ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2026 р. Справа№ 910/9344/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Доманської М.Л.

Пантелієнка В.О.

за участі секретаря Вага В.В.

та за участю представників:

від позивача: не з`явився;

від відповідача 1:Кочерга Д.О. орд.;

від відповідача 2: Фінагіна В.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Консалт Агро"

на рішення Господарського суду міста Києва від 04.04.2024 року

та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 30.04.2024 року

у справі №910/9344/23 (суддя Котков А.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Консалт Агро"

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Прополе"

2. Державної організації "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій"

про визнання недійсним свідоцтва на торговельну марку та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

У червні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Консалт Агро" (далі - позивач) звернулось у Господарський суд міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агреін", яке в подальшому змінило назву на ТОВ "Прополе", (далі - відповідач 1) та Державної організації "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" (далі - відповідач 2, УКРНОІВІ), у якому просило суд:

- визнати недійсним свідоцтво України на торговельну марку №328316 від 18 січня 2023 року, ТОВ "Агреін";

- зобов`язати УКРНОІВІ внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг щодо визнання недійсним повністю свідоцтва України на торговельну марку №328316 від 18 січня 2023 року та здійснити публікацію про це в бюлетені.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з 01.02.2021 відповідно до Ліцензійного договору про розпорядження майновими правами інтелектуальної власності, володіє правами на зареєстровані торговельні марки за свідоцтвами від 25.11.2020 №287176, №287177, 287178 "A·GRAIN" (35 клас) та входить до групи компаній "Агрейн" (Agrain), що була створена у 2011 році та до якої входять 13 сільгосппідприємств в 5 областях України і деякі з них мають в найменуваннях частину "Агрейн" (ТОВ "Агрейн Трейдинг", ТОВ "Агрейн Трейд", ТОВ "Агрейн Транс", а після входження до складу акціонерів нового учасника почався процес ребрендінгу і з 2020 року в роботу взято вказані зареєстровані торговельні марки, зареєстровано домен agrain.ua, ведуться публікації на сторінці www.facebook.com/agrain.com.ua тощо. Також вказані торгові марки використовується шляхом нанесення на сільгосптехніку, автомобілі, паливно-заправні пункти та елеватори, прапори, буклети, упаковку агрогрупи "Agrain". У той же час, ТОВ "Агреін" (відповідач 1) було зареєстровано лише в 2021 році і має скорочене найменування "AGRAIN" LLC та, знаючи про тривалу діяльність агрогрупи "Agrain" вирішило використовувати у своїй діяльності позначення "AGRAIN", що було оскаржено позивачем до суду (справа №924/526/22, розгляд якої ще не завершено), а в подальшому 18.01.2023 УКРНОІВІ була зареєстрована торговельна марка відповідача 1 за свідоцтвом №328316 у класах 01, 05, 44 - "АГРЕІН/AGRAIN/AG", яка схожа з раніше зареєстрованими торговельними марками позивача настільки, що їх можна сплутати, а також вводять в оману щодо особи, яка виробляє товар або надає послуги, що підтверджується висновками судових експертиз та опитувань споживачів. Зазначеним порушуються права позивача, який володіє правами інтелектуальної власності на раніше зареєстровані торговельні марки, а торговельна марка відповідача 1 не відповідає умовами правової охорони.

Відповідачем 1 відзив на позовну заяву був поданий з пропуском строку, встановленого судом першої інстанції (п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження), а тому вказаний відзив був залишений судом першої інстанції без розгляду.

Відповідач 2, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, посилався на те, що позивач, як ліцензіат, не має права на звернення до суду з вимогами про визнання недійсними охоронних документів, оскільки таке право має тільки власник свідоцтва; договір від 01.02.2021 не відповідає нормам ЦК України, оскільки його положення мають взаємні суперечності; процедура реєстрації торговельної марки за свідоцтвом України №328316 була проведена у повній відповідності до вимог чинного законодавства; є необґрунтованими доводи позивача про невідповідність оспорюваної торговельної марки умовам надання правової охорони; надані позивачем висновки судових експертів (зі справи №910/9344/23) є неналежними доказами, оскільки не стосуються даних позовних вимог; надані опитування споживачів не підтверджують того, що використання спірної торговельної марки відповідача 1 породжує у свідомості споживача асоціації, пов`язані з позивачам, які насправді не відповідають дійсності; УКРНОІВІ створений 08.11.2022 і не є правонаступником прав та обов`язків Укрпатенту, тому на нього не може бути покладений судовий збір, у разі задоволення позову.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04 квітня 2024 року у позові відмовлено повністю.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 30 квітня 2024 року заяву б/н від 08.04.2024 року "Про ухвалення додаткового рішення" Товариства з обмеженою відповідальністю "Прополе" у справі № 910/9344/23 - задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Консалт Агро" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Прополе" витрати на правничу допомогу у розмірі 147 720,00 грн.

В іншій частині заяви відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятими рішенням та додатковим рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Консалт Агро" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, а також скасувати оскаржуване додаткове рішення в частині стягнення з позивача судових витрат відповідача 1 на правничу допомогу та ухвалити нове рішення, яким відмовити у стягненні таких витрат повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом порушено норми матеріального права та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки позивач, який входить до групи компаній "Агрейн" (AGRAIN), що була створена у 2011 році, з 01.02.2021 володіє правами на зареєстровані торговельні марки "AGRAIN" (35 клас) за свідоцтвами від 25.11.2020: №287176; №287177; №287178, натомість ТОВ "Агреін" (в ході розгляду змінило найменування на ТОВ "Прополе" було зареєстровано лише в 2021, та відкрито і усвідомлено, знаючи про тривалу діяльність агрогрупи AGRAIN, вирішив використовувати в своїй діяльності позначення "AGRAIN"; рішенням суду, яке набрало законної сили 25.09.2023, в справі № 924/526/22 вимоги задоволено і заборонено відповідачу 1 використання позначення "AGRAIN", однак, паралельно, 18.01.2023 УКРНОІВІ була зареєстрована торговельна марка відповідача 1 "АГРЕІН AGREIN AG" (свідоцтво № 328316 у класах 01, 05, 44); торговельна марка відповідача 1 не відповідає принаймні 2 умовам правової охорони: схожа настільки, що її можна сплутати, зокрема, асоціювати з торговельними марками, раніше зареєстрованими та може ввести в оману щодо особи, яка виробляє товар або надає послугу; суд першої інстанції не дав оцінки і мотивів відхилення масиву доказів позивача, при цьому, не врахував преюдиційні факти, дійшов суперечливих висновків, однобічно й неповно розглянув справу і помилково відмовив у задоволенні позову; судом не надано оцінки наданим позивачем двом опитуванням (в соціальних мережах та Асоціації "Український клуб аграрного бізнесу"); суд вказав на відсутність Договору від 21.02.2021 у додатках до позовної заяви, однак вказаний договір долучався позивачем до позову , що підтверджується описом вкладення у цінне поштове відправлення, і на цей доказ посилались всі учасники справи; за умовами вказаного договору позивач отримав виключне право перешкоджати неправомірному використанню торговельних марок за свідоцтвами №287176; №287177; №287178; суд підчас розгляду справи не повідомив про відсутність у нього доказу, зазначеного в додатках позовної заяви та описі поштового відправлення до суду, й на який посилались усі сторони, та не вчинив жодних дій для з`ясування його втрати у канцелярії суду; при цьому суд, процитувавши умови договору із постанови Верховного Суду у справі №924/526/22, всупереч встановленій у вказаній справі обставині, дійшов протилежного висновку про відсутність у позивача права на звернення до суду із даним позовом; суд не з`ясовував обставин порушення прав позивача й взагалі не дав оцінки доказам, що підтверджують таке порушення; позивачем обґрунтовано, що Агрогрупа "AGRAIN" є широко відома на ринку України і не тільки, в тому числі її впізнають за торговельними марками позивача, що застосовуються в різноманітні способи; торговельні марки позивача давно і постійно розміщені у різних загальнодоступних місцях, пов`язаних зі здійсненням діяльності у сфері сільського господарства й агробізнесу, де споживачі могли їх бачити, читати, чути, обговорювати, а головне - позначати/асоціювати з ними діяльність (товари й послуги) агрогрупи "Агрейн"; судом не з`ясовано обставин схожості торговельної марки відповідача 1 з раніше зареєстрованими торговельними марками позивача, не досліджено відповіді експертів у висновках від 18.07.2022 та від 24.04.2023; суд взагалі не дослідував (не враховував) звукову (фонетичну), графічну (візуальну) та смислову (семантичну) схожість позначень, як у цілому, так і їх елементів; судом не з`ясовувалось обставин спорідненості товарів і послуг з наведеними у свідоцтвах на знаки; судом безпідставно залишено без розгляду новий висновок судового експерта від 13.11.2023 наданий позивачем з обґрунтуванням причин пропуску строку, а в ухвалі суду від 12.12.2023 не зазначені належні мотиви відхилення цього висновку, тому позивач разом із оскарженням рішення заперечує вказану ухвалу в частині залишення без розгляду цього висновку експерта; суд залишив без розгляду обґрунтовано поданий третій висновок судового експерта від 13.11.2023, не навів мотив його відхилення, та прийняв рішення ґрунтуючись лише на власному баченні схожості позначень й спорідненості товарів/послуг; суд не співставив доказів сторін і не визначив їх вірогідність; відповідачем надано суду більше 40 доказів які не враховано судом і при цьому не надано мотивів їх відхилення чи меншої вірогідності. Щодо додаткового рішення суду, то визначення відповідачем 1 та його представником гонорару в іноземній валюті є порушенням вимог діючого законодавства України; відповідачем 1 і не надано суду такого первинного документу (Акту), який би засвідчував факти надання послуг саме за таким договором; розмір витрат на оплату послуг адвоката не співмірний із складністю справи, часом, витраченим адвокатом, обсягом наданих послуг; докази витрат на правничу допомогу подані після закінчення строку для їх подання; поведінка відповідача 1 свідчить про затягування розгляду справи та зловживання правами.

Також у апеляційній скарзі заявлено клопотання долучити та врахувати при апеляційному розгляді висновок судового експерта № 89/23 від 13.11.2023, яке мотивоване тим, що відповідачем 1 з порушенням процесуальних строків був поданий до суду висновок експерта ввід 23.08.2023, позивач неодноразово вказував на це та, для спростування вказаного висновку і доводів відповідача 1, подав висновок від 13.11.2023 з наведенням підстав для поновлення строку на його подання.

Відповідач 1 у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти її задоволення та просить залишити оскаржувані рішення і додаткове рішення без змін, посилаючись на те, що аналіз свідоцтв на торговельні марки позивача визначає, що вказані торговельні марки зареєстровані виключно для послуг 35 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг (далі - МКТП), а аналіз свідоцтва на Торговельну марку Відповідача 1 визначає, що торговельна марка зареєстрована виключно для товарів 01 та 05 класів МКТП та послуг 44 класу МКТП; торговельні марки позивача і відповідача 1 не є тотожними та зареєстровані для різних товарів і послуг; позивачем не було надано належного та допустимого доказу на підтвердження того, що спірні торговельні марки є схожими настільки, що їх можна сплутати, а також на підтвердження того, що товари і послуги (всі чи частково) спірних торговельних марок є спорідненими; позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що торговельна марка відповідача 1 може ввести в оману, зокрема, щодо товарів і послуг для яких вона зареєстрована, а також не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що позивач виробляє товар чи надає послуги, для яких зареєстрована торговельна марка відповідача 1; в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів; відповідачу 1 належить на праві приватної власності у якості об`єкту інтелектуальної власності комерційне найменування на кирилиці "АГРЕІН" та на латиниці "AGRAIN", що підтверджується доказами, доданими до відзиву на позов; відповідач 1 у своїй господарській діяльності використовував на дату подання заявки своє комерційне (фірмове) найменування, "АГРЕІН" на кирилиці та "AGRAIN" на латиниці, яке є окремим об`єктом права інтелектуальної власності, належало відповідачу 1 на праві приватної власності та охороняється як об`єкт права приватної власності діючим українським законодавством, міжнародним законодавством; позивачем не пред`явлено жодних вимог до відповідача 1 стосовно назви юридичної особи відповідача 1 чи комерційного (фірмового) найменування відповідача 1; висновки експертів, які були надані позивачем та відповідачем 1 під час розгляду справи №924/526/22, а також експертний висновок складений за результатами судової експертизи по справі №924/526/22 не можуть бути належними та допустимими доказами по даній справі, оскільки не відносяться до предмету розгляду даної справи та не містять порівняння торговельних марок позивача та торговельної марки відповідача 1; торговельна марка за свідоцтвом № 328316 не є тотожною або схожою настільки, що її можна сплутати, зокрема, асоціювати з торговельними марками за свідоцтвами №№287176, 287177, 287178; словесне позначення "AGRAIN" не має розрізняльної здатності для товарів та/чи послуг, пов`язаних із сільським господарством, добривами, пестицидами, хімікатами, фунгіцидами, гербіцидами, призначеними для застосування у сільському господарстві; торговельні марки Позивача заявлені на реєстрацію як зображувальні торговельні марки, а не як словесні чи комбіновані торговельні марки; відповідач 1 при здійснені своєї діяльності використовує найменування своєї юридичної особи (станом на дату подання заявки), як повне так і скорочене, як на українській так і на англійській мовах; відповідач 1 при здійснені своєї діяльності (станом на дату подання заявки) використовує належно йому на праві приватної власності, як окремий об`єкт права інтелектуальної власності комерційне (фірмове) найменування "АГРЕІН" на кирилиці та "AGRAIN" на латиниці; відповідач 1 при здійсненні своєї діяльності використовує зареєстровану торговельну марку за свідоцтвом № 328316, яка належить йому на праві приватної власності, як окремий об`єкт права інтелектуальної власності; Торговельна марка за свідоцтвом України № 328316 не може ввести в оману щодо особи, яка виробляє товар або надає послугу; позначення "A GRAIN", "GRAIN", "АГРЕІН", "ГРЕІН" використовують різні особи в Україні, зокрема і для товарів та/чи послуг пов`язаних із сільським господарством, а також в торговельних марках; позивачем належними доказами не доведено схожості торговельних марок, які використовує позивач та торговельної марки відповідача 1; на підтвердження своєї правової позиції відповідач 1 просить апеляційний суд приєднати до матеріалів справи у якості належного та допустимого доказу по справі Висновок експерта № 3/2023 від 23 серпня 2023 року, який був складений на замовлення відповідача саме для цієї судової справи; позивачем не доведено можливості введення в оману щодо особи, яка виробляє товар, або надає послугу; надані позивачем листи, які позивач називає соціологічними дослідженнями, не можуть вважатися соціологічними дослідженнями та належними та допустимими доказами, що підтверджується наданими відповідачем 1 рецензіями від 23.08.2023, які відповідач 1 просить врахувати; позначення GRAIN використовується в Україні різними особами в галузі сільського господарства, що є загальновідомим фактом; на думку відповідача 1 відзив на позовну заяву був поданий у строк, визначений судом першої інстанції, про що було зазначено у відзиві; не прийняття судом висновку експерта, поданого відповідачем 1 у встановлений процесуальним законодавством спосіб лише з однієї формальної причини (на думку відповідача 1 такої формальної причини не було) не відповідає духу права та принципам господарського процесуального законодавства; на дату закриття підготовчого провадження у справі такого доказу як Висновок експерта від 13.11.2023, який був наданий позивачем, не існувало, що унеможливлює його долучення до матеріалів справи враховуючи вимоги господарського процесуального законодавства України, а клопотання про долучення вказаного Висновку подано позивачем із порушенням вимог процесуального законодавства; позивач в апеляційній скарзі не оскаржує ухвалу суду першої інстанції, якою вказаний висновок експерта не був приєднаний до матеріалів справи; додаткове рішення про стягнення з Позивача витрат на правничу допомогу є обґрунтованим та законим.

Також у відзиві на апеляційну скаргу відповідачем 1 заявлено клопотання про приєднання доказу на стадії розгляду справи в апеляційному суді, визнати причини поновлення строку для подачі доказу поважними та поновити строк для подачі доказу, приєднати до матеріалів справи у якості доказу висновок експерта № 3/2023 від 23 серпня 2023 року та врахувати його при прийнятті рішення за апеляційною скаргою, а також відмовити у задоволені клопотання позивача про приєднання до матерів Справи висновку судового експерта №89/23 від 13.11.2023 року.

Відповідач 2 у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти її задоволення та просить залишити оскаржувані рішення і додаткове рішення без змін, посилаючись на те, що судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач не має виключних прав на торговельні марки за свідоцтвами України №287176, 287177, 287178, а лише є їх користувачем згідно умов договору, оскільки ліцензіар - Шевцова Ганна Миколаївна передала ліцензіату - позивачу лише право на використання торговельних марок, тому позивач, як ліцензіат не має права на звернення до суду з вимогами про визнання недійсними охоронних документів; судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачем не доведено невідповідності торговельної марки за свідоцтвом України № 328316 умовам надання правової охорони; процедура реєстрації торговельної марки за свідоцтвом України № 328316 була проведена у повній відповідності до вимог Закону № 3689-XII; твердження позивача про невідповідність торговельної марки умовам надання правової охорони є необгрунтованими; несхожість порівнюваних знаків за звуковою, графічною та смисловою ознаками є очевидною та не може привести до сплутування споживачами; торговельна марка за свідоцтвом України № 328316 зареєстрована для товарів 1, 5, 44 класу МКТП; торговельні марки за свідоцтвами України №№ 287176, 287177, 287178 - для послуг 35 класу МКТП; приналежність порівнюваних товарів і послуг до різних класів МКТП свідчить про те, що вони відносяться до різних галузей; позивачем не доведено факту сплутування споживачами товарів, маркованих оскаржуваною торговельною маркою, із послугами, які надає позивач, на ринку при введенні їх в господарський обіг, що призвело до порушення прав позивача; надані позивачем висновки експертів від 18.07.2022 та від 24.04.2023 були складені у іншій справі (№924/526/22), яка мала інший предмет доказування, тому вони не стосуються предмета доказування та не можуть бути взяті до уваги під час розгляду даної справи; надані позивачем опитування не можуть достеменно підтвердити обставини того, що використання торговельної марки відповідача 1 породжує у свідомості споживача асоціації, пов`язані з позивачем, які насправді не відповідають дійсності; додаткове рішення суду відповідає вимогам процесуального законодавства; УКРНОІВІ не несе цивільно-правову відповідальність (в тому числі компенсаторну) за дії Укрпатенту, тому у разі прийняття судом рішення про задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, не можуть бути покладені на УКРНОІВІ, як функціонального правонаступника Укрпатенту.

26.06.2024 відповідачем 1 подано заяву про розподіл судових витрат, у якій вказує, що відповідні докази будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за результатом розгляду апеляційної скарги.

26.06.2024 відповідачем 1 подані пояснення що стосовно відзиву УКРНОІВІ на апеляційну скаргу, у яких вказав, що відповідач 1 повністю підтримує відзив на апеляційну скаргу УКРНОІВІ та вважає за необхідне звернути увагу апеляційного суду на умови наданого позивачем договору.

26.06.2024 відповідачем 1 подано заяву, у якій він просить розглянути клопотання позивача про долучення висновку експерту з оголошенням відповідної ухвали до прийняття кінцевого судового рішення.

26.06.2024 відповідачем 1 подано заяву, у якій він просить врахувати у якості доказів рецензію від 23.08.2023 року № 23-08/01 на опитування у соціальних мережах для визначення сприйняття торговельних марок, проведене фізичною особою-підприємцем Владиславом Пижовим та рецензію від 23.08.2023 року № 23-08/02 на опитування стосовно сприйняття торговельних марок, проведене Асоціацією "Український клуб аграрного бізнесу" з 28 квітня по 03 травня 2023 року.

26.06.2024 відповідачем 1 подано заяву, у якій він просить врахувати правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 18 червня 2024 року у справі №758/113/23.

27.06.2024 позивачем подано клопотання №2 про призначення судової експертизи, у якому він просить призначити судову експертизу в сфері інтелектуальної власності, на вирішення якої поставити пропоновані позивачем у цьому клопотанні питання 1 і 2. Питання 1: Чи є торговельна марка за свідоцтвом від 18.01.2023р № 328316 схожою настільки, що її можна сплутати із торговельними марками за свідоцтвами № 287176, № 287177, № 287178 щодо споріднених товарів і послуг? Питання 2: Чи може торговельна марка за свідоцтвом від 18.01.2023р № 328316 ввести в оману щодо надавача послуг Товариства з обмеженою відповідальністю "Консалт Агро"?

05.08.2024 позивачем подано клопотання, у якому він просить залишити без розгляду документи відповідача 1, подані 26.06.2024.

03.09.2024 відповідачем 2 подані пояснення про те, що УКРНОІВІ не є юридичною особою, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, якої є РФ, громадянин РФ, крім того, що проживає на території України на законних підставах, або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства РФ.

18.09.2024 відповідачем 1 подані заперечення на клопотання про призначення судової експертизи судом.

13.11.2024 відповідачем 1 подана заява, у якій він просить здійснити огляд та дослідження окремих доказів та визнати їх неналежними і недопустимими.

20.03.2025 відповідачем 1 подані запитання до позивача.

24.03.2025 позивачем подані заперечення на заяву відповідача від 20.03.2025 із запитаннями.

18.04.2025 відповідачем 1 подані запитання до позивача.

30.06.2025 відповідачем 1 подані пояснення по справі відповідача 1 під час розгляду апеляційної скарги та виступу представника відповідача 1 в суді.

03.10.2025 відповідачем 1 подане клопотання про врахування поданих ним висновку експерта та рецензій, а також віднесення витрат на їх складання до судових витрат.

07.10.2025 відповідачем 1 подані пояснення по справі відповідача 1 під час розгляду апеляційної скарги та виступу представника відповідача 1 в суді.

01.12.2025 відповідачем 1 подана заява, у якій він просить дослідити та встановити, що примірник Договору не був поданий позивачем до позовної заяви, а примірник Договору був долучений позивачем до апеляційної скарги як додаток без прохання позивача долучити такий примірник Договору у якості доказу та без надання жодних обґрунтувань, чому такий примірник додається на стадії подачі апеляційної скарги та не був доданий Позивачем в суді першої інстанції.

01.12.2025 відповідачем 1 подана заява стосовно дослідження доказів.

26.01.2026 відповідачем 1 подані доповнення до заяви від 01.12.2025, в яких вказує, що саме позивач не долучив Договір у якості додатку до позовної заяви, що має відповідні процесуальні наслідки.

29.01.2026 відповідачем 1 подані пояснення стосовно додаткового рішення суду першої інстанції.

29.01.2026 відповідачем 1 подана заява про розподіл судових витрат.

Учасники процесу належним чином повідомлялись про розгляд апеляційної скарги в порядку, визначеному статтями 6, 120, 242 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), шляхом направлення ухвал суду за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Оскільки явка сторін у судове засідання не була визнана обов`язковою, суд, на підставі ч.12 ст. 270 ГПК України, ухвалив здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності представника позивача.

Представник відповідача 1 у судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві, а також заперечив проти долучення договору та висновку судового експерта, які додані позивачем до апеляційної скарги.

Представник відповідача 2 у судовому засіданні заперечила проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві.

Розглянувши заявлені учасниками процесу клопотання та заяви, апеляційний господарський суд виходить з наступного.

Щодо договору про розпоряджання майновими правами інтелектуальної власності від 01.02.2021, який доданий до апеляційної скарги, то як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач посилається на вказаний договір, як на підставу звернення із позовом, і копія вказаного договору зазначена в якості додатку 3 до позовної заяви, однак фактично вказаний договір відсутній у томі 1 справи, також він відсутній у електронній справі суду першої інстанції.

У той же час, згідно опису вкладення у цінне відправлення 970 (том 1 а.с.236) вказана копія договору зазначена у п.4 опису, що підтверджує факт її направлення до Господарського суду міста Києва разом із позовною заявою.

Згідно пункту 6 розділу ІІ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої Наказом Державної судової адміністрації України 20 серпня 2019 року №814 (у редакції наказу Державної судової адміністрації України від 17 жовтня 2023 року № 485) конверти (пакети), в яких надходять документи, приєднуються до одержаних документів. У разі одержання документів у пошкодженій упаковці, або якщо при відкритті конверта (пакета) виявлено відсутність будь-якого документа чи додатка до нього, про це складається акт (додаток 1) у двох примірниках, один з яких надсилається відправнику, а другий додається до вхідних документів.

Однак, матеріали справи не містять відповідного акту про відсутність вказаного документа, тому апеляційний господарський суд приходить до висновку, що вказана копія договору була втрачена в суді, а тому відсутні підстави для покладення негативних наслідків цього на позивача, тому апеляційний господарський суд вважає за необхідне долучити до матеріалів справи вказану копію договору та дослідити її.

Також, з врахуванням доводів і аргументів позивача та відповідача 1, апеляційний господарський суд, з метою повного, всебічного та об`єктивного встановлення всіх обставин справи, вважає за необхідне дослідити докази, які надавались вказаними учасниками справи суду першої інстанції, зокрема: додатки до відзиву на позовну заяву, висновків експертів та рецензії.

При цьому судом враховано, що згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, судам необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним, а надмірний формалізм при розгляді справи є порушенням права на справедливий судовий захист.

Щодо клопотання позивача про призначення судової експертизи, то воно відхиляється судом, оскільки наявні у справі докази дозволяють з`ясувати обставини, що мають значення для справи.

Заслухавши пояснення представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, Державним підприємством "Український інститут інтелектуальної власності" були видано Свідоцтва на торговельну марку №267176, №287177 та №287178, які зареєстровані в Державному реєстрі свідоцтв України на торговельні марки 25 листопада 2020 року.

Згідно вказаних свідоцтв за власником - Шевцовою Ганною Миколаївною зареєстровано знак "A·GRAIN" (без зазначення кольору, рожевий та рожево-оранжевий), очікувана дата закінчення строку дії свідоцтва 03.04.2030, дата публікації відомостей про видачу свідоцтва та номер бюлетеня - 25.11.2020, бюл. №22.

Перелік товарів і/або послуг: Кл.35: Рекламування; керування підприємницькою діяльністю; адміністрування у сфері підприємницької діяльності; офісні роботи; адміністративна допомога щодо запитів про подання комерційних пропозицій; адміністративна допомога щодо запрошень до участі у тендерних процедурах; адміністративне обробляння замовлень на купівлю; адміністрування програм лояльності для клієнтів; аналізування собівартості; аудит підприємницької діяльності; аудіо-, відео- і фоторекламування; аукціонний продаж; аутсорсингове адміністративне керування для компаній; банерне рекламування в мережі Інтернет; ведення переговорів щодо укладання угод у сфері підприємницької діяльності для інших; вивчання ринку; виписування рахунків; послуги зі встановлювання договірних комерційних та ділових зв`язків з сільськогосподарськими товаровиробниками; готування платіжних документів; демонстрування товарів; демонстрування товарів, а саме: різноманітної сільськогосподарської продукції, зерна, м`ясо-молочної продукції, мінеральних добрив; довідкові послуги у сфері підприємницької діяльності; допомога в керуванні підприємницькою діяльністю; допомога у комерційному або промисловому керуванні; допомога покупцям у виборі та придбанні різноманітних товарів, в тому числі: сільськогосподарської продукції, зерна, м`ясо-молочної продукції, мінеральних добрив; дорадчі послуги для керування підприємницькою діяльністю; досліджування щодо підприємницької діяльності; економічне прогнозування; забезпечування інформацією в сфері підприємницької діяльності за допомогою вебсайтів; забезпечування інформацією у сфері підприємницької діяльності; забезпечування інформацією щодо комерційних та ділових контактів; забезпечування комерційною інформацією та порадами для споживачів у виборі товарів і послуг; збирання статистичних даних; індексування вебсайтів на комерційні або рекламні потреби; керування діяльністю вільнонайманих працівників; керування діяльністю сільськогосподарських товаровиробників; керування діяльністю щодо програм з відшкодовування витрат для інших; комерційне керування ліцензуванням товарів і послуг для інших; консультування з керування підприємницькою діяльністю; консультування з комунікаційних стратегій щодо рекламування; консультування з комунікаційної стратегії щодо зв`язків з громадськістю; маркетинг; маркетинг цільовий; маркетингові досліджування; менеджмент у сфері сільськогосподарського бізнесу; надавання онлайнових торговельних майданчиків для покупців та продавців товарів і послуг; написання рекламних текстів; оновлювання рекламних матеріалів; оновлювання та ведення інформації в реєстрах; організовування виставок, в тому числі сільськогосподарських, на комерційні або рекламні потреби; організовування і проведення різноманітних заходів, акцій, кампаній, піар-акцій, промо-акцій, медіа-акцій, опитувань, конкурсів, фестивалів і презентацій на комерційні або рекламні потреби; організовування ярмарків, в тому числі сільськогосподарських; оцінювання підприємницької діяльності; підбирання персоналу; поради щодо організовування і керування підприємницькою діяльністю; посередницькі послуги у сфері підприємницької діяльності щодо підбору потенційних приватних інвесторів для підприємців, які потребують фінансування; послуги агентств комерційного інформування; послуги експертів з ефективності підприємницької діяльності; послуги з аутсорсингу (допомога у сфері підприємницької діяльності); послуги з імпорту-експорту різноманітних товарів, в тому числі: сільськогосподарської продукції, зерна, м`ясо-молочної продукції, мінеральних добрив; послуги з конкурентного розвідування ринку; послуги з корпоративних комунікацій; послуги з порівнювання цін; послуги з розвідування ринку; послуги закупівельні для інших (закуповування товарів та послуг для інших підприємств); послуги зі зв`язків із засобами масової інформації; послуги імпортно-експортних агентств; послуги щодо комерційного лобіювання; послуги щодо комерційного посередництва; послуги щодо роздрібного продажу хлібобулочних виробів; пошук даних у комп`ютерних файлах для інших; пошук спонсорів; пошукова оптимізація для сприяння продажам; представляння товарів на засобах інформування з метою роздрібного продажу; прокат торговельних стендів; професійне консультування і поради щодо керування роботою торговельних і сільськогосподарських підприємств та інтернет-магазинів; публікування рекламних текстів; рекламування зовнішнє; рекламування через комп`ютерну мережу в режимі онлайн; розміщування в одному місці, на користь іншим особам, різноманітних товарів, в тому числі: сільськогосподарської продукції, зерна, м`ясо-молочної продукції, мінеральних добрив (крім їх транспортування) ,яке дає змогу усім зацікавленим особам зручно замовляти і купувати ці товари на підприємствах оптової і роздрібної торгівлі, в місцях спеціалізованого продажу ,інтернет-магазинах або за допомогою електронних засобів; розміщування в мережі Інтернет на вебсторінках і на вебсайтах рекламної інформації щодо різноманітних товарів та переліку надаваних послуг, що дозволяє покупцям зручно оглядати, замовляти та купувати ці товари і замовляти послуги з вебсторінок і вебсайтів в інтернеті, а також отримувати необхідну інформацію про ці товари чи надавані послуги; розповсюджування зразків; розповсюджування рекламних матеріалів; розробляння рекламних концепцій; складання індексів інформації на комерційні або рекламні потреби; складання профілю цільової аудиторії на комерційні або маркетингові потреби; сприяння продажам для інших; сприяння продажам сільськогосподарської продукції, зерна, м`ясо-молочної продукції, мінеральних добрив; сприяння продажам товарів і послуг шляхом спонсорської підтримки спортивних подій, благодійних і розважальних заходів; створювання рекламних фільмів, відеороликів і презентацій; телемаркетингові послуги; узгоджування та укладання комерційних угод для третіх сторін; фахове консультування щодо підприємницької діяльності.

01 лютого 2021 року між Шевцовою Ганною Миколаївною, як Стороною-1, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Консалт Агро", як Стороною-2, був укладений Договір про розпоряджання майновими правами інтелектуальної власності (далі - Договір), згідно пункту 1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Сторона-1, яка є власником зареєстрованих торговельних марок "A·GRAIN" (надалі - "торговельні марки"), на оплатних засадах надає Стороні-2 дозвіл на використання таких торговельних марок (ліцензію) при наданні усіх послуг, для яких ці торговельні марки зареєстровані та визначені у відповідних свідоцтвах.

Під поняттям "торговельні марки" у цьому Договорі розуміються об`єкти права інтелектуальної власності Сторони-1 - засоби індивідуалізації послуг, що представляють собою позначення, за якими, зокрема, послуги Сторони-1, відрізняються від послуг інших осіб (п.1.2 Договору).

Підпунктами 1.2.1-1.2.3 Договору встановлено, що права Сторони-1 на торговельні марки засвідчуються свідоцтвами України на торговельну марку №287176, №287177, №287178, копії яких міститься в додатках до цього Договору і є його невід`ємною частиною. Торговельні марки зареєстровані 25 листопада 2020 року (дата публікації відомостей про видачу Свідоцтва - 25 листопада 2020 року, Бюл. №22/2020). Зображення торговельних марок виконані у відповідності до Свідоцтв №287176, №287177, №287178.

Згідно пункту 1.3 Договору вид дозволу (ліцензії) на використання торговельних марок, що надається відповідно до умов цього Договору Стороною-1 Стороні-2, - невиключна.

У пункті 1.4 Договору встановлено, що під невиключною ліцензією у цьому Договорі розуміється такий дозвіл Стороні-2 на використання торговельних марок, при якому Сторона-1 також має право використовувати торговельні марки у сфері, що обмежена цим Договором та видавати іншим особам ліцензії на використання торговельних марок у сфері, що обмежена цим Договором.

Відповідно до п.1.5 Договору під використанням Стороною-2 торговельних марок у цьому Договорі розуміється: застосування їх під час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої торговельні марки зареєстровано; застосування їх в діловій документації, в рекламі, в мережі Інтернет.

Згідно п.1.6. Договору Сторона-1 цим надає згоду Стороні-2 на укладення субліцензійних договорів про видачу повноважень на використання торговельних марок.

Пунктом 1.7 Договору визначено, що за цим Договором Сторона-1, яка є власником зареєстрованих торговельних марок "A·GRAIN", що засвідчується Свідоцтвами України на торговельну марку №287176, №287177, №287178, виданих 25 листопада 2020 року, на оплатних засадах також передає Стороні-2 виключне право перешкоджати неправомірному використанню таких торговельних марок, в тому числі забороняти таке використання.

У пункті 1.8 Договору сторони домовились, що право, яке передається відповідно до умов п.1.7 цього Договору включає в себе право забороняти іншим особам використовувати:

- позначення, тотожне із зареєстрованою торговельною маркою, стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг (пп.1.8.1);

- позначення, тотожне із зареєстрованою торговельною маркою, стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого використання це позначення і торговельну марку можна сплутати, зокрема, якщо може виникнути асоціація такого позначення з торговельною маркою (пп.1.8.2);

- позначення, схоже із зареєстрованою торговельною маркою, стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг, якщо внаслідок такого використання ці позначення можна сплутати, зокрема, якщо може виникнути асоціація такого позначення з торговельною маркою (пп.1.8.3);

- позначення, схоже із зареєстрованою торговельною маркою, стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого використання ці позначення можна сплутати, зокрема, якщо може виникнути асоціація такого позначення з торговельною маркою (пп.1.8.4);.

Згідно пункту 1.9 Договору передбачені п.1.1, п.1.7 цього Договору права, Сторона-2 може реалізовувати в тому числі, але не обмежуючись, шляхом надіслання вимог/претензій особам, у діях яких містяться ознаки порушення прав власника свідоцтв на торговельні марки, про припинення порушення, відшкодування шкоди; звернення в органи, установи, організації, а також в суд із заявами/вимогами щодо будь-яких посягань на права щодо торговельних марок за цим Договором, припинення порушень, заборони використання торговельних марок, делегування та реєстрації доменних імен, стягнення відшкодування тощо.

У січні 2023 року Державною організацією "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" (УКРНОІВІ) було видано Свідоцтво на торговельну марку №328316, яке зареєстроване в Державному реєстрі свідоцтв України на торговельні марки 18 січня 2023 року.

Згідно вказаного свідоцтва за власником - Товариством з обмеженою відповідальністю "Агреін" зареєстровано торговельну марку "АГРЕІН AGRAIN AG" (слова розміщені у три рядки, одне над одним), очікувана дата закінчення строку дії свідоцтва 02.04.2031, дата публікації відомостей про видачу свідоцтва та номер бюлетеня - 18.01.2023, бюл. №3.

Перелік товарів і/або послуг:

Кл.1: Хімікати, призначені для використання в промисловості, науці та фотографії, а також у сільському господарстві, плодівництві та лісівництві; штучні смоли необроблені, пластмаси необроблені; суміші для гасіння вогню та для запобігання займанню; препарати для термообробляння і паяння металів; речовини для дублення шкур тварин; клеючі препарати для використання у промисловості; замазки для заповнювання порожнин та інші пастоподібні заповнювачі порожнин; компост, добрива, у тому числі тваринного походження; біологічні препарати для використання в промисловості та науці.

Кл.5: Фармацевтичні, медичні та ветеринарні препарати; гігієнічні препарати на медичні потреби; дієтичні харчові продукти і речовини, призначені для медичного чи ветеринарного використання, продукти для дитячого харчування; дієтичні добавки для людей і для тварин; пластири, перев`язувальні матеріали; матеріали для пломбування зубів, стоматологічний віск; дезінфікувальні засоби; препарати для знищування шкідників; фунгіциди, гербіциди.

Кл.44: Медичні послуги; ветеринарні послуги; гігієнічне та косметичне обслуговування людей або тварин; послуги в сільському господарстві, аквакультурі, плодівництві та лісівництві.

Позивач у позовній заяві вказує, що він входить до групи компаній "Агрейн" (Agrain), яка була створена ще у 2011 році, що підтверджується роздруківками з сайту https://latifundist.com/kompanii/285-agrejn , згідно яких "Агрейн" - агрогрупа, яка займається вирощуванням і зберіганням зернових і олійних культур, а також тваринництвом, компанія володіє 11 сільськогосподарськими підприємствами. Власник агрогрупи - компанія SAS INVESTCOMPAGNIE (Франція). Структура агрогрупи "Агрейн": сільськогосподарські підприємства: "Агростем" (Житомирська область); "Агрікор Холдинг" (Чернігівська область); "Агропрайм Холдинг", "Савранський завод продовольчих товарів" (Одеська область); Агрофірма "Рассвет", "Сантагро", "Нива" "Агросет" (Харківська область), "Агровіт" (Черкаська область); Логістичні підприємства: "Агрейн Транс", Агрейн "Трейдинг"; елеватори: "Сервіс Грейн", "Елеватор Агро", "Савранський завод продовольчих товарів", "Агровит"; Керуюча компанія - "Консалт Агро".

Також позивач вказує, що після входження до складу акціонерів французької компанії SAS INVESTCOMPAGNIE почався процес ребрендінгу і з 2020 року в роботу взято вказані зареєстровані торговельні марки за Свідоцтвами №287176, №287177, №287178, зареєстровано домен agrain.ua, ведуться публікації на сторінці www.facebook.com/agrain.com.ua тощо, а вказані торгові марки використовується шляхом нанесення на сільгосптехніку, автомобілі, паливно-заправні пункти та елеватори, прапори, буклети, упаковку агрогрупи "Agrain".

Натомість, за доводами позивача, ТОВ "Агреін" було зареєстровано лише в 2021 році і має скорочене найменування "AGRAIN" LLC та, знаючи про тривалу діяльність агрогрупи "Агрейн" (Agrain) вирішило використовувати у своїй діяльності позначення "AGRAIN".

Позивач зазначає, що до реєстрації відповідачем 1 торговельної марки він оскаржив до суду використання останнім позначення схожого із вже зареєстрованими торговельними марками позивача і розгляд відповідної справи №924/526/22 на момент звернення із цим позовом не завершений, однак у вказаній справі міститься 2 судові експертизи (проведеної на замовлення позивача та на виконання ухвали суду), якими встановлено схожість знаків відповідача 1 з торговельними марками позивача до ступеня змішування, а в подальшому, 18.01.2023, УКРНОІВІ була зареєстрована оспорювана торговельна марка за відповідачем 1.

Позивач вважає, що торговельна марка за свідоцтвом №328316 від 18 січня 2023 року не відповідала умовам надання правової охорони на дату подання заявки (02.04.2021), оскільки є схожою настільки, що її можна сплутати з зареєстрованими торговельними марками позивача та може ввести в оману споживачів щодо особи яка виробляє товар та надає послугу.

На підтвердження вказаних доводів позивачем були надані наступні докази: паперова копія веб-сторінки в мережі Інтернет за посиланням https://latifundist.com/kompanii/285-agrejn; паперова копія веб-сторінки в мережі Інтернет за посиланням https://latifundist.com/spetsproekt/933-10-richchya-agrejn--tse-lishe-pochatok-fotoreportazh із публікацією "AGRAIN" -10 ринку"; паперові копії фотографій із застосуванням торговельних марок позивача; копія результату опитування у період з 03.05.2023 по 10.05.2023; копія результату опитування з 03.05.2023 по 10.05.2023 Асоціації "Український клуб аграрного бізнесу" з 28.04.2023 по 03.05.2023; копія висновку судового експерта № 35/22 у сфері інтелектуальної власності від 18.07.2022; копія висновку судового експерта № 199/1-7/22 від 24.04.2023; паперова копія веб-сторінки в мережі Інтернет за посиланням https://latifundist.com/rating/top100; паперова копія веб-сторінки в мережі Інтернет за посиланням https://elevatorist.com/kompanii/167--agreyn; паперова копія веб-сторінки в мережі Інтернет за посиланням https://tripoli.land/companies/agreyn; паперова копія веб-сторінки зі сайту agro-online.com з публікацією про агрогрупу Agrain за 2018 рік; паперова копія веб-сторінки зі сайту agravery.com з публікацією про агрогрупу Аgrain за 2019 рік; паперова копія веб-сторінки зі сайту krliman.gov.ua з публікацією про агрогрупу Agrain за 2019 рік; паперова копія веб-сторінки зі сайту shp-gromada.gov.ua з публікацією про агрогрупу Agrain за 2020 рік; паперова копія веб-сторінки зі сайту pladm.cg.gov.ua з публікацією про агрогрупу Agrain за 2020 рік; паперова копія веб-сторінки зі сайту agrotimes.ua з публікацією про агрогрупу Agrain за 2021 рік; паперова копія веб-сторінки зі сайту donetska-gromada.gov.ua з публікацією про агрогрупу Agrain за 2021 рік; паперова копія веб-сторінки зі сайту yablunivka-gromada.gov.ua публікацією про агрогрупу Agrain за 2021 рік; паперова копія веб-сторінки зі сайту agrarii-razom.com.ua з публікацією про агрогрупу Agrain за 2022 рік; паперова копія веб-сторінки зі сайту nubip.edu.ua з публікацією про агрогрупу Agrain за 2022 рік; паперова копія веб-сторінки зі сайту agronom.com.ua з публікацією про агрогрупу Agrain за 2023 рік; паперова копія (зображення) частини веб-сторінки в мережі Інтернет за посиланням https://agroelita.info/formula-efektyvnosti-vid-agrain-posyliuie-funktsiiu-holovnoho-ahronomahospodarstva; паперова копія веб-сторінки Facebook в мережі Інтернет за посиланням https://www.facebook.com/agrain.ukraine/posts/pfbid02DZRBTusMjS sBuLzShwwa7m6EGPwp2yVNYbeSCsBmFbX1HNeuoyW6BKEbszs7EiK91?in=%2CO*F з публікацією за 06.12.2021.

У зв`язку із викладеними обставинами позивач звернувся до суду із даним позовом та просив суд визнати недійсним свідоцтво України на торговельну марку №328316 від 18 січня 2023 року, ТОВ "Агреін" та зобов`язати УКРНОІВІ внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг щодо визнання недійсним повністю свідоцтва України на торговельну марку №328316 від 18 січня 2023 року та здійснити публікацію про це в бюлетені.

Відповідач 1, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, посилався на те, що він використовує у своїй господарській діяльності комерційне (фірмове) найменування, яке є окремим об`єктом права інтелектуальної власності і у позивача відсутні претензії до назви відповідача 1 та його комерційного (фірмового) найменування.

Також відповідач 1 вказував, що використовував торговельну марку з дати подання заявки (02.04.2021), а компетентним державним органом не було винесено попередньої відмови та не було протипоставлено торговельні марки, які використовує позивач та на які посилається в позовній заяві, що додатково свідчить про відсутність схожості до ступеня змішування (сплутування) торговельних марок.

Крім цього відповідач 1 вказував, що ним також подавався висновок експерта під час розгляду справи № 924/526/22 в суді першої інстанції, а саме: висновок експерта № G003-TTM/22 у сфері інтелектуальної власності від 26.09.2022, однак вказані висновки експертів не відносяться до предмету розгляду у даній справі.

На підтвердження доводів, викладених у запереченнях, відповідач 1 надав наступні докази: копія статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРЕІН"; копія виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 16.03.2021 №93; копія договору поставки № AG49-03/22ХМ від 24.03.2022; копія довіреності до вказаного Договору від 24.03.2022; копія договору-поставки № AG45-03/22ТР від 17.03.2022; копія довіреності до вказаного договору від 17.03.2022; копії документів: видаткова накладна № 234 від 10 травня 2022 року; видаткова накладна № 235 від 10 травня 2022 року; видаткова накладна № 553 від 01 вересня 2022 року; видаткова накладна № 550 від 05 вересня 2022 року, видаткова накладна № 569 від 08 вересня 2022 року видаткова накладна № 28 від 28 березня 2022 року; видаткова накладна № 45 від 04 квітня 2022 року, видаткова накладна № 69 від 08 квітня 2022 року, видаткова накладна № 70 від 08 вересня 2022 року, видаткова накладна № 71 від 08 квітня 2022 року; видаткова накладна № 102 від 15 квітня 2022 року; видаткова накладна № 132 від 28 квітня 2022 року; видаткова накладна № 141 від 29 квітня 2022 року; видаткова накладна № 230 від 10 травня 2022 року; копія договору-поставки №AG75-01/22ТР від 09.05.2022; копія рахунку на оплату № 4-AG від 2 вересня 2022 року, копія рахунку на оплату № 3- AG від 31 серпня 2022 року; копія рахунку на оплату № 29-AG від 8 вересня 2022 року; копія рахунку на оплату №29-AG від 15 вересня 2022 року; копії документів: додаток №AG7 від 14 квітня 2022 року; додаток № AG8 від 27 квітня 2022 року, додаток № AG9 від 28 квітня 2022 року; додаток № AG11 від 9 травня 2022 року; роздруківка електронного доказу, оригінал якого знаходиться в мережі інтернет за посиланням agrain.in.ua; роздруківка електронного доказу, оригінал якого знаходиться в мережі інтернет за посиланням https://www.facebook.com/agrain.ukraine; роздруківка електронного доказу, оригінал якого знаходиться в мережі інтернет за посиланням https://www.youtube.com/channel/UCkrpv-Sx8CquJdjBRkf1xGg; копія свідоцтва України на торговельну марку № 328316; копія опису торговельної марки за заявкою № m202107747; копія рішення №186935/NM/22 від 22.10.2022 року за заявкою № т202107747 та копія висновку про відповідність позначення умовам надання правової охорони за результатами кваліфікаційної експертизи №186276/3M/22 від 20.10.2022; копії документів: лист № Вих-8854/2022 від 21.09.2022, заява про реєстрацію знака для товарів і послуг в Україні №т202006612, заява про реєстрацію знака для товарів і послуг в Україні №m202006618, заява про реєстрацію знака для товарів і послуг в Україні №m202006619; копія Висновку експерта № G-003-TTM/22 у сфері інтелектуальної власності від 26 вересня 2022 року.

Відповідач 2, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, посилався на те, що позивач, як ліцензіат, не має права на звернення до суду з вимогами про визнання недійсними охоронних документів, оскільки таке право має тільки власник свідоцтва; договір від 01.02.2021 не відповідає нормам ЦК України, оскільки його положення мають взаємні суперечності.

Також відповідач 2 вказував, що процедура реєстрації торговельної марки за свідоцтвом України №328316 була проведена у повній відповідності до вимог чинного законодавства, а доводи позивача про невідповідність оспорюваної торговельної марки умовам надання правової охорони є не обгрунтованими.

Надані позивачем висновки судових експертів (зі справи №910/9344/23), на думку відповідача 2, є неналежними доказами, оскільки не стосуються даних позовних вимог, а надані опитування споживачів не підтверджують того, що використання спірної торговельної марки відповідача 1 породжує у свідомості споживача асоціації, пов`язані з позивачам, які насправді не відповідають дійсності.

На підтвердження доводів, викладених у запереченнях, відповідач 2 надав наступні докази: копії матеріалів заявки №m202107747 на торгівельну марку; виписки з Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки щодо свідоцтв України №№328316, 287179, 287178, 287177.

В процесі розгляду справи відповідачем 1 було подано висновок експерта №3/2023 від 23.08.2022, рецензію на опитування у соціальних мережах для визначення сприйняття торговельних марок, проведене фізичною особою - підприємцем Владиславом Пижовим з 03 по 10 травня 2023 р. від 23 серпня 2023 року та рецензію на опитування стосовно сприйняття торговельних марок, проведене Асоціацією "Український клуб аграрного бізнесу" з 28 квітня по 03 травня 2023 р. від 23 серпня 2023 року № 23-08/02.

Позивачем, у свою чергу, було подано Висновок експерта № 89/23 за результатами проведення експертизи у сфері інтелектуальної власності від 13 листопада 2023 року.

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що на розгляді Господарського суду Хмельницької області перебувала справа №924/526/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Консалт Агро" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агреін" про заборону використовувати словесне позначення.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 20.06.2023 у справі №924/526/22, яке залишено без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.09.2023 та постановою Верховного Суду від 30.11.2023, вказаний позов було задоволено та заборонено ТОВ "Агреін" використовувати схоже із зареєстрованими торговельними марками за свідоцтвами від 25.11.2020 287176, від 25.11.2020 №287177, від 25.11.2020 №287178 словесне позначення "AGRAIN" у мережі Інтернет на всіх веб-сторінках, зокрема, за посиланням agrain.in.ua, facebook.com/agrain.ukraine , youtube.com/channel/UCkrpv-Sx8CquJdjBRkf1xGg; у рекламі, в діловій документації, в доменних іменах, зокрема, доменному іменні agrain.in.ua.

За наслідком розгляду даного спору суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки наданими доказами не доводиться те, що торговельна марка за свідоцтвом № 328316 щодо товарів і послуг виключно з класів, для яких вона зареєстрована (01,05, 44), може ввести в оману щодо товару, послуги або особи, яка виробляє товар або надає послугу чи є тотожною або схожою настільки, що їх можна сплутати, зокрема, асоціювати з торговельними марками за свідоцтвами №№287176, 287177, 287178. При цьому, у суду відсутні підстави вважати, що торговельна марка за свідоцтвом України №328316 є тотожною або схожою настільки, що її можна сплутати чи асоціювати з торгівельними марками за свідоцтвами України №№287176, 287177, 287178 для таких самих, або споріднених з ними товарів і послуг. Крім цього, позивач, не будучи власником свідоцтв України №№ 287176, 287177, 287178, не має виключних прав, якими наділений лише власник таких торговельних марок, тому не наділений правом на звернення з розглядуваним позовом до суду.

Однак, Північний апеляційний господарський суд не погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом статей 3, 15, 16 ЦК України правовою підставою для звернення до господарського суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Згідно з статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово приходила до висновку, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорювання. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорювання та спричиненими цими діяннями наслідками. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 02.07.2019 у справі №48/340, від 22.10.2019 у справі № 923/876/16 та інших.

Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №910/3009/18, від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19, від 16.02.2021 у справі №910/2861/18.

Отже, вирішуючи господарський спір, суд повинен дотримуватися певного алгоритму дій, а саме, з`ясувати, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.06.2019 у справі № 910/6642/18.

Таким чином, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у позивача певного суб`єктивного права або інтересу, порушення такого суб`єктивного права (інтересу) з боку відповідача та належність (адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 154 Господарського кодексу України (далі - ГК України), який був чинний на час розгляду справи судом першої інстанції, відносини, пов`язані з використанням у господарській діяльності та охороною прав інтелектуальної власності, регулюються Господарським кодексом України та іншими законами.

До відносин, пов`язаних з використанням у господарській діяльності прав інтелектуальної власності, застосовуються положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України та іншими законами (частина 2 статті 154 ГК України).

Частиною 1 статті 418 ЦК України визначено, що право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений Цивільним кодексом України та іншим законом.

Право інтелектуальної власності є непорушним відповідно до частини 3 статті 418 ЦК України. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

До об`єктів права інтелектуальної власності, відповідно до частини 1 статті 155 ГК України та частини 1 статті 420 ЦК України, зокрема, належать торговельні марки (знаки для товарів і послуг).

Право інтелектуальної власності на торговельну марку засвідчується свідоцтвом у випадках і порядку, передбачених законом (частин 1 статті 157 ГК України).

Згідно статті 1 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", торговельна марка - позначення, за яким товари і послуги одних осіб відрізняються від товарів і послуг інших осіб.

Торговельною маркою може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень, які придатні для вирізнення товарів (послуг), що виробляються (надаються) однією особою, від товарів (послуг), що виробляються (надаються) іншими особами. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, літери, цифри, зображувальні елементи, комбінації кольорів (статті 492 ЦК України).

Відповідно до статті 494 ЦК України набуття права інтелектуальної власності на торговельну марку засвідчується свідоцтвом. Умови та порядок видачі свідоцтва встановлюються законом. Обсяг правової охорони торговельної марки визначається наведеними у свідоцтві її зображенням та переліком товарів і послуг, якщо інше не встановлено законом. Набуття права інтелектуальної власності на торговельну марку, яка має міжнародну реєстрацію або визнана в установленому законом порядку добре відомою, не вимагає засвідчення свідоцтвом.

Згідно статті 495 ЦК України майновими правами інтелектуальної власності на торговельну марку є:

1) право на використання торговельної марки;

2) виключне право дозволяти використання торговельної марки;

3) виключне право перешкоджати неправомірному використанню торговельної марки, в тому числі забороняти таке використання;

4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Порядок розпорядження майновими правами інтелектуальної власності визначається главою 75 ЦК України.

Так, згідно статті 1107 ЦК України Розпоряджання майновими правами інтелектуальної власності здійснюється на підставі таких правочинів:

1) ліцензія на використання об`єкта права інтелектуальної власності;

2) ліцензійний договір;

3) договір про створення за замовленням і використання об`єкта права інтелектуальної власності;

4) договір про передання виключних майнових прав інтелектуальної власності;

5) інший правочин щодо розпоряджання майновими правами інтелектуальної власності.

Правочин щодо розпоряджання майновими правами інтелектуальної власності укладається у письмовій (електронній) формі, за винятком випадків, визначених законом.

У разі недодержання письмової (електронної) форми договору щодо розпоряджання майновими правами інтелектуальної власності такий договір є нікчемним.

Законом можуть бути встановлені випадки, в яких договір щодо розпоряджання майновими правами інтелектуальної власності може укладатись усно.

Приписами статті 1108 ЦК України встановлено, що особа, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності (ліцензіар), може надати іншій особі (ліцензіату) дозвіл на використання цього об`єкта в певній обмеженій сфері (ліцензія на використання об`єкта права інтелектуальної власності).

Ліцензіат не має права використовувати об`єкт права інтелектуальної власності в іншій сфері, ніж визначено ліцензією на використання об`єкта права інтелектуальної власності.

Ліцензія на використання об`єкта права інтелектуальної власності може бути оформлена як окремий документ або бути складовою частиною ліцензійного договору.

Ліцензія на використання об`єкта права інтелектуальної власності може бути виключною, одиничною, невиключною, а також іншого виду, що не суперечить закону.

Виключна ліцензія видається лише одному ліцензіату і виключає можливість використання ліцензіаром об`єкта права інтелектуальної власності у сфері, що обмежена цією ліцензією, та видачі ним іншим особам ліцензій на використання цього об`єкта у зазначеній сфері.

Одинична ліцензія видається лише одному ліцензіату і виключає можливість видачі ліцензіаром іншим особам ліцензій на використання об`єкта права інтелектуальної власності у сфері, що обмежена цією ліцензією, але не виключає можливості використання ліцензіаром цього об`єкта у зазначеній сфері.

Невиключна ліцензія не виключає можливості використання ліцензіаром об`єкта права інтелектуальної власності у сфері, що обмежена цією ліцензією, та видачі ним іншим особам ліцензій на використання цього об`єкта у зазначеній сфері.

За згодою ліцензіара, наданою у письмовій формі, ліцензіат може видати письмове повноваження на використання об`єкта права інтелектуальної власності іншій особі (субліцензію).

Згідно статті 1109 ЦК України за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об`єкта права інтелектуальної власності визначеним способом (способами) протягом певного строку на певній території, а ліцензіат зобов`язується вносити плату за використання об`єкта, якщо інше не встановлено договором.

У випадках, передбачених ліцензійним договором, може бути укладений субліцензійний договір, за яким ліцензіат надає іншій особі (субліцензіату) субліцензію на використання об`єкта права інтелектуальної власності. У цьому разі відповідальність перед ліцензіаром за дії субліцензіата несе ліцензіат, якщо інше не встановлено ліцензійним договором.

У ліцензійному договорі визначаються вид ліцензії, сфера використання об`єкта права інтелектуальної власності (конкретні права, що надаються за договором, способи використання зазначеного об`єкта, територія та строк, на які надаються права тощо), розмір, порядок і строки виплати плати за використання об`єкта права інтелектуальної власності, а також інші умови, які сторони вважають за доцільне включити у договір.

Вважається, що за ліцензійним договором надається невиключна ліцензія, якщо інше не встановлено ліцензійним договором.

Предметом ліцензійного договору не можуть бути права на використання об`єкта права інтелектуальної власності, які на момент укладення договору не були чинними.

Права на використання об`єкта права інтелектуальної власності та способи його використання, які не визначені у ліцензійному договорі, вважаються такими, що не надані ліцензіату.

У разі відсутності в ліцензійному договорі умови про територію, на яку поширюються надані права на використання об`єкта права інтелектуальної власності, дія ліцензії поширюється на територію України.

Якщо в ліцензійному видавничому договорі або інше відтворення твору винагорода визначається у вигляді фіксованої грошової суми, то в договорі має бути встановлений максимальний тираж твору.

Умови ліцензійного договору, які суперечать положенням цього Кодексу, є нікчемними.

Положеннями статті 1113 ЦК України встановлено, що за договором про передання майнових прав інтелектуальної власності одна сторона (особа, що є суб`єктом майнових прав на об`єкт права інтелектуальної власності) передає другій стороні частково або у повному складі ці права відповідно до закону та на визначених договором умовах.

Предметом договору про передання майнових прав не можуть бути об`єкти і майнові права, яких не існувало на момент укладання договору.

Умови договору про передання майнових прав інтелектуальної власності на інший строк, ніж визначено законом, або що погіршують становище творця відповідного об`єкта або його спадкоємців порівняно із становищем, передбаченим цим Кодексом та іншим законом, чи обмежують право творця на створення інших об`єктів, є нікчемними.

Укладення договору про передання майнових прав інтелектуальної власності не впливає на ліцензійні договори, які було укладено раніше.

Майнові права інтелектуальної власності переходять до набувача за договором про передання майнових прав інтелектуальної власності з моменту його укладення, якщо інше не встановлено договором або законом.

Майнові права інтелектуальної власності, набуття яких відповідно до положень цього Кодексу чи іншого закону пов`язується із їх державною реєстрацією, переходять до набувача за договором про передання майнових прав інтелектуальної власності з моменту такої державної реєстрації.

Згідно норм статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Нормами статті 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Згідно статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

З матеріалів справи вбачається, що 01 лютого 2021 року між Шевцовою Ганною Миколаївною, як Стороною-1, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Консалт Агро", як Стороною-2, був укладений Договір про розпоряджання майновими правами інтелектуальної власності, згідно пункту 1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Сторона-1, яка є власником зареєстрованих торговельних марок "A·GRAIN" (надалі - "торговельні марки"), на оплатних засадах надає Стороні-2 дозвіл на використання таких торговельних марок (ліцензію) при наданні усіх послуг, для яких ці торговельні марки зареєстровані та визначені у відповідних свідоцтвах.

Згідно пункту 1.3 Договору вид дозволу (ліцензії) на використання торговельних марок, що надається відповідно до умов цього Договору Стороною-1 Стороні-2, - невиключна.

У пункті 1.4 Договору встановлено, що під невиключною ліцензією у цьому Договорі розуміється такий дозвіл Стороні-2 на використання торговельних марок, при якому Сторона-1 також має право використовувати торговельні марки у сфері, що обмежена цим Договором, та видавати іншим особам ліцензії на використання торговельних марок у сфері, що обмежена цим Договором.

Відповідно до п.1.5 Договору під використанням Стороною-2 торговельних марок у цьому Договорі розуміється: застосування їх під час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої торговельні марки зареєстровано; застосування їх в діловій документації, в рекламі, в мережі Інтернет.

Згідно п.1.6 Договору Сторона-1 цим надає згоду Стороні-2 на укладення субліцензійних договорів про видачу повноважень на використання торговельних марок.

Пунктом 1.7 Договору визначено, що за цим Договором Сторона-1, яка є власником зареєстрованих торговельних марок "A·GRAIN", що засвідчується Свідоцтвами України на торговельну марку №287176, №287177, №287178, виданих 25 листопада 2020 року, на оплатних засадах також передає Стороні-2 виключне право перешкоджати неправомірному використанню таких торговельних марок, в тому числі забороняти таке використання.

У пункті 1.8 Договору сторони домовились, що право, яке передається відповідно до умов п.1.7 цього Договору включає в себе право забороняти іншим особам використовувати:

- позначення, тотожне із зареєстрованою торговельною маркою, стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг (пп.1.8.1);

- позначення, тотожне із зареєстрованою торговельною маркою, стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого використання це позначення і торговельну марку можна сплутати, зокрема, якщо може виникнути асоціація такого позначення з торговельною маркою (пп.1.8.2);

- позначення, схоже із зареєстрованою торговельною маркою, стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг, якщо внаслідок такого використання ці позначення можна сплутати, зокрема, якщо може виникнути асоціація такого позначення з торговельною маркою (пп.1.8.3);

- позначення, схоже із зареєстрованою торговельною маркою, стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого використання ці позначення можна сплутати, зокрема, якщо може виникнути асоціація такого позначення з торговельною маркою (пп.1.8.4);.

Згідно пункту 1.9 Договору передбачені п.1.1, п.1.7 цього Договору права, Сторона-2 може реалізовувати, в тому числі, але не обмежуючись, шляхом надіслання вимог/претензій особам, у діях яких містяться ознаки порушення прав власника свідоцтв на торговельні марки, про припинення порушення, відшкодування шкоди; звернення в органи, установи, організації, а також в суд із заявами/вимогами щодо будь-яких посягань на права щодо торговельних марок за цим Договором, припинення порушень, заборони використання торговельних марок, делегування та реєстрації доменних імен, стягнення відшкодування тощо.

Отже, вказаний Договір про розпоряджання майновими правами інтелектуальної власності є змішаним, оскільки містить в собі елементи різних договорів: ліцензійного договору та договору про передання виключних майнових прав інтелектуальної власності, що не суперечить наведеним вище положенням статей 6, 628, 1107, 1109, 1113 ЦК України.

За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Матеріали справи не містять доказів визнання вказаного договору судом недійним, також його недійсність не встановлена законом, отже він є правомірним.

При цьому, власник торговельної марки має право видати ліцензію, яка наділяє ліцензіата повноваженнями захищати цю торговельної марки і оскільки договір дозволяє ліцензіату подавати претензії та позови (п. п.1.7, 1.9 договору), то відмова суду в розгляді такого позову є обмеженням права на доступ до правосуддя.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, Товариство з обмеженою відповідальністю "Консалт Агро" не наділене правом на звернення з розглядуваним позовом до суду.

Відповідно до частин 1-3 статті 5 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", правова охорона надається торговельній марці, яка не суперечить публічному порядку, загальновизнаним принципам моралі, вимогам Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки" та на який не поширюються підстави для відмови в наданні правової охорони, встановлені цим Законом. Об`єктом знака може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, у тому числі власні імена, літери, цифри, зображувальні елементи, кольори та комбінації кольорів, а також будь-яка комбінація таких позначень. Набуття права на торговельну марку засвідчується свідоцтвом.

Згідно частини 4 статті 5 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", обсяг правової охорони, що надається, визначається зображенням торговельної марки та переліком товарів і послуг, внесеними до Реєстру, і засвідчується свідоцтвом з наведеними у ньому копією внесеного до Реєстру зображення торговельної марки та переліком товарів і послуг.

Статтею 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" визначено, що свідоцтво надає його власнику право використовувати торговельну марку та інші права, визначені цим Законом. При цьому, використанням торговельної марки визнається:

- нанесення її на будь-який товар, для якого торговельну марку зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов`язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням торговельної марки з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення);

- застосування її під час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої торговельну марку зареєстровано;

- застосування її в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет.

Торговельна марка визнається використаною, якщо її застосовано у формі зареєстрованої торговельної марки, а також у формі, що відрізняється від зареєстрованої торговельної марки лише окремими елементами, якщо це не змінює в цілому відмітності торговельної марки.

Частиною 2 статті 6 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" встановлено, що не можуть одержати правову охорону також позначення, які, зокрема:

- звичайно не мають розрізняльної здатності та не набули такої внаслідок їх використання;

- складаються лише з позначень, що складаються лише з позначень, що є загальновживаними у сучасній мові або у добросовісній та усталеній торговельній практиці щодо товарів і послуг;

- складаються лише з позначень чи даних, що є описовими під час використання щодо зазначених у заявці товарів і послуг або у зв`язку з ними, свідчать про вид, якість, склад, кількість, властивості, передбачене призначення, цінність товарів і послуг, географічне походження, місце і час виготовлення чи збуту товарів або надання послуг, або на інші характеристики товарів чи послуг;

- можуть ввести в оману щодо товарів чи послуг, зокрема щодо їх властивості, якості або географічного походження;

- можуть ввести в оману щодо особи, яка виробляє товар або надає послугу;

- складаються лише з позначень, що є загальновживаними символами і термінами;

- відображають лише форму, що обумовлена природним станом товару чи необхідністю отримання технічного результату, або яка надає товарові істотної цінності.

Позначення, вказані в абзацах другому, третьому, четвертому, сьомому і восьмому цього пункту, можуть бути внесені до торговельної марки як елементи, що не охороняються, якщо вони не займають домінуючого положення в зображенні торговельної марки.

Крім того, відповідно до частини 3 статті 6 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", не можуть бути зареєстровані як торговельні марки позначення, які на дату подання заявки або якщо заявлено пріоритет, то на дату пріоритету є тотожними або схожими настільки, що їх можна сплутати, зокрема, асоціювати з:

- торговельними марками, раніше зареєстрованими чи заявленими на реєстрацію в Україні на ім`я іншої особи для таких самих або споріднених з ними товарів і послуг;

- торговельними марками інших осіб, якщо такі торговельні марки охороняються без реєстрації на території України на підставі міжнародних договорів України, зокрема торговельними марками, визнаними добре відомими відповідно до статті 6 Паризької конвенції щодо таких самих або споріднених з ними товарів і послуг;

- торговельними марками інших осіб, якщо такі торговельні марки охороняються без реєстрації на території України на підставі міжнародних договорів України, зокрема торговельними марками, визнаними добре відомими відповідно до статті 6 Паризької конвенції щодо неспоріднених товарів і послуг, якщо використання торговельної марки іншою особою щодо таких неспоріднених товарів і послуг свідчитиме про зв`язок між ними і власником добре відомої торговельної марки та може завдати шкоди інтересам такого власника;

- комерційними найменуваннями, що відомі в Україні і належать іншим особам, які одержали право на них до дати подання до НОІВ заявки щодо таких же або споріднених з ними товарів і послуг;

- знаками відповідності (сертифікаційними знаками), зареєстрованими у встановленому порядку;

- торговельними марками, що використовуються іншою особою в іноземній державі, якщо заявка подана від свого імені агентом чи представником такої особи в розумінні статті 6 Паризької конвенції без дозволу такої особи і відсутні докази, що обґрунтовують таке подання, за наявності заперечення такої особи.

Частиною 1 статтею 499 ЦК України встановлено, що права інтелектуальної власності на торговельну марку визнаються недійсними з підстав та в порядку, встановлених законом.

Матеріалами справи підтверджується, а відповідачами не спростовано, що позивач є власником зареєстрованої 25.11.2020 торговельної марки "A·GRAIN" за свідоцтвами №287176, №287177, 287178 (35 клас) (дата подання заявки 03.04.2020) та входить до групи компаній "Агрейн" (Agrain).

Позивач зазначає, що торговельна марка "АГРЕІН/AGRAIN/AG" за свідоцтвом №328316 (класи 01, 05, 44) не відповідає умовам надання правової охорони, оскільки є схожою з раніше зареєстрованими торговельними марками позивача настільки, що їх можна сплутати, а також вводить в оману щодо особи, яка виробляє товар або надає послуги.

Отже, до предмету доказування у даній справі входять обставини щодо того, чи є оспорювана торговельна марка такою, що може ввести в оману щодо товару або особи, яка виробляє товар, а також чи є така торговельна марка схожа настільки, що її можна сплутати з торговельною маркою "A·GRAIN" за свідоцтвами №287176, №287177, 287178.

Частинами 2, 3 статті 426 ЦК України, визначено, що особа, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності, може використовувати цей об`єкт на власний розсуд, з додержанням при цьому прав інших осіб. Використання об`єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом.

У вирішенні спорів, пов`язаних із визнанням недійсними свідоцтв на знаки для товарів і послуг з підстав невідповідності зареєстрованих знаків умовам надання правової охорони, для з`ясування питань, що потребують спеціальних знань (зокрема, про те, чи займає певний елемент домінуюче положення у зображенні знака; чи є підстави вважати, що знак може вводити споживача в оману щодо місця походження та якості товарів, позначених цим знаком; які частини зображення є тотожними з іншим зображенням; чи є схожими знаки настільки, що їх можна сплутати тощо), з дотриманням принципів змагальності, рівності та диспозитивності господарському суду необхідно, якщо схожість не має очевидного характеру, призначати судову експертизу, не перебираючи на себе не притаманні суду функції експерта (постанова Верховного Суду від 13.08.2019 у справі №910/6920/17, аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 06.02.2020 №910/2503/18).

З матеріалів справи вбачається, що сторонами у порядку статті 98, 101 ГПК України надані висновки експертів, складені як на замовлення учасників справи, так і так і на виконання вимог ухвали суду іншій справі №924/526/22.

Висновки експертів, які надавались позивачем і відповідачем 1 при розгляді справи №924/526/22, а також висновок призначеної судом експертизи у вказаній справі, апеляційним господарським судом відхиляються, оскільки вони стосувались іншого предмету спору та іншого предмету доказування.

Також у матеріалах справи наявний наданий відповідачем 1 висновок експерта №3/2023 від 23.08.2023, складений судовим експертом Пейкрішвілі Мамукою Шотаєвичем, (свідоцтво № 1332, видане Міністерством юстиції України 24.04.2009 р., дія якого продовжена до 01.03.2022 р. для спеціальності 13.6. "Дослідження, пов`язані з комерційними (фірмовими) найменуваннями, торговельними марками (знаками для товарів і послуг), географічними зазначеннями"), який має вищу юридичну освіту (освітньо-кваліфікаційний рівень спеціаліста), вищу освіту у галузі інтелектуальної власності за спеціальністю "Інтелектуальна власність" (освітньо-кваліфікаційний рівень магістра), статус патентного повіреного (реєстраційний номер 487), стаж експертної роботи з 2003 року, стаж роботи у галузі права інтелектуальної власності - 22 роки, згідно якого:

1. Словесне позначення "А GRAIN" не має розрізняльної здатності для товарів та/чи послуг, пов`язаних із сільським господарством, добрив, пестицидів, хімікатів, фунгіцидів та гербіцидів, призначених для застосування у сільському господарстві.

2. Словесне позначення "GRAIN" не має розрізняльної здатності для товарів та/чи послуг, пов`язаних із сільським господарством, добрив, пестицидів, хімікатів, фунгіцидів та гербіцидів, призначених для застосування у сільському господарстві.

3. У доменному імені agrain.in.ua, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "АГРЕІН", та на інтернет-сайтах за посиланнями https://www.facebook.com/agrain.ukraine, https://www.youtube.com/channel/ UCkrpv-Sx8CquJdjBRkf1xGg використано позначення "AGRAIN", що є комерційним (фірмовим) найменуванням англійською мовою юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРЕІН".

4. Торговельна марка за свідоцтвом України № 328316 від 18.01.2023 р. не є тотожною або схожою настільки, що її можна сплутати, зокрема, асоціювати з торговельними марками за свідоцтвами України № 287176 від 25.11.2020 р., №287177 від 25.11.2020 р., № 287178 від 25.11.2020 р. для таких самих або споріднених з ними товарів і послуг.

5. Торговельна марка за свідоцтвом України № 328316 від 18.01.2023 р. не може ввести в оману щодо особи, яка виробляє товар або надає послугу.

Крім цього, у матеріалах справи наявний наданий позивачем висновок експерта №89/23 за результатами проведення експертизи у сфері інтелектуальної власності від 13.11.2023, складений судовим експертом Кісіль Наталією Валеріївною, яка має вищу юридичну освіту зі спеціальності "правознавство" (освітньо-кваліфікаційний рівень - спеціаліст), вищу освіту за спеціальністю "інтелектуальна власність" (освітньо- кваліфікаційний рівень - спеціаліст), вищу освіту зі спеціальності "агрономія" (освітньо-кваліфікаційний рівень - спеціаліст), має науковий ступінь кандидата сільськогосподарських наук зі спеціальності "фітопатологія", вчене звання старшого наукового співробітника зі спеціальності "фітопатологія", є атестованим судовим експертом з правом проведення експертиз у сфері інтелектуальної власності, у тому числі за експертною спеціальністю 13.6 "Дослідження, пов`язані з комерційними (фірмовими) найменуваннями, торговельними марками (знаками для товарів і послуг), географічними зазначеннями" (свідоцтво № 2017 від 25 жовтня 2019 року, видане Центральною експертно-кваліфікаційною комісією Міністерства юстиції України, термін дії: згідно наказу Міністерства юстиції України "Про деякі питання забезпечення судово-експертної діяльності в умовах воєнного стану" № 1138/5 від 14.03.2022 строк дії свідоцтв про присвоєння кваліфікації судового експерта продовжено до припинення чи скасування воєнного стану). Стаж експертної роботи з 2010 року, згідно якого:

1. Торговельна марка за свідоцтвом від 18.01.2023 р. № 328316 є схожою настільки, що її можна сплутати із торговельними марками за свідоцтвами №287176, № 287177, № 287178 щодо споріднених товарів і послуг, а саме: товарів 01 класу МКТП: хімікати, призначені для використання у сільському господарстві, плодівництві та лісівництві; компост, добрива, у тому числі тваринного походження; товарів 05 класу МКТП: препарати для знищування шкідників; фунгіциди, гербіциди; послуг 44 класу МКТП: послуги в сільському господарстві, аквакультурі, плодівництві та лісівництві.

2. Торговельна марка АГРЕІН AGRAIN AG за свідоцтвом від 18.01.2023 р. № 328316 може ввести в оману щодо особи, яка надає послуги із застосуванням торговельних марок за свідоцтвами № 287176, № 287177, № 287178, а саме: Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНСАЛТ АГРО" щодо споріднених товарів та послуг.

У вказаних висновках зазначено, що про кримінальну відповідальність згідно зі ст. 384 Кримінального кодексу України експерти обізнані.

Верховний Суд неодноразово вказував, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17, від 25.06.2020 у справі № 924/233/18).

Статтею 104 ГПК України встановлено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Дослідивши та оцінивши вказані висновки експертів, апеляційний господарський суд виходить із того, що при встановленні однорідності (спорідненості) товарів і послуг визначається принципова імовірність виникнення у споживача враження про належність їх одній особі, що виготовляє товар або надає послуги. Для встановлення такої спорідненості слід ураховувати, зокрема, рід (вид) товарів і послуг, їх призначення; коло споживачів. При цьому, товари та послуги вважаються спорідненими, якщо вони мають спільні канали збуту та одне коло споживачів.

Суд першої інстанції зробив висновок, що послуги 35 класу (реклама, менеджмент) не є спорідненими з товарами 01, 05, 44 класів (добрива, хімікати тощо), однак при цьому не врахував специфіку агробізнесу, оскільки у цій сфері консультування щодо вирощування і продаж засобів захисту рослин - це єдиний технологічний ланцюг, а клас 35 прямо включає: "послуги зі встановлювання договірних комерційних та ділових зв`язків з сільськогосподарськими товаровиробниками", "демонстрування товарів, а саме: різноманітної сільськогосподарської продукції, зерна, м`ясо-молочної продукції, мінеральних добрив", "допомога покупцям у виборі та придбанні різноманітних товарів, в тому числі: сільськогосподарської продукції, зерна, м`ясо-молочної продукції, мінеральних добрив", "керування діяльністю сільськогосподарських товаровиробників", "менеджмент у сфері сільськогосподарського бізнесу", "послуги з імпорту-експорту різноманітних товарів, в тому числі: сільськогосподарської продукції, зерна, м`ясо-молочної продукції, мінеральних добрив", "розміщування в одному місці, на користь іншим особам,різноманітних товарів,в тому числі: сільськогосподарської продукції,зерна,м`ясо-молочної продукції,мінеральних добрив (крім їх транспортування),яке дає змогу усім зацікавленим особам зручно замовляти і купувати ці товари на підприємствах оптової і роздрібної торгівлі", "сприяння продажам сільськогосподарської продукції, зерна, м`ясо-молочної продукції, мінеральних добрив", у той час як класи 01, 05, 44: включають самі добрива, гербіциди та послуги в сільському господарстві.

Зазначене враховано судовим експертом у висновку №89/23 за результатами проведення експертизи у сфері інтелектуальної власності від 13.11.2023, згідно якого Торговельна марка за свідоцтвом від 18.01.2023 р. №328316 є схожою настільки, що її можна сплутати із торговельними марками за свідоцтвами №287176, № 287177, № 287178 щодо споріднених товарів і послуг, а саме: товарів 01 класу МКТП: хімікати, призначені для використання у сільському господарстві, плодівництві та лісівництві; компост, добрива, у тому числі тваринного походження; товарів 05 класу МКТП: препарати для знищування шкідників; фунгіциди, гербіциди; послуг 44 класу МКТП: послуги в сільському господарстві, аквакультурі, плодівництві та лісівництві.

Натомість у висновку експерта №3/2023 від 23.08.2023 вказані особливості не були враховані.

Крім того, судом першої інстанції були проігноровані обставини, встановлені судовими рішеннями у справі №924/526/22, зокрема про те, що відповідач використовує позначення АГРЕІН / AGRAIN для тих самих або споріднених послуг, для яких зареєстровані торговельні марки за свідоцтвами України № 287176 від 25.11.2020, № 287177 від 25.11.2020 та № 287178 від 25.11.2020.

Отже, є слушними доводи позивача про те, що зареєстрована торговельна марка відповідача 1 за свідоцтвом №328316 схожа з раніше зареєстрованими торговельними марками позивача настільки, що їх можна сплутати, а також вводить в оману щодо особи, яка виробляє товар або надає послуги.

Щодо посилань позивача на результати опитувань (в соціальних мережах та Асоціації "Український клуб аграрного бізнесу"), то апеляційний господарський суд погоджується із доводами відповідача 1 про те, що вказані опитування мають суттєві вади при їх проведенні, що підтверджується відповідними рецензіями.

Однак, значення має сама можливість сплутування спірних торговельних марок, що є достатнім для встановлення невідповідності торговельної марки умовам надання правової охорони. Вказана позиція викладена Верховним Судом у постанові від 15.01.2019 у справі № 910/11735/17, від 02.10.2023 у справі №910/14228/21.

Статтею 431 ЦК України встановлено, що порушення права інтелектуальної власності, в тому числі невизнання цього права чи посягання на нього, тягне за собою відповідальність, встановлену цим Кодексом, іншим законом чи договором.

Відповідно до частина 3 статті 6 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", не можуть бути зареєстровані як торговельні марки позначення, які на дату подання заявки або якщо заявлено пріоритет, то на дату пріоритету є тотожними або схожими настільки, що їх можна сплутати, зокрема, асоціювати з торговельними марками, раніше зареєстрованими чи заявленими на реєстрацію в Україні на ім`я іншої особи для таких самих або споріднених з ними товарів і послуг.

Згідно частини 1 статті 19 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", свідоцтво може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково у разі: невідповідності зареєстрованої торговельної марки умовам надання правової охорони; наявності у свідоцтві елементів зображення торговельної марки та переліку товарів і послуг, яких не було у поданій заявці; видачі свідоцтва внаслідок подання заявки з порушенням прав інших осіб.

Оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про невідповідність умовам надання правової охорони торговельної марки відповідача 1 за свідоцтвом України на торговельну марку №328316 встановленим частиною 3 статті 6 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", у зв`язку з чим наявні підстави для визнання недійсним повністю свідоцтва України на торговельну марку №328316 від 18 січня 2023 року, Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРЕН" (нова назва - Товариство з обмеженою відповідальністю "Прополе", отже, ця позовна вимога позивача підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 19 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" при визнанні свідоцтва чи його частини недійсними установа (центральний орган виконавчої влади з питань правової охорони інтелектуальної власності відповідно до ст. 1 вказаного закону) повідомляє про це у своєму офіційному бюлетені.

Свідоцтво або його частина, визнані недійсними, зокрема і на підставі частини 4 статті 19 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", вважаються такими, що не набрали чинності від дати подання заявки.

Згідно статті 1 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" установа - центральний орган виконавчої влади з питань правової охорони інтелектуальної власності.

В статті 2 цього Закону встановлено, що установа забезпечує реалізацію державної політики у сфері охорони прав на знаки для товарів і послуг, для чого, зокрема, здійснює міжнародне співробітництво у сфері правової охорони інтелектуальної власності і представляє інтереси України з питань охорони прав на знаки для товарів і послуг в міжнародних організаціях відповідно до чинного законодавства.

Пунктом 4 ст. 5 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" передбачено, що обсяг правової охорони, що надається, визначається зображенням знака та переліком товарів і послуг, внесеними до Реєстру, і засвідчується свідоцтвом з наведеними у ньому копією внесеного до Реєстру зображення знака та переліком товарів і послуг.

Відповідно до п. 2.3 Положення про Державний реєстр свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, затвердженого Наказом Міністерства освіти і науки України від 10.01.2002 №10, у процесі ведення реєстру до нього вносяться, в тому числі, відомості щодо визнання свідоцтва недійсним повністю або частково, які в силу п. 1.3 вказаного Положення Державна служба інтелектуальної власності України публікує в офіційному бюлетені "Промислова власність".

При цьому, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади державної системи правової охорони інтелектуальної власності" від 23.08.2016 за №585, Кабінет Міністрів України постановив: ліквідувати Державну службу інтелектуальної власності, поклавши на Міністерство економічного розвитку і торгівлі завдання і функції з реалізації державної політики у сфері інтелектуальної власності; установити, що Міністерство економічного розвитку і торгівлі є правонаступником Державної служби інтелектуальної власності, що ліквідується, в частині реалізації державної політики у сфері інтелектуальної власності.

16.06.2020 року було прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо створення національного органу інтелектуальної власності", який набрав чинності 14.10.2020 року (в редакції 05.01.2022), яким було створено національний орган інтелектуальної власності та внесено зміни у відповідні закони, якими регулюються правовідносини в сфері інтелектуальної власності, зокрема і в Закон України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", яким регулюються спірні правовідносини у даній справі.

Так, Закон України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" було доповнено статтею 2-1 наступного змісту: Функції НОІВ виконує юридична особа публічного права (державна організація), утворена центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності, та визначена Кабінетом Міністрів України. До владних повноважень, делегованих НОІВ, належить, зокрема: приймання заявок, проведення їх експертизи, прийняття рішень щодо них; видача свідоцтв на торговельні марки, здійснення державної реєстрації торговельних марок; опублікування офіційних відомостей про торговельні марки та подані заявки на торговельні марки у Бюлетені, ведення Реєстру та Бази даних заявок, внесення до Реєстру відомостей, надання витягів та виписок в електронній та (або) паперовій формі.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 13.10.2020 №1267-р "Про національний орган інтелектуальної власності" визначено: на виконання підпункту 1 пункту 7 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 16 червня 2020 р. №703-IX "Про внесення змін до деяких законів України щодо створення національного органу інтелектуальної власності" визначити, що Державне підприємство "Український інститут інтелектуальної власності" виконує функції Національного органу інтелектуальної власності.

Тож, тимчасово функції Національного органу інтелектуальної власності було покладено на Державне підприємство "Український інститут інтелектуальної власності".

Разом з тим, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 28.10.2022 року № 943-р "Деякі питання Національного органу інтелектуальної власності", було визначено, що Державна організація "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" (УКРНОІВІ) виконує функції Національного органу інтелектуальної власності.

Вказане розпорядження Кабінету Міністрів України від 28.10.2022 року №943-р набрало чинності з 08.11.2022 року, отже функції Національного органу інтелектуальної власності, зокрема, і щодо ведення Реєстру торгівельних марок і внесення до Реєстру змін та відомостей, з 08.11.2022 перейшли від Державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності" до Державної організації "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій".

Таким чином, у зв`язку із задоволенням вимоги про визнання свідоцтво України на торговельну марку № 328316 від 18 січня 2023 року недійсним, похідна позовна вимога позивача про зобов`язання УКРНОІВІ внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг щодо визнання недійсним повністю свідоцтва України на торговельну марку № 328316 від 18 січня 2023 року та здійснити публікацію про це в бюлетені також є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, оцінивши докази у справі в їх сукупності, Північний апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 04 квітня 2024 року прийняте із невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи та з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому, відповідно до положень ч. 1 ст. 277 ГПК України, підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Щодо вимог апеляційної скарги позивача в частині скасування додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 30 квітня 2024 року, апеляційний господарський суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, додаткове рішення суду, яким вирішується питання про розподіл судових витрат, є похідним від первісного судового акту, яким у даному випадку є рішення Господарського суду міста Києва від 04 квітня 2024 року, та його невід`ємною складовою, тому скасування основного судового рішення є підставою для скасування додаткового рішення суду, а доводи апеляційної скарги на додаткове рішення не потребують окремої оцінки.

Щодо розподілу судових витрат за наслідком розгляду справи, апеляційний господарський суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.14 ст.129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно положень статті 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі у разі задоволення позову - на відповідача.

Оскільки апеляційним господарським судом була задоволена апеляційна скарга позивача та повністю задоволений позов, понесені позивачем судові витрати підлягають покладенню на відповідачів у повному обсязі в рівних частинах.

Твердження відповідача 2 про те, що судові витрати не можуть бути покладені на нього, відхиляються судом, оскільки вони суперечать наведеним приписам ст. 129 ГПК України.

Понесені відповідачем 1 судові витрати з оплати професійної правничої допомоги та проведених експертизи і рецензій покладаються на відповідача 1 та не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Консалт Агро" задовольнити.

2. Скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 04 квітня 2024 року та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 30 квітня 2024 року.

3. Позов задовольнити повністю.

4. Визнати недійсним свідоцтво України на торговельну марку № 328316 від 18 січня 2023 року, Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРЕН" (нова назва - Товариство з обмеженою відповідальністю "Прополе", (ідентифікаційний код 44115175).

5. Зобов`язати Державну організацію "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг щодо визнання недійсним повністю свідоцтва України на торговельну марку № 328316 від 18 січня 2023 року та здійснити публікацію про це в бюлетені.

7. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Прополе" (ідентифікаційний код 44115175, адреса: 31200, Хмельницька обл., м. Волочиськ, вул. Музейна, 38, кв. 2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Консалт Агро" (ідентифікаційний код 40449798, адреса: 03066, м. Київ, пров. Охтирський, 7, корп. 3, оф. 3А-101) - 2684,00 грн витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви та 4026,00 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

8. Стягнути з Державної організації "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" (ідентифікаційний код 44673629, адреса: 01601, м.Київ, вул. Дмитра Годзенка, 1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Консалт Агро" (ідентифікаційний код 40449798, адреса: 03066, м. Київ, пров. Охтирський, 7, корп. 3, оф. 3А-101) - 2684,00 грн витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви та 4026,00 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

8. Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва.

9. Справу повернути до Господарського суду міста Києва.

10. Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений статтею 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 26.02.2026.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді М.Л. Доманська

В.О. Пантелієнко