ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2026 р. Справа № 910/4460/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Демидової А.М.

суддів: Ходаківської І.П.

Євсікова О.О.

за участю секретаря судового засідання: Мельничука О.С.

за участю представників учасників справи:

від позивача: Овчаренко Д.В. (у режимі відеоконференції)

від відповідача: Курдюмов М.М.

від третьої особи: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець"

на рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2025 (повне рішення складене 17.10.2025) (суддя Морозов С.М.)

у справі № 910/4460/25 Господарського суду міста Києва

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська Чорноморська Індустрія"

до Державного підприємства "Гарантований покупець",

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго",

про стягнення 52 721 074,71 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог

У квітні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська Чорноморська Індустрія" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Гарантований покупець" (відповідач) про стягнення основного боргу в розмірі 22 846 487,23 грн; інфляційних втрат в розмірі 3 265 678,80 грн за період жовтень 2021 р., лютий 2022 р., серпень 2022 р., вересень 2022 р., листопад 2022р., грудень 2022 р., лютий 2023 р., березень 2023 р., квітень 2023 р., травень 2023 р., липень 2023 р., січень 2024 р., квітень 2024 р., липень 2024 р., серпень 2024 р; 3% річних в розмірі 849 609,66 грн за період жовтень 2021 р., лютий 2022 р., серпень 2022 р., вересень 2022 р., листопад 2022 р., грудень 2022 р., лютий 2023 р., березень 2023 р., квітень 2023 р., травень 2023 р., липень 2023 р., січень 2024 р., квітень 2024 р., липень 2024 р., серпень 2024 р.; пені в розмірі 2 640 261,70 грн та 7% штрафу в розмірі 1 814 771,29 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано порушенням відповідачем своїх зобов`язань за договором № 2414/02/21 від 23.10.2021 в частині проведення останнім оплати за продану позивачем за "зеленим" тарифом електричну енергію в період з жовтня 2021 року по серпень 2024 року.

11.06.2025 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої останній просив стягнути з відповідача суму основного боргу за період з жовтня 2021 року по листопад 2024 року - 47 754 922,00 грн, інфляційні втрати - 3 843 722, 20 грн, 3% річних - 1 122 396, 51 грн, пеню - 17 грн та 7% штрафу - 17,00 грн, яка прийнята судом до розгляду.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.10.2025 у справі № 910/4460/25 позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з Державного підприємства "Гарантований покупець" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська Чорноморська Індустрія" суму заборгованості в розмірі 47 754 922,00 грн, суму 3% річних в розмірі 1 122 396,51 грн, суму інфляційних втрат в розмірі 3 843 722,20 грн та суму судового збору в розмірі 632 652,49 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач (продавець за "зеленим" тарифом) на виконання умов Договору у період жовтень 2021 року, лютий 2022 року, серпень 2022 року вересень 2022 року, листопад 2022 року - грудень 2022 року, лютий 2023 року - травень 2023 року, липень 2023 року, квітень 2024 року - серпень 2024 року та листопад 2024 року продав, а відповідач (гарантований покупець) купив електричну енергію, вироблену продавцем за "зеленим" тарифом, на загальну суму 47 754 922,00 грн; відповідач порушив взяті на себе зобов`язання із оплати відпущеної позивачем електроенергії, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем за Договором у сумі 47 754 922,00 грн, яка підтверджена належними та допустимими доказами та не спростована відповідачем. Також суд врахував постанову НКРЕКП № 332 від 25.02.2022 (у редакції від 26.04.2022) та правову позицію викладену у постанові Верховного Суду № 922/1948/22 від 26.07.2023, у зв`язку з чим відмовив у задоволенні позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 17,00 грн та суми 7% штрафу в розмірі 17,00 грн. Перевіривши розрахунки позивача щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат суд встановив, що такі є арифметично вірним та такими, що підлягають до задоволення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із рішенням Господарського суду міста Києва від 07.10.2025 у справі № 910/4460/25, Державне підприємство "Гарантований покупець" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати в задоволеній частині як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального права, зокрема статей 11, 509, 530 ЦК України, статей 174, 193 ГК України, ч. 1 ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", статей 19, 92, 129, 129-1 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а також процесуального права, зокрема статей 2, 7, 13, 73, 74, 86, 202, 236 ГПК України, та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Зокрема, скаржник зазначає, що заява про збільшення позовних вимог не підлягала прийняттю судом до розгляду, оскільки такою позивач змінив предмет та підстави позову збільшивши період заборгованості до листопада 2024 року, натомість в первісній редакції позовної заяви позивач просив стягнути заборгованість до серпня 2024 року.

Також скаржник наголошує на тому, що судом першої інстанції не надано оцінки п. 11.4 Порядку 641, відтак оскільки за розрахункові місяці вересень 2022 року - листопад 2024 року НЕК "Укренерго" не сплатило відповідачу послуги в повному обсязі, зобов`язання Гарантованого покупця перед позивачем за вказані розрахункові періоди у розумінні ч. 1 ст. 530 ЦК України не виникли; з розрахунків позивача та тексту позовної заяви не можливо встановити періоди розрахунків інфляційних втрат та 3% річних.

Крім того, скаржник посилається на настання обставин непереборної сили (форс-мажор), що унеможливлює стягнення з відповідача основного боргу, 3% річних та інфляційних нарахувань в судовому порядку.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.12.2025 (колегія суддів у складі: Демидової А.М. - головуючого, суддів Євсікова О.О., Владимиренко С.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2025 у справі № 910/4460/25; розгляд апеляційної скарги призначено на 06.01.2026 об 11:15; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 19.12.2025.

У зв`язку з перебуванням судді Євсікова О.О., який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відпустці, розпорядженням виконуючого обов`язки керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 05.01.2026 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду справи № 910/4460/25 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Демидова А.М. - головуючий суддя, судді: Владимиренко С.В., Ходаківська І.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.01.2026 апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2025 у справі № 910/4460/25 прийнято до провадження у визначеному складі колегії суддів: Демидова А.М. - головуючий суддя, судді - Владимиренко С.В., Ходаківська І.П. Постановлено розгляд апеляційної скарги призначити на 19.01.2026 об 11:10.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2026 продовжено строк розгляду апеляційної скарги Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2025 у справі № 910/4460/25; у розгляді апеляційної скарги оголошено перерву до 17.02.2026 о 10:15.

У зв`язку з перебуванням судді Владимиренко С.В., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відпустці, розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2026 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду справи № 910/4460/25 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Демидова А.М. - головуючий суддя, судді: Євсіков О.О., Ходаківська І.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2026 апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2025 у справі № 910/4460/25 прийнято до провадження у визначеному складі колегії суддів: Демидова А.М. - головуючий суддя, судді - Євсіков О.О., Ходаківська І.П. Розгляд апеляційної скарги призначено на 19.02.2026 об 11:40.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2026 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська Чорноморська Індустрія" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Позиції учасників справи

Позивач подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому проти апеляційної скарги заперечує і просить суд залишити її без задоволення. На переконання позивача, доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків, до яких дійшов суд першої інстанції, та не доводять неправильність чи незаконність оскаржуваного судового рішення; судом першої інстанції було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Явка представників учасників справи

У судовому засіданні 19.02.2026 взяли участь представник позивача (в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду) та представник відповідача (в залі суду).

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився.

Усі учасники справи належним чином повідомлені судом про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що явка представників учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалась, а неявка в судове засідання представника третьої особи не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючи аргументи апеляційної скарги і доказове наповнення матеріалів справи, колегія суддів вважає за можливе здійснити перегляд оскаржуваного судового акта в апеляційному порядку без участі в судовому засіданні представника третьої особи.

У судовому засіданні представник відповідача (скаржника) вимоги апеляційної скарги підтримав і просив суд її задовольнити.

Представник позивача проти апеляційної скарги заперечував і просив суд залишити її без задоволення.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, 23.10.2021 між Державним підприємством "Гарантований покупець" (далі - Гарантований покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська Чорноморська Індустрія" (далі - продавець за "зеленим" тарифом) був укладений Договір № 2414/02/21, за умовами якого продавець за "зеленим" тарифом зобов`язався продавати, а гарантований покупець зобов`язався купувати всю відпущену електричну енергію, вироблену продавцем за "зеленим" тарифом, та здійснювати її оплату відповідно до умов договору (далі - Договір).

30.01.2024 між Державним підприємством "Гарантований покупець" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська Чорноморська Індустрія" було укладено Додаткову угоду № 1680/07/24 до Договору № 2414/02/21 від 23.10.2021 (далі - Додаткова угода), якою сторони погодили "продавець за "зеленим" тарифом" замінити словами "продавець" та замінити глави 1-8 Договору - главами 1-9 в новій редакції.

Згідно з п. 1.1 Договору, в редакції Додаткової угоди, за цим договором продавець зобов`язується продавати, а Гарантований покупець зобов`язується купувати електричну енергію в точках комерційного обліку електричної енергії, відпущену генеруючими одиницями продавця, включеними до балансуючої групи гарантованого покупця, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього Договору та законодавства України, у тому числі Порядку купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 року № 641 (далі - Порядок).

У п. 2.2 Договору, у редакції Додаткової угоди, визначено, що купівля-продаж електричної енергії за цим договором здійснюється за умови включення генеруючих установок продавця до балансуючої групи Гарантованого покупця.

Відповідно до п. 2.3 Договору, у редакції Додаткової угоди, продавець здійснює продаж електричної енергії гарантованому покупцю за встановленим регулятором для кожної генеруючої одиниці "зеленим" тарифом з урахуванням надбавки до нього, та іншими цінами, у випадках, передбачених Законом України "Про ринок електричної енергії" та порядком, у національній валюті України.

Умовами п. 2.4 та п. 2.5 Договору, у редакції Додаткової угоди, визначено, що вартість електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у продавця у розрахунковому місяці, визначається відповідно до порядку. Цей Договір укладається одночасно з договором про участь у балансуючій групі гарантованого покупця, крім випадків, передбачених Порядком.

Позивач на виконання умов Договору у період жовтень 2021 року, лютий 2022 року, серпень 2022 року вересень 2022 року, листопад 2022 року - грудень 2022 року, лютий 2023 року - травень 2023 року, липень 2023 року, квітень 2024 року - серпень 2024 року та листопад 2024 року було вироблено та продано Державному підприємству "Гарантований покупець" електричної енергії на загальну суму 412 542 318,69 грн, що підтверджується актами купівлі-продажу електричної енергії та актами коригування до акту купівлі-продажу електроенергії між Державним підприємством "Гарантований покупець" та ТОВ "Українська Чорноморська Індустрія", які були частково оплачені ДП "Гарантований покупець" на суму 364 787 396,69 грн.

Звертаючись з даним позовом до суду, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, позивач вказує на те, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами Договору не у повному обсязі оплатив придбану у позивача електричну енергію за період жовтень 2021 року, лютий 2022 року, серпень 2022 року вересень 2022 року, листопад 2022 року - грудень 2022 року, лютий 2023 року - травень 2023 року, липень 2023 року, квітень 2024 року - серпень 2024 року та листопад 2024 року, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 47 754 922,00 грн. Крім того, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача інфляційні втрати - 3 843 722,20 грн, 3% річних - 1 122 396,51 грн, пеню - 17,00 грн та 7% штрафу - 17,00 грн.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог зазначав, що відповідно до Постанови НКРЕКП № 332 від 25.02.2022 штраф та пені в період дії воєнного стану не нараховуються. При цьому, перед відповідачем у НЕК "Укренерго" наявна значна заборгованість, що унеможливлює проведення оплати. Також відповідач наголошував на тому, що ним не порушено умов договору, оскільки розрахунки здійснюються з урахуванням регуляторних актів щодо обсягу оплати електричної енергії. Щодо нарахованих 3% річних та інфляційних втрат відповідач вказував, що залишок з оплати перед позивачем є незначним, що свідчить про фактичне здійснення відповідачем в добровільному порядку оплати. При цьому, задля дотримання балансу інтересів сторін необхідним є зменшення судом фінансових санкцій.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови

Згідно зі ст. 509 ЦК України та ст. 173 ГК України (який був чинний до 28.08.2025) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно із частиною першою статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

За положеннями ч. 6, 7 ст. 276 ГК України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Згідно зі ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу, а згідно з приписами ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладається, зокрема, двосторонній договір купівлі-продажу електричної енергії (двосторонній договір).

Відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону України "Про ринок електричної енергії" купівлю-продаж електричної енергії за двосторонніми договорами здійснюють виробники, електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, трейдери, гарантований покупець, оператори установок зберігання енергії та споживачі.

За положеннями ч. 2 ст. 65 Закону України "Про ринок електричної енергії" гарантований покупець зобов`язаний купувати у суб`єктів господарювання, яким встановлено "зелений" тариф, або у суб`єктів господарювання, які за результатами аукціону набули право на підтримку, всю відпущену електричну енергію, вироблену на об`єктах електроенергетики з альтернативних джерел енергії (а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), за встановленим їм "зеленим" тарифом, аукціонною ціною з урахуванням надбавки до нього/неї протягом всього строку застосування "зеленого" тарифу або строку дії підтримки, якщо такі суб`єкти господарювання входять до складу балансуючої групи гарантованого покупця.

Відповідно до ч. 3 ст. 65 Закону України "Про ринок електричної енергії" купівля-продаж такої електричної енергії за "зеленим" тарифом з урахуванням надбавки до нього здійснюється на підставі двостороннього договору між виробником або споживачем, якому встановлено "зелений" тариф, та гарантованим покупцем.

У ч. 5 ст. 65 Закону України "Про ринок електричної енергії" передбачено, що гарантований покупець здійснює оплату електричної енергії, купленої за "зеленим" тарифом та за аукціонною ціною, за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії на об`єктах електроенергетики, що використовують альтернативні джерела енергії (а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), на підставі даних комерційного обліку, отриманих від адміністратора комерційного обліку, у порядку та строки, визначені відповідними договорами.

Пунктом 8 частини дев`ятої статті 65 Закону України "Про ринок електричної енергії" встановлено зобов`язання гарантованого покупця сплачувати своєчасно та в повному обсязі за електричну енергію, куплену у виробників, яким встановлено "зелений" тариф, а також у виробників, які за результатами аукціону набули право на підтримку.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач як продавець електроенергії за "зеленим тарифом" поставляв відповідачу на виконання умов Договору у період жовтень 2021 року, лютий 2022 року, серпень 2022 року вересень 2022 року, листопад 2022 року - грудень 2022 року, лютий 2023 року - травень 2023 року, липень 2023 року, квітень 2024 року - серпень 2024 року та листопад 2024 року електричну енергію, а відповідач (гарантований покупець) купив електричну енергію, вироблену продавцем за "зеленим" тарифом, на загальну суму 47 754 922,00 грн.

Сторонами не заперечується вартість та обсяг купленої електричної енергії у спірні періоди.

За куплену у позивача за Договором у спірні періоди електричну енергію відповідач розрахувався частково, на момент подання позовної заяви розмір неоплаченої електроенергії становив 47 754 922,00 грн.

Як передбачено п. 3.3 Договору, в редакції додаткової угоди, оплата електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у продавців за "зеленим" тарифом у розрахунковому місяці, оплата продавцем за "зеленим" тарифом частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця, формування актів купівлі-продажу електричної енергії та актів приймання-передачі частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця здійснюється згідно з главою 10 Порядку або главою 6 Порядку продажу електричної енергії споживачами, тобто, сторони визначили строк остаточного розрахунку за електричну енергію відповідного періоду з вказівкою на подію, яка має неминуче настати (затвердження вартості послуги НКРЕКП) з посиланням на главу 10 Порядку № 641.

Відповідно до п. 10.1 Порядку № 641 в редакції, чинній до 26.01.2024, до 15 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО (адміністратор комерційного обліку), підписаної КЕП уповноваженої особи, за перші 10 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію. До 25 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП уповноваженої особи, за перші 20 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію. Якщо надходження оперативних даних щодо обсягу товарної продукції за перші 10 та 20 днів розрахункового місяця від АКО припадає на день здійснення авансового платежу та/або на вихідний день, то оплата платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати здійснюється впродовж двох робочих днів після отримання даних.

Згідно з п. 10.4 Порядку № 641 в редакції, чинній до 26.01.2024, після отримання від продавця акта купівлі-продажу протягом трьох робочих днів з дати оприлюднення рішення регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, гарантований покупець здійснює остаточний розрахунок з продавцем із забезпеченням йому 100 % оплати відпущеної електричної енергії попереднього розрахункового періоду (місяця) з урахуванням авансових платежів.

Виходячи з вищенаведеного, гарантований покупець зобов`язаний здійснювати оплату в кожному розрахунковому місяці за куплену електричну енергію у виробника за "зеленим" тарифом у три етапи: перший (авансовий) - до 15 числа (включно) розрахункового місяця; другий (авансовий) - до 25 числа (включно) розрахункового місяця; третій (остаточний, у розмірі 100 %) - протягом трьох робочих днів з дати оприлюднення рішення Регулятора (НКРЕКП) щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці.

Наведене відповідає правовому висновку щодо остаточного розрахунку за електричну енергію з виробником за "зеленим" тарифом, викладеному в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.06.2024 у справі № 910/4439/23.

При цьому з 26.01.2024 Порядок № 641 діє в новій редакції, відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП), від 24.01.2024 № 178.

У п. 11.4 Порядку № 641 в редакції, яка діє з 26.01.2024, встановлено, що гарантований покупець забезпечує проведення розрахунку та здійснення оплати за відпущену продавцем за "зеленим" тарифом у попередньому розрахунковому періоді (місяці) електричну енергію протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення рішення Регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці.

При визначенні суми коштів для здійснення остаточного місячного платежу за відпущену продавцем за "зеленим" тарифом у попередньому розрахунковому періоді (місяці) електричну енергію гарантованим покупцем, зокрема враховується сума коштів, сплачених такому продавцю за "зеленим" тарифом шляхом здійснення авансових платежів, та сума коштів, отриманих гарантованим покупцем від ОСП (оператор системи передачі) відповідно до договору про надання послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.

Постановами НКРЕКП затвердило розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої гарантованим покупцем у наступні періоди: постанова № 1117 від 09.09.2022 - у жовтні 2021 року та лютому-червні 2022 року; постанова № 1190 від 20.09.2022 - у липні 2022 року; постанова № 473 від 14.03.2023 - у серпні 2022 року; постанова №529 від 08.04.2025 - у січні 2024 року, травні, червні 2024 року та лютому 2025 року; постанова №858 від 30.04.2024 - у січні, лютому та липні-вересні 2023 року; постанова № 896 від 08.05.2024 - за грудень 2022 року, березень-червень 2023 року; постанова № 946 від 15.05.2024 - за вересень-листопад 2022 року.

Таким чином, строк виконання зобов`язання відповідача перед позивачем зі 100 % оплати за поставлену електричну енергію за спірні періоди станом на час розгляду справи є таким, що настав.

Доводи скаржника про ненадання судом першої інстанції оцінки п. 11.4 Порядку 641 щодо рівня розрахунків ОСП (НЕК "Укренерго") з Гарантованим покупцем, з посиланням на те, що зобов`язання Гарантованого покупця перед позивачем за вказані розрахункові періоди у розумінні ч. 1 ст. 530 ЦК України не виникли, відхиляються колегією суддів з огляду на таке.

Частиною 1 статті 96 ЦК України визначено, що юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, та відповідно до статті 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Колегія суддів зауважує, що правовідносини, які виникають за договором купівлі-продажу електричної енергії за "зеленим" тарифом, та правовідносини, які виникають за договором про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, незважаючи на їхню пов`язаність, є самостійним зобов`язаннями, з самостійними предметами та суб`єктами.

Так, ані Договір, ані Порядок № 641 не містять умов та правил, які визначали б стан виконання гарантованим покупцем обов`язків за Договором в залежності від виконання НЕК "Укренерго" обов`язків за договором про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії.

Крім того, як умовами Договору, які погоджені сторонами в добровільному порядку та є обов`язковими для виконання, так і положеннями чинного законодавства не передбачено можливість зміни строку виконання відповідачем зобов`язань по оплаті товару через зміну обставин, зокрема через те, що відповідач не має можливості забезпечити повну оплату електричної енергії за "зеленим" тарифом, оскільки в даний момент відповідач недоотримує кошти від НЕК "Укренерго" в якості оплати послуги.

Протилежні доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, наведених вище.

Перевіряючи доводи скаржника, що заява про збільшення позовних вимог не підлягала прийняттю судом до розгляду, оскільки такою позивач змінив предмет та підстави позову збільшивши період заборгованості до листопада 2024 року, колегія суддів зазначає таке.

Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з положеннями частин 1 та 2 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом частини 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення.

Згідно зі статтею 162 Господарського процесуального кодексу України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову. У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Отже, позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Статтею 46 ГПК України визначено процесуальні права та обов`язки сторін.

Крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу:

1) позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу;

2) позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження;

3) відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви.

Така ж правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 10.12.2019 у справі 923/1061/18, від 19.12.2019 у справі № 925/185/19, від 23.01.2020 у справі № 925/186/19).

Не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Аналогічні висновки Верховного Суду щодо застосування частини третьої статті 46 Господарського процесуального кодексу викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15 та у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.10.2020 у справі № 922/2575/19.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, за змістом позовної заяви в первинній редакції, позивач просив суд стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 22 846 487,23 грн; інфляційних втрат в розмірі 3 265 678,80 грн за період з жовтня 2021 року по серпень 2024 року; пені в розмірі 2 640 261,70 грн та 7% штрафу в розмірі 1 814 771,29 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано порушенням відповідачем своїх зобов`язань за договором № 2414/02/21 від 23.10.2021 в частині проведення останнім оплати за продану позивачем за "зеленим" тарифом електричну енергію в період з жовтня 2021 року по серпень 2024 року.

Після збільшення позовних вимог позивач просив суд стягнути з відповідача суму основного боргу за період з жовтня 2021 року по листопад 2024 року в розмірі 47 754 922,00 грн, інфляційні втрати - 3 843 722, 20 грн, 3% річних - 1 122 396, 51 грн, пеню - 17 грн та 7% штрафу - 17,00 грн.

Позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог обґрунтовано порушенням відповідачем своїх зобов`язань за договором № 2414/02/21 від 23.10.2021 в частині проведення останнім оплати за продану позивачем за "зеленим" тарифом електричну енергію в період з жовтня 2021 року по листопад 2024 року.

Суд апеляційної інстанції враховує, що заяву позивача про зміну предмета або підстав позову, можна вважати новим позовом у разі, якщо в ній зазначена самостійна матеріально-правова вимога (або вимоги) та одночасно в її обґрунтування наведені інші обставини (фактичні підстави) і норми права (юридичні підстави), які не були визначені позивачем первісно підставою позову та які у своїй сукупності дають особі право на звернення до суду з позовними вимогами (п. 37 постанови ВС по справі № № 902/560/20(902/301/21) від 17.02.2023).

При цьому суд зазначає про те, що збільшити або зменшити розмір позовних вимог можна лише тоді, коли вони виражені у певному цифровому еквіваленті, наприклад, у грошовому розмірі.

За змістом позовної заяви, як у первинній редакції, так і в останній, яка прийнята судом першої інстанції до розгляду, позивач просив суд стягнути грошові кошти (протягом розгляду справи змінювався лише розмір стягнення). Протилежного апеляційним господарським судом не встановлено, оскільки, протягом всього розгляду справи позивачем заявлялась лише вимога про стягнення грошових коштів. Тому прийнявши до розгляду заяву позивача про збільшення позовних вимог суд першої інстанції не здійснив одночасної зміни й предмета й підстав позову, а лише змінився період заборгованості відповідача.

З огляду на викладене, правомірним є висновок суду першої інстанції про задоволення позову в частині стягнення суми боргу в розмірі 47 754 922,00 грн.

Щодо вимог про стягнення інфляційних втрат у розмірі 3 843 722, 20 грн та 3 % річних у розмірі 1 122 396, 51 грн, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає таке.

Нормами ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних (в порядку статті 625 ЦК України) є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

З огляду на вимоги ст. 86 ГПК України, господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум (подібні висновки наведено в постановах Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18, від 14.02.2019 у справі № 922/1019/18 та від 02.03.2018 у справі № 927/467/17).

Вирішуючи спір у справі, що розглядається, суд першої інстанції при застосуванні ч. 2 ст. 625 ЦК України погодився з наданим позивачем розрахунком інфляційних втрат та 3% річних, та вважав його арифметично правильним.

Колегія суддів дослідивши долучений позивачем до позовної заяви розрахунок позовних вимог, а саме інфляційних втрат та 3% річних, відхиляє доводи скаржника щодо неможливості з розрахунків позивача встановити періоди нарахування інфляційних втрат та 3 % річних, оскільки з долученого позивачем розрахунку вбачається як дата виникнення заборгованості, а також періоди за які здійснюються такі нарахування, а саме найменована позивачем графа "дата відліку санкцій", відповідає даті початку нарахувань і такі здійснюються до "дата оплати/фіксація для позову", що відповідає даті закінчення періоду нарахувань.

Перевіривши розрахунок нарахованих позивачем до стягнення з відповідача сум інфляційних втрат та 3 % річних, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що з урахуванням визначеного позивачем періоду їх нарахування, відповідач є таким, що прострочив виконання своїх грошових зобов`язань, правомірним є нарахування Державному підприємству "Гарантований Покупець" 3% річних у розмірі 1 122 396,51 грн та інфляційних втрат у розмірі 3 843 722,20 грн.

Щодо посилань скаржника на дію воєнного стану в Україні як обставини непереборної сили, які є підставами для звільнення відповідача від нарахувань за ст. 625 ЦК України, а також стягнення основного боргу, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що форс-мажорні обставини не мають преюдиціального (заздалегідь встановленого) характеру. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона, яка посилається на конкретні обставини, повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність та відповідний їх вплив на сторону. На підтвердження наявності форс-мажорних обставин відповідач відповідних доказів суду не надав, а тому такі посилання Державного підприємства "Гарантований Покупець" є безпідставними.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, у частині відмови у стягненні з відповідача пені в розмірі 17,00 грн та суми 7% штрафу в розмірі 17,00 грн, рішення суду не оскаржується, відтак, відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України в цій частині рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку не переглядається. При цьому, підстав для виходу за межі доводів та вимог апеляційної скарги судом апеляційної інстанції не встановлено.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, § 54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що в даній справі надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку із чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

За таких обставин, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Судові витрати

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги судові витрати відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2025 у справі № 910/4460/25 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.

5. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строк, передбачені ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 04.03.2026.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді І.П. Ходаківська

О.О. Євсіков