ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
23.02.2026 Справа № 917/1201/25
за позовною заявою Фізичної особи-підприємця Кошукова Едуарда Віталійовича, АДРЕСА_1
до відповідача Фізичної особи-підприємця Каплоуха Альвіни Вікторівни, АДРЕСА_2
про стягнення 267 247,27 грн,
Секретар судового засідання Ісенко М.В.
Без виклику учасників справи,
У провадженні Господарського суду Полтавської області перебувала справа №917/1201/25 за позовом Фізичної особи-підприємця Кошукова Едуарда Віталійовича до відповідача Фізичної особи-підприємця Каплоуха Альвіни Вікторівни про стягнення з останньої 267 247,27 грн заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останньою умов укладеного 20.11.2023 року між сторонами Договору оренди № 01/11, з яких: 130 000,00 грн заборгованості з орендної плати за період з грудня 2023 по серпень 2024; 115 169,51 грн витрат, пов`язаних з оплатою комунальних послуг; 17 835,28 грн інфляційні втрати; 4 242,48 грн три проценти річних.
Розгляд справи № 917/1201/25 здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Рішенням Господарського суду Полтавської області від 24.09.2025 позов задоволено, стягнуто з Фізичної особи-підприємця Каплоуха Альвіни Вікторівни (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_3 ) на користь Фізичної особи-підприємця Кошуков Едуард Віталійович (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) 130 000,00 грн заборгованості з орендної плати за період з грудня 2023 по серпень 2024; 115 169,51 грн витрат, пов`язаних з оплатою комунальних послуг; 17 835,28 грн інфляційних втрат; 4 242,48 грн три проценти річних та 4 008,71 грн судового збору.

Водночас, у позовній заяві позивач повідомив про попередній розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15 000,00 грн, докази на підтвердження яких будуть надані суду в порядку, визначеному ч. 8 ст. 129 ГПК України.

03.10.2025 до суду від представника позивача адвоката Шулік О.Й. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу у справі №917/1201/25 у розмірі 15 000,00 грн (вх. № 12660).

Частиною 1 ст. 221 ГПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи.

Суд ухвалою від 06.10.2025 прийняв заяву представника Фізичної особи-підприємця Кошукова Едуарда Віталійовича адвоката Шулік О.Й. (вх. № 12660 від 03.10.2025 року) про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу у справі №917/1201/25 до розгляду; запропонував відповідачу подати письмові заперечення (за наявності таких заперечень) на заяву представника позивача про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу та в строк до 13.10.2025 року надати їх суду та позивачу; ухвалив розгляд заяви здійснювати без повідомлення (виклику) учасників справи.

Оскільки судом при прийнятті рішення по справі не вирішено питання розподілу витрат відповідача на професійну правничу допомогу адвоката, суд на підставі вказаної вище норми вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення про розподіл витрат відповідача.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).

Обставини, встановлені судом під час розгляду справи.

20.03.2025 року між Фізичною особою-підприємцем Кошуковим Едуардом Віталійовичем (далі - Клієнт) та Адвокатом Шулік Оленою Йосипівною (далі - Адвокат) було укладено Договір про надання професійної правничої допомоги № 20/03/2025 (далі Договір, арк.с. 76-77).

У Договорі сторони узгодили, зокрема, наступне :

- Клієнт доручає Адвокату, а Адвокат зобов`язується надати клієнту правничу допомогу з питань та на умовах, передбачених цим договором (п. 1.1 Договору);

- за надання правничої допомоги Клієнт сплачує Адвокату грошову винагороду (гонорар) (п. 1.2 Договору);

- Адвокат зобов`язується надати Клієнту правничу допомогу, пов`язану з : правовим аналізом та опрацюванням первинних документів з питання стягнення Фізичною особою- підприємцем Кошуковим Єдуардом Віталійовичем заборгованості з Фізичної особи-підприємця Каплоухи Альвіни Вікторівни за договором оренди №01/11 від 20 листопада 2023 року; опрацюванням законодавчої бази, що регулює орендні правовідносини в розрізі господарських відносин між Фізичною особою-підприємцем Кошуковим Єдуардом Віталійовичем та Фізичною особою-підприємцем Каплоухою Альвіною Вікторівною; складанням позовної заяви від імені Фізичної особи-підприємця Кошукова Едуарда Віталійовича (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) до Фізичної особи-підприємця Каплоухи Альвіни Вікторівни (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за договором оренди №01/11 від 20 листопада 2023 року; складанням розрахунку 3% річних та інфляційних втрат у справі за позовом Фізичної особи-підприємця Кошукова Едуарда Віталійовича (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) до Фізичної особи-підприємця Каплоухи Альвіни Вікторівни (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за договором оренди №01/11 від 20 листопада 2023 року; складанням різного роду процесуальних заяв та клопотань (в тому числі відповіді на відзив, письмових пояснень) в ході розгляду в суді першої інстанції справи за позовом Фізичної особи-підприємця Кошукова Едуарда Віталійовича (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) до Фізичної особи-підприємця Каплоухи Альвіни Вікторівни (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за договором оренди №01/11 від 20 листопада 2023 року; представництвом інтересів Фізичної особи-підприємця Кошукова Едуарда Віталійовича у суді першої інстанції у справі за позовом Фізичної особи-підприємця Кошукова Едуарда Віталійовича (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) до Фізичної особи-підприємця Каплоухи Альвіни Вікторівни (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за договором оренди №01/11 від 20 листопада 2023 року (п. 2.1 Договору);

- за надання правничої допомоги за цим Договором Клієнт сплачує Адвокату грошову винагороду (гонорар) у фіксованому розмірі 15 000,00 грн (п. 4.1 Договору);

- строк дії цього Договору становить два роки з моменту його підписання сторонами та може бути продовжений за згодою сторін (п. 6.1 Договору).

Між адвокатом та позивачем підписано Акт приймання-передачі наданої професійної допомоги від 18.06.2025.

Також позивачем надано суду Детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Шулік О.Й. при наданні професійної правничої допомоги за договором №20/03/2025 від 20.03.2025. У даному описі зазначено що адвокат виконав роботи визначені у п. 2.1 Договору.

У акті та детальному описі зафіксовано, що загальна сума грошової винагороди Адвоката за договором про надання професійної правничої допомоги № 20/03/2025 від 20.03.2025 р. станом на 29.09.2025 року становить 15 000,00 грн.

Суд при вирішенні заяви виходив з наступного.

Основні підстави та принципи відшкодування витрат викладено у пунктах 7.1 -7.9 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 (провадження № 12-43гс22). Такі ж висновки сформульовані в пунктах 106-108, 146 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).

Також Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду розглядав питання про витрати на оплату послуг адвоката у постанові від 02 лютого 2024 року у справі № 910/9714/22 та від 03 листопада 2023 року у справі № 914/2355/21.

Суд враховує наведені висновки Великої Палати Верховного Суду та об`єднаної палати Касаційного господарського суду.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст.126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

За пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 5 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Частинами першою та другою статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (пункт 131 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Аналогічна правова позиція викладена у додатковій постанові Великої Палати Верховного суду у справі № 910/12876/19 від 15 червня 2022 року.

Як вже зазначалось судом у описовій частині даного рішення у п. 4.1 Договору сторони погодили фіксований розмір винагороди за надання правової допомоги (15 000,00 грн).

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу (пункти 133-134 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", пункти 79 і 112 відповідно).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

В цілому нормами процесуального законодавства (ч. 4 ст. 126 та ч. 5 ст. 129 ГПК України) передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

У разі недотримання вимог частини четвертої ст. 126 ГПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 ГПК України).

Отже, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами.

У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (пункт 147 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)).

Відповідач не надав суду ні заперечення щодо стягнення з нього судових витрат на професійну правничу допомогу позивача, ні заяви про зменшення їх розміру.

Як вбачається з наведеного в описі переліку робіт, виконаних адвокатом, останні складають комплекс робіт з визначенням детального і послідовного переліку робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом у справі № 917/1201/25.

Матеріалами справи підтверджується, що при визначенні розміру гонорару (винагороди) адвоката враховано, зокрема наступні обставини: складність справи та обсяг виконання адвокатом робіт (надання послуг), необхідності вивчення і аналізу доказів, обставин справи, у тому числі аналіз обставин по справі, кваліфікація і досвід адвоката.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що понесений позивачем розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю даної справи;

- витраченим адвокатом часом на виконання відповідних робіт (надання послуг), у зв`язку з перебуванням справи № 917/1201/25 в провадженні Господарського суду Полтавської області;

- обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, що підтверджується їх детальним описом;

- значенням справи для позивача.

Отже, витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 15 000,00 грн відповідають критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їх розміру, виходячи з обставин даної справи.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу).

Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19, постановах від 22.11.2019 року у справі № 910/906/18, від 04.06.2020 року у справі № 906/598/19 та від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17.

З огляду на надані докази суд дійшов висновку, що заявлений розмір адвокатських витрат в сумі 15 000,00 грн є підтверджений матеріалами справи та співрозмірним наданому об`єму адвокатських послуг.

Пунктом 4 ст. 129 ГПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються : 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд ухвалив рішення по справі № 917/1201/25 про задоволення позовних вимог, витрати на професійну правничу допомогу позивача покладаються на відповідача у сумі 15 000,00 грн.

Керуючись статтями 129, 232-233, 237-238, 240, 244 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву представника Фізичної особи-підприємця Кошукова Едуарда Віталійовича адвоката Шулік О.Й. вх. № 12660 від 03.10.2025 року про стягнення судових витрат та винесення додаткового рішення по справі № 917/1201/25 задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Каплоуха Альвіни Вікторівни (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_3 ) на користь Фізичної особи-підприємця Кошуков Едуард Віталійович (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) 15 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

3. Копію рішення направити учасникам (сторонам) справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Рішення складено та підписано 23.02.2026 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України).

Суддя О.В.Ківшик