 від 04.03.2026, у зв`язку з перебуванням судді Ходаківської І.П. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/12112/25.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2026 апеляційну скаргу у справі №910/12112/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2026 справу №910/12112/25 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Промхімскло" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2025 прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.

У призначене засідання суду 05.03.2026 представники сторін не з`явилися, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, що підтверджується довідками про доставку електронного документа до електронного кабінету. Позивач просив суд здійснювати розгляд справи без його участі.

Згідно з ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

При цьому, відповідно до ч. 11 вказаної статті суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Разом з цим, як було зазначено вище, сторони належним чином повідомлені про розгляд апеляційної скарги та, у свою чергу, не повідомили суд про причини неявки у судове засідання уповноважених представників. Отже, неявка у судове засідання представників сторін не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, оскільки дана постанова приймається за відсутності учасників справи та без її проголошення, датою її ухвалення є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції зміні чи скасуванню, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Промхімскло" 31.07.2023 звернулося до Офісу Генерального прокурора із заяво №31-07 про вчинення слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси Тішком Д.А. та слідчим другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, при здійсненні досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001531 від 31.10.2022, тяжкого злочину за ознаками передбаченими ч. 4 ст. 382 Кримінального кодексу України (далі - КК України), та кримінальних правопорушень за ознаками, передбаченими ч. 1 ст. 356, ч. 1 ст. 364 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11.09.2024 у справі №757/37725/23-к задоволено скаргу позивача від 14.08.2023 на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси Тішком Д.А. та слідчим другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві при здійсненні досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001531 від 31.10.2022, тяжкого злочину за ознаками, передбаченими ч. 4 ст. 382 КК України, та кримінальних правопорушень за ознаками, передбаченими ч. 1 ст. 356 і ч. 1 ст. 364 КК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви скаржника №31-07 від 31.07.2023 та зобов`язано останніх внести відомості до ЄРДР за цією заявою.

27.09.2023 у єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровані кримінальні провадження за заявами директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Промхімскло" ОСОБА_1 за №0001577, №0001578, №0001579 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 356, ч. 1 ст. 364 та ч. 4 ст. 382 КК України.

Постановою прокурора від 18.10.2023 матеріали кримінальних проваджень №0001577 за ст. 356 КК України, №0001579 за ч. 1 ст. 364 КК України, №0001578 за ч. 4 ст. 382 КК України об`єднані в одне провадження за №0001577.

Також постановою прокурора від 15.12.2023 у кримінальному провадженні №0001577 визначено підслідність за Першим слідчим відділом ТУ ДБР у м. Миколаєві.

За результатами досудового розслідування кримінального провадження №0001577 слідчим ТУ ДБР у м. Миколаєві 13.06.2025 прийнято рішення про його закриття на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач зазначає, що йому не було надіслано копії постанови від 13.06.2025 про закриття кримінального провадження №0001577 від 27.09.2023 чим порушено його право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснюють свої офіційні повноваження при розгляді кримінального провадження №0001577 та мали ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 356, ч. 1 ст. 364, та ч. 1 ст. 366 КК України, а тому просив суд відшкодувати за рахунок коштів державного бюджету моральну шкоду в розмірі 2500000 грн.

В свою чергу, відповідач-1 заперечуючи проти задоволення позовних вимог, вказував, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Промхімскло" не наводить та не доводить належними та допустимими доказами моральної шкоди, завданої внаслідок дій ТУ ДБР у м. Миколаєві. Також відповідач зазначив, що позивачем не надано обґрунтованого розрахунку заявленої моральної шкоди у розмірі 2500000 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту завдання йому моральної шкоди, наявності такої шкоди та можливого причинно-наслідкового зв`язку між шкодою та діями (бездіяльністю) ДБР, тому відсутні підстави для задоволення позову.

З наведеними висновками місцевого господарського суду погоджується і колегія суддів та вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (п. 3 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Відшкодування моральної (немайнової) шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів (п. 9 ч. 2 ст. 16 цього ж Кодексу).

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

За загальним правилом підставою виникнення зобов`язання з компенсації моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами ст. 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У ч. 2 ст. 1167 цього ж Кодексу визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статями 1173 та 1174 ЦК України відповідно.

Згідно зі ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до ст. 1174 цього ж Кодексу шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

За висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 27.11.2019 у справі №242/4741/16-ц належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, якого відповідач зазначає порушником своїх прав. Держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду. Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів Державної казначейської служби України чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган.

Застосовуючи положення ст. ст. 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування (п. 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.09.2019 у справі №916/1423/17).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі №925/1196/18 сформульований висновок про те, що статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними й передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Утім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків. Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України (п. п. 6.11-6.13).

При цьому природа такого зв`язку має бути пряма, тобто дії відповідача мають завдавати шкоду позивачеві як conditio sine qua non ("умова, без якої не може бути") (постанова Верховного Суду від 30.11.2022 у справі №910/10501/19).

Вирішуючи виключну правову проблему стосовно самостійного встановлення господарськими судами незаконності дій органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування під час розгляду справ про відшкодування шкоди, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що питання наявності між сторонами деліктних зобов`язань та цивільно-правової відповідальності за заподіяну шкоду перебуває у площині цивільних правовідносин потерпілого та держави, а господарський суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який став підставою для стягнення шкоди, оцінюючи надані сторонами докази (постанова від 12.03.2019 у справі №920/715/17).

Отже, для настання цивільно-правової відповідальності відповідача за заподіяння позивачеві моральної шкоди у цій справі необхідно встановити наявність усієї сукупності зазначених ознак складу цивільного правопорушення (наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом - моральною шкодою), тоді як відсутність хоча б однієї з цих ознак виключає настання відповідальності.

Як встановлено судом, позивач пов`язує завдання йому моральної шкоди з не надісланням йому копії постанови від 13.06.2025 про закриття кримінального провадження №0001577 від 27.09.2023.

Проте, як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, вказана постанова надіслана директору Товариства з обмеженою відповідальністю "Промхімскло" Белобородову А.А. листом №16-04-26192-25 від 13.06.2025 (а.с. 69 (зворотній бік), 71 (зворотній бік), т. 1).

Орім того, відповідач-1 на підставі звернень директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Промхімскло" Белобородова А.А. неодноразово надсилав інформацію про результати досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001577 та копію постанови про закриття кримінального провадження, що підтверджується копіями листів №16-04-36222-25 від 21.08.2025, №16-04-38915-25 від 05.09.2025 та №16-04-42817-25 від 07.10.2025, а також витягом з реєстру на відправлену кореспонденцію (а.с. 70-71, т. 1).

Відтак є неспроможними твердження скаржника про не дослідження судом першої інстанції обставин справи щодо не направлення копії постанови про закриття кримінального провадження на адресу позивача.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 303 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора.

Суд, здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого та прокурора, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунення недоліків у такій діяльності.

З наведеної норми права слідує, що надання оцінки діям та рішенням слідчого перебуває у площині кримінального процесу та має здійснюватися виключно за правилами, встановленими КПК України.

Натомість жодних рішень, зокрема, про визнання протиправною бездіяльність слідчого ТУ ДБР у м. Миколаєві під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001577 від 27.09.2023 чи не дотримання слідчим розумних строків судового розслідування не приймалося та не встановлено під час розгляду даного спору.

Отже, у рамках спірних правовідносин відсутні обставини, які б свідчили про бездіяльність, протиправність дій чи рішень слідчих ТУ ДБР у м. Миколаєві відносно Товариства з обмеженою відповідальністю "Промхімскло".

Водночас слід зауважити, що наявність певних недоліків у процесуальній діяльності слідчого, прокурора, сама по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої й, відповідно, не може бути підставою для безумовного відшкодування моральної шкоди. При цьому не будь-яке рішення слідчого судді свідчить про протиправність дій державних органів, а мають значення конкретні обставини, встановлені таким рішенням. При встановленні в порядку судового контролю слідчим суддею протиправності дій чи бездіяльності слідчих органів для вирішення питання про відшкодування шкоди необхідним є доведення заподіяння такими діями (бездіяльністю) моральної шкоди та, відповідно, наявність причинно-наслідкового зв`язку між такими діями (бездіяльністю) та заподіяною шкодою. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 25.01.2021 у справі №227/4410/19, від 25.03.2021 у справі №227/3052/19, від 19.12.2022 у справі №466/5021/18, від 27.03.2023 у справі №757/221/21-ц, від 15.07.2024 у справі №127/17413/22.

Поряд із цим, колегія суддів наголошує, що у справах про відшкодування шкоди, доведення обґрунтованості вимог покладається на позивача, який має надати суду докази наявності шкоди, протиправності поведінки того, хто завдав шкоду, а також причинно-наслідковий зв`язок такої поведінки із завданою шкодою.

Тим самим, у справі, що розглядається, позивачем, в силу ст. ст. 74, 76 - 79 ГПК України, має бути доведено належними та допустимим доказами факт завдання йому моральної шкоди, наявності такої шкоди та можливого причинно-наслідкового зв`язку між шкодою та діями (бездіяльністю) ТУ ДБР у м. Миколаєві.

Зважаючи на вказані вище приписи ЦК та КПК України, суд апеляційної інстанції висновується, що звертаючись до суду з відповідним позовом позивач, акцентуючи на заподіянні йому моральної шкоди, не довів, в розумінні приписів ст. ст. 74, 76 - 79 ГПК України, належними та допустимими доказами факту завдання йому моральної шкоди, наявності такої шкоди та можливого причинно-наслідкового зв`язку між шкодою та діями (бездіяльністю) ТУ ДБР у м. Миколаєві.

Більш того, Товариство з обмеженою відповідальністю "Промхімскло" не навело жодних доводів, які би пояснювали у чому конкретно полягає порушення особистих немайнових прав товариства в розумінні ст. 94 ЦК України, а також, який існує причинний зв`язок між не направленням копії постанови про закриття кримінального провадження (що спростовано під час розгляду даного спору) і ймовірним порушенням таких особистих немайнових прав.

Водночас, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що позивач не обґрунтував жодними належними та допустимими доказами факту та розміру заявленої ним моральної шкоди.

Згідно із правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі №752/17832/14-ц, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Проте, позивачем не надано жодних належних та достатніх доказів факту понесення ним збитків у підприємницькій діяльності, приниження ділової репутації чи неможливості вести активну підприємницьку діяльність, причинний зв`язок між діями/бездіяльністю ТУ ДБР у м. Миколаєві та настанням тих негативних наслідків, на які він посилався й відповідно, розміром моральної шкоди, яку нібито спричинено останньому.

В свою чергу розмір заявленої позивачем суми моральної шкоди належним чином не обґрунтовано, Товариство з обмеженою відповідальністю "Промхімскло" не надало розрахунку чи критеріїв, з яких виходило при визначенні заявленої до стягнення суми.

За викладеного в цілому, колегія суддів погоджується з відповідними висновками місцевого господарського суду про наявність підстав для відмови в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Промхімскло".

Таким чином, аргументи апеляційної скарги позивача не спростовують правомірності висновків місцевого господарського суду щодо встановлених обставин справи та не можуть бути підставами для його скасування.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим кодексом.

За приписами ст. ст. 74, 76, 77 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, ґрунтуючись на матеріалах справи, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом при винесенні оскаржуваного рішення належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2025 у справі №910/12112/25 відповідає фактичним обставинам справи та не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для його зміни чи скасування, в розумінні приписів ст. 277 ГПК України, не вбачається, у зв`язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Промхімскло" не підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат у зв`язку з розглядом даної апеляційної скарги не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 11 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Промхімскло" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2025 у справі №910/12112/25 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк двадцять днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді В.В. Андрієнко

С.І. Буравльов