ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2026 р. Справа№ 910/4248/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Барсук М.А.

при секретарі: Реуцькій Т.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Халимон С.В., дов. № 24/2025 від 21.01.2025;

Місюра Ю.О., дов. № 169/2025 від 10.12.2025;

від відповідача: Слюсаревський М.М., дов. від 09.05.2025;

Романюк І.М., ордер АІ № 2038521 від 07.11.2025;

від третьої особи: Атаманенко В.І., ордер АА № 1513820 від 01.12.2024,

розглянувши матеріали апеляційної скарги державного підприємства Міністерства оборони України "Оборонавторемсервіс" на рішення господарського суду міста Києва від 18.08.2025 у справі № 910/4248/25 (суддя - Плотницька Н.Б.)

за позовом приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі"

до державного підприємства Міністерства оборони України "Оборонавторемсервіс"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватне підприємство "Атіка Логістик"

про визнання договору укладеним,-

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство (далі - ПрАТ) "ДТЕК Київські електромережі" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до державного підприємства Міністерства оборони України "Оборонавторемсервіс" (далі - ДП МОУ "ОАРС") про визнання укладеним договору про спільне використання технологічних електричних мереж у викладеній в позові редакції.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що розподіл електричної енергії на комплекс промислово-виробничого призначення здійснюється на підставі договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, до умов якого приєднався відповідач (особовий рахунок (далі - о/р) № НОМЕР_1 ) та на балансі якого знаходиться трансформаторна підстанція № 992 (далі - ТП-992), кабельна лінія (далі - КЛ) 10кВ РП239-ТП992. Разом з цим ДП МОУ "ОАРС" має одного субспоживача - приватне підприємство (далі - ПП) "Атіка Логістик" електроустановки якого послідовно підключені від засобу обліку основного споживача, яким є ДП МОУ "ОАРС", та здійснюється їх електроживлення на підставі укладеного між ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі", як оператором системи розподілу (далі - ОСР), та ПП "Атіка Логістик", як споживачем, договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії (о/р № НОМЕР_2). Однак відповідач не надає позивачу доступ для проведення робіт з відновлення розподілу електричної енергії на електроустановки ПП "Атіка Логістик", як субспоживача ДП МОУ "ОАРС", а отриманий від позивача проєкт договору про спільне використання технологічних електричних мереж ним не був підписаний, та, відповідно, не було забезпечено розподілу електричної енергії на електроустановки ПП "Атіка Логістик".

За твердженням позивача, відповідач зобов`язаний укласти з ним, як ОСР, договір про спільне використання електричних мереж за типовою формою, затвердженою Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП / Регулятор), оскільки відповідач в силу законодавчих вимог не має права відмовити оператору системи в укладенні такого договору для забезпечення розподілу електричної енергії субспоживачу(-ам).

Рішенням господарського суду міста Києва від 18.08.2025 позов задоволено. Визнано укладеним договір про спільне використання технологічних електричних мереж між ДП МОУ "ОАРС" та ПрАТ "ДТЕК Київські Електромережі" у викладеній редакції. Стягнуто з ДП МОУ "ОАРС" на користь ПрАТ "ДТЕК Київські Електромережі" 3 028,00 грн судового збору за подання позову.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що запропонований позивачем проєкт договору про спільне використання технологічних електричних мереж відповідає типовому договору та обов`язок його укладання визначений Законом України "Про ринок електричної енергії", Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 (далі - ПРРЕЕ / Правила), та Кодексом систем розподілу, затвердженому постановою НКРЕКП № 310 від 14.03.2018, однак відповідач, який є основним споживачем, ухилився від укладання такого договору.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням ДП МОУ "ОАРС" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначав, що судом першої інстанції не було враховано:

1) що відповідач не має статусу основного споживача, оскільки:

- технологічні електричні мережі (ТП-992) перебувають у державній власності в особі МОУ, а не у власності відповідача;

- відсутнє погодження від власника мереж МОУ та/або від їх балансоутримувача - ДП МОУ "ОАРС", на приєднання до цих електромереж електроустановки ПП "Атіка Логістик";

- договір відповідача з позивачем, як споживача з ОСР, про надання послуг з розподілу електричної енергії, не містить згоди відповідача приєднати до технологічних мереж електроустановку ПП "Атіка Логістик", як і не містить цей договір даних про згоду відповідача приєднати до мереж електроустановку будь-якої іншої юридичної особи;

- відповідач не надавав згоди приєднати до мереж електроустановку іншої особи ані листом, ані іншим документом, а навпаки 07.11.2019 направив ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" лист (вх. № 16/2/02/1/146864 від 08.11.2019) з вимогою не приєднувати до ТП-992 інших споживачів, потужності якої необхідні ДП МОУ "ОАРС" для власної виробничої діяльності;

- ТП-992 перебуває на території ДП за іншою адресою, що саме по собі виключає його спільне використання;

2) що редакція проєкту договору у прохальній частині позову не відповідає типовому договору, адже:

- у проєкті договору, включеному до позовної заяви, не було визначено строк його дії, а п.п. 11, 12, 13 взагалі були не заповнені;

- у проєкті договору в редакції позивача відсутній додаток № 2 до нього - акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін, що не відповідає типовому договору та не є його конкретизацією, а посилання в пп. 2 п. 11.4 договору на додаток № 6 - акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін до діючого договору споживача є некоректним, оскільки такий акт відповідачем не погоджувався та з позивачем даний документ не укладався;

3) неналежний суб`єктний склад учасників справи, а саме не залучено до участі у справі МОУ, як власника технологічних мереж (ТП-992) та помилково залучено ПП "Атіка Логістик", як третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, хоча матеріали справи не містять доказів впливу рішення суду на права та обов`язки цієї особи. Так, судом першої інстанції помилково відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залучення МОУ до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, однак, як стверджував апелянт, він не є власником технологічних електричних мереж (ТП-992), таке майно перебуває у його господарському віданні та належить державі в особі МОУ, і у ДП МОУ "ОАРС" відсутній субспоживач - ПП "Атіка Логістик", при цьому з огляду на положення пп. 6.2.2 статуту ДП МОУ "ОАРС", яким передбачено отримання відповідачем згоди на вчинення господарського зобов`язання, якщо вартість майна, робіт, послуг чи суми коштів, які є предметом зобов`язань перевищує 100 000,00 грн, а отже рішення у даній справі може вплинути на права і обов`язки МОУ, як власника основних фондів відповідача, у зв`язку з чим необхідним є залучення МОУ до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.11.2025, у складі колегії суддів: Руденко М.А. (головуючий), Пономаренко Є.Ю., Барсук М.А., зокрема, відкрито апеляційне провадження та призначено розгляд справи на 20.01.2026.

09.12.2025 до апеляційного суду надійшов відзив позивача, в якому представник, зокрема, зазначав, що наразі розподіл електричної енергії на комплекс промислово-виробничого призначення здійснюється на підставі договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, до умов якого приєднався відповідач (о/р № НОМЕР_1) та на балансі якого знаходиться ТП-992, КЛ 10кВ РП239-ТП992. Водночас ДП МОУ "ОАРС" має одного субспоживача - ПП "Атіка Логістик" (о/р № НОМЕР_2 ), електроустановки якого послідовно підключені від засобу обліку основного споживача (ДП МОУ "ОАРС") згідно додатку № 1 до договору № 11092 від 22.01.2010 (о/р № НОМЕР_2 ). Таким чином відповідач на підставі норми закону був зобов`язаний укласти договір про спільне використання технологічних електричних мереж з позивачем для забезпечення розподілу електричної енергії субспоживачу, проте відповідач від підписання отриманого проєкту такого договору ухилився.

16.12.2025 до апеляційного суду надійшов відзив третьої особи, в якому представник зазначав, що розподіл електричної енергії на електроустановки ПП "Атіка Логістик" до 01.11.2024 (відключення) здійснювався на підставі договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, до умов якого приєднався відповідач (о/р № НОМЕР_1). Підключення електроустановок ПП "Атіка Логістик" до електромереж, які знаходяться на балансі ДП МОУ "ОАРС" та закріплені за ним на праві господарського відання, було погоджене з підприємством, на балансі якого на той час перебували ці електромережі, а саме з ДП МОУ "Оборонавтосервіс", задовго до реєстрації ДП МОУ "ОАРС" та укладення зазначеного вище договору № НОМЕР_1. Також звертав увагу, що відповідач на сьогодні знаходиться на тій же території, за тією ж юридичною адресою і користується тими ж самими виробничими потужностями, що і ДП МОУ "Оборонавтосервіс", тобто ДП МОУ "ОАРС" отримало на баланс та за ним закріплено на праві господарського відання ТП-992 із наявними на 08.11.2019 зобов`язаннями, зокрема, транспортувати електричну енергію іншим споживачам, у тому числі й ПП "Атіка Логістик". Водночас з моменту реєстрації ДП МОУ "ОАРС" 20.06.2019 відповідач не звертався до ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" про те, що умови договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, на підставі якого до цього часу здійснюється розподіл електричної енергії на ДП МОУ "ОАРС", його не задовольняють і він хоче їх змінити. За твердженнями третьої особи ДП "ОАРС" та ПП "Атіка Логістик" не використовують навіть третини потужності ТП-992, при цьому усі необхідні мережі існують, знаходяться в належному технічному стані і до незаконного відключення, яке відбулось 01.11.2024, повністю виконували свою функцію. При цьому доводи ДП МОУ "ОАРС", що воно не набуло статусу основного споживача, не відповідають дійсності, оскільки ДП МОУ "ОАРС" протягом усього часу свого існування сплачувало по рахункам не за весь обсяг спожитої електроенергії, що пройшла через його точку обліку (лічильник), а за вирахуванням електричної енергії, що спожило ПП "Атіка Логістик", тож з дня реєстрації ДП МОУ "ОАРС" визнавало себе основним споживачем електричної енергії і таким чином визнавало наявність підключення до своїх мереж субспоживача - ПП "Атіка Логістик".

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2026 розгляд справи відкладено на 24.02.2026.

В судовому засіданні, яке відбулось 24.02.2026, відповідач просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову. Позивач та третя особа заперечували доводи апеляційної скарги та вказували на законність прийнятого судом першої інстанції рішення.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 269 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК) України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.10.2005 акціонерною енергопостачальною компанією (далі - АЕК) "Київенерго" (правонаступником якої є ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі"), на замовлення ТОВ "Інтерметекс" було видано технічні умови № 26770 на приєднання об`єкта до електричних мереж (а.с. 44 том 1), згідно яких назва об`єкта виробничо-складський корпус за вул. Бориспільська, 15. Електропостачання об`єкту виконати КЛ-0,4кВ (у землі) від РУ-0,4кВ ТП-992. Можливість використання існуючої КЛ-0,4кВ (АВВГ-3х185+1x95) вирішити проєктом. Схему підключення вирішити проєктом та погодити з власником - ДП "Оборонавтосервіс" до початку проєктування (п.п. 1, 2, 8.1).

27.10.2005 АЕК "Київенерго" видано ТОВ "Інтерметекс" технічне рішення № 26770 з робочого проєкту електропостачання (а.с. 43 том 1), згідно якого електропостачання ВРП об`єкту існуючою КЛ АВВГ-3х185+1x95 в землі від РУ-0,4кВ (II с.ш) ТП-922 через запобіжники Іп.в=400А. Підключення погоджено з власником ТП - ДП МОУ "Оборонавтосервіс" (пп. 4.4.1).

22.01.2010 між АЕК "Київенерго", як постачальником, та ПП "Атіка Логістик", як споживачем, укладено договір про постачання електричної енергії № 11092 (а.с. 22-25 том 1) з о/р № НОМЕР_2, за умовами якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з дозволеною потужністю в точках продажу електричної енергії згідно з умовами цього договору та додатків до договору, що є його невід`ємною частиною, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід`ємною частиною.

Додатком № 1 до договору від 22.01.2010 (а.с. 39 том 1) викладено однолінійну схему електропостачання з якої вбачається послідовне підключення електроустановки споживача від засобу обліку 0050179.

Додатком 4А до договору від 22.01.2010 визначено об`єкт споживача (а.с. 28 том 1) виробничі приміщення ТП-992.1; точка продажу електричної енергії РУ-04 ТП-992; номер лічильника 0116193 та номер лічильника основного споживача від якого відраховується споживання споживача - 0050179.

Згідно додатку 6А до договору від 22.01.2010 (а.с. 34 том 1), яким є акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін, визначена балансова належність електромереж та установок, а саме:

- електропередавальної організації: РП-435 на балансі КМ ТП-992 і КЛ-10кВ РП-239-992 № 1, № 2 на балансі ДП МОУ "Оборонавтосервіс"; РП-239 КЛ-10кВ РП-435-РП-239 на балансі КЕО МОУ; споживача КЛ-0,4кВ від ТП-992 щит обліку виробничого корпусу на балансі споживача;

- межа відповідальності за стан та обслуговування електромереж та установок встановлюється на наконечниках приєднання каб. РУ-10кВ РП-435 для КМ: на наконечниках приєднання на б.вщ. п/п ТП-992 - споживач. Електропередавальна організація несе відповідальність за технічний стан та експлуатацію електрообладнання, що перебуває на її балансі - РП-435. Споживач несе відповідальність за технічний стан та експлуатацію електрообладнання, що перебуває на його балансі: КЛ-0,4кВ від ТП-992 щит обліку виробничого корпусу.

Позивач зазначав, що з 01.01.2019 розподіл електричної енергії по об`єкту здійснюється на підставі публічного договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, до умов якого приєднано ПП "Атіка Логістик" згідно з п. 4 постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018, на умовах договору про постачання електричної енергії № 11092 з о/р № НОМЕР_2.

Відповідно до п. 25 додатку 2 наказу МОУ № 319 від 18.06.2019 про утворення ДП МОУ "ОАРС" було утворено вказане підприємство, затверджено його статут, передано на баланс та закріплено за ним на праві господарського відання ТП-992 (а.с. 193-207 том 1), яка перебуває у державній власності.

Згідно заяви-приєднання ДП МОУ "ОАРС" № 18/ЦОК12/1/1/126842 від 27.09.2019 відповідач приєднався до умов договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, розміщеного на сайті ОСР (а.с. 184 том 1), а повідомленням про приєднання до договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії № 01/3/01/23/1668 від 15.01.2020 (а.с. 186 том 1) ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" зазначило про відкриття ДП МОУ "ОАРС" о/р НОМЕР_1 (далі - договір).

Згідно додатку № 3 до договору (а.с. 188 том 1) на об`єкті встановлено засоби обліку №№ 0050179, 68630061 на точці ТП-992 РУ-0,4кВ.

Додатком 6 до договору є акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін згідно якого (а.с. 189 том 1):

- сторонами на праві власності/користування/відання належать/перебувають на їх балансі електромережі, за які кожна зі сторін несе відповідальність за їх технічний стан, обслуговування, зберігання та експлуатацію, а саме: ОСР - РУ-10кВ, трансформатори РП-239 РУ-0,4кВ РП-239 - на балансі Київського КЕУ МО України; споживача (ДП МОУ "ОАРС") - ТП-992, КЛ-10кВ: РП-239-ТП-992;

- межа балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін встановлюється на наконечниках приєднання кабелю в РУ-10кВ РП-239, на виводах трансформаторів зі сторони РУ-0,4 кВ РП-239 - для ОСР; на наконечниках приєднання кабелю в РУ-10кВ РП-239 - для споживача.

Додатком № 7 до договору (а.с. 190 том 1) викладено однолінійну схему електропостачання споживача (ДП МОУ "ОАРС") з якої, зокрема, вбачається номер лічильника 0116193 о/р НОМЕР_2, номер лічильника 0050179, ТП-992, РП239, РУ-10кВ, межа балансової належності між ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" та ДП МОУ "ОАРС".

Оскільки розподіл електричної енергії на об`єкті здійснюється на підставі публічного договору споживача (ДП МОУ "ОАРС") про надання послуг з розподілу електричної енергії (о/р № НОМЕР_1) і технологічні мережі обліковуються та перебувають на балансі ДП МОУ "ОАРС" (КЛ10кВ: РП239-ТП992 та ТП992), а також використовуються для забезпечення розподілу електричної енергії споживачу - ПП "Атіка Логістик" (о/р № НОМЕР_2 ), тобто електроживлення електроустановок ПП "Атіка Логістик" забезпечується технологічними електричними мережами основного споживача - ДП МОУ "ОАРС", з цих підстав позивачем були надіслані ДП МОУ "ОАРС" листи № 3/01/21/18127 від 13.07.2022, № 3/01/2/29242 від 05.10.2022, № 3/01/21/809 від 10.01.2023 та № 2317/3/01/2 від 16.01.2025 (а.с. 46; 48-52; 54-66 том 1) щодо укладення договору про спільне використання технологічних електричних мереж (з долученням відповідного проєкту договору з додатками).

У відповідь на лист № 2317/3/01/2 від 16.01.2025 відповідач повідомив позивача листом № 93 від 03.02.2025 про те, що не має субспоживача(-чів), якому(-им) ДП МОУ "ОАРС" погоджувало приєднання електроустановок до мереж та електроустановки/електрообладнання, які перебувають на балансі відповідача та через які він отримує електроенергію використовуються виключно ДП МОУ "ОАРС", тож не має потреби в укладанні договору про спільне використання технологічних електричних мереж (а.с. 47 том 1).

Позивач посилаючись на акт про недопуск № 04-08-000824 від 06.11.2024 (а.с. 47 зворот - 48 том 2) зазначав, що відповідач протиправно не надав йому доступ для проведення робіт з відновлення розподілу електричної енергії на електроустановки ПП "Атіка Логістик", як субспоживача ДП МОУ "ОАРС".

При цьому НКРЕКП листом № 14867/20.3/7-24 від 26.12.2024 (а.с. 75-76 том 1) зобов`язало позивача вжити заходів щодо укладання договору про спільне використання технологічних електричних мереж у судовому порядку у разі відмови основного споживача (ДП МОУ "ОАРС") укласти такий договір.

Звертаючись з даним позовом до господарського суду позивач вказував, що непідписання відповідачем отриманого проєкту договору є порушенням законодавчих вимог та відповідач не має права відмовити оператору системи в укладенні такого договору для забезпечення розподілу електричної енергії субспоживачу(-ам), у зв`язку з чим просив визнати укладеним договір про спільне використання технологічних електричних мереж в редакції, що викладена в прохальній частині позовної заяви.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що запропонований позивачем проєкт договору про спільне використання технологічних електричних мереж відповідає типовому договору та обов`язок його укладання визначений законодавчими нормами, однак відповідач, який є основним споживачем, ухилився від укладання такого договору.

Переглядаючи спір колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У ч. 2 ст. 16 ЦК України встановлені способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких, зокрема, належить і визнання права (п. 1).

Зазначений в ч. 2 ст. 16 ЦК України перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

У разі невизнання стороною договору, укладання якого є обов`язковим в силу вимог закону, права іншої сторони на укладання такого договору підлягають захисту судом на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов`язкової дії (аналогічна позиція викладена в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.05.2018 у справі № 61/341, постановах Верховного Суду від 24.10.2019 у справі № 46/603, від 07.05.2019 у справі № 914/1002/18, від 20.02.2020 у справі № 910/3270/19).

Частиною 3 ст. 179 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 4 ст. 179 ГК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, зокрема, типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Законом України "Про ринок електричної енергії" визначаються правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулюються відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.

За приписами ч. 1 ст. 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

Статтею 49 Закону України "Про ринок електричної енергії" врегульовано питання розподілу електричної енергії електричними мережами основних споживачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону України "Про ринок електричної енергії" для цілей цієї статті основним споживачем вважається споживач та/або власник електричних мереж, який не є ОСР, електричні мережі якого використовуються для розподілу електричної енергії іншим споживачам, а також для транспортування електричної енергії в мережі ОСР.

Згідно з ч. 2 ст. 49 Закону України "Про ринок електричної енергії" відносини між основним споживачем та користувачами, що живляться від його мереж, та ОСР та/або оператором системи передачі регулюються кодексом систем розподілу, кодексом системи передачі, правилами роздрібного ринку та договорами, укладеними на їх основі.

Частиною 3 ст. 49 Закону України "Про ринок електричної енергії" встановлено, що основний споживач зобов`язаний укласти з ОСР, на території здійснення ліцензованої діяльності з розподілу якого розташовані його мережі, договір про спільне використання електричних мереж за типовою формою, затвердженою Регулятором. Вартість послуг за цим договором визначається за затвердженою Регулятором методикою. Вартість оплачених ОСР послуг за договором про спільне використання електричних мереж включається до тарифу на розподіл відповідного ОСР.

Таким чином спільне використання електричних мереж між ОСР та основним споживачем відбувається на договірних засадах. Обов`язковість укладення договору між основним споживачем та ОСР прямо встановлена законодавством.

Відповідно до п. 1.1.1 ПРРЕЕ ці Правила регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами. Учасниками роздрібного ринку є: електропостачальники, оператор системи передачі, ОСР, у тому числі оператори малих систем розподілу, споживачі, основні споживачі, субспоживачі, виробники електричної енергії, які підпадають під визначення розподіленої генерації, та інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачу з метою використання ним електричної енергії на власні потреби. Ці Правила є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку.

Згідно п. 1.1.2 Правил:

- договір про спільне використання технологічних електричних мереж - це домовленість двох сторін, що встановлює зміст та регулює правовідносини між оператором системи та основним споживачем, мережі якого розташовані на території ліцензованої діяльності оператора системи, під час транспортування електричної енергії технологічними електричними мережами основного споживача (у тому числі електричним мережами виробників, резервне живлення яких забезпечується від мереж оператора системи, та споживачів (основних споживачів), електроустановки яких приєднані до електричних мереж таких виробників, та їх субспоживачів), що укладається за типовою формою, затвердженою Регулятором, та згідно з яким передбачається оплата вартості послуг з використання технологічних електричних мереж основного споживача, визначеної за затвердженою Регулятором методикою;

- субспоживач - це споживач, електроустановки якого приєднані до технологічних електричних мереж основного споживача;

- основний споживач - це споживач та/або власник електричних мереж, який не є оператором системи, електричні мережі якого використовуються оператором системи для транспортування електричної енергії іншим споживачам та/або для транспортування електричної енергії в мережі оператора системи.

У абз. 4 п. 1.2.3 Правил зазначено, що власник технологічних електричних мереж (основний споживач) не має права відмовити оператору системи, на території ліцензованої діяльності якого приєднані мережі власника, в укладенні (переукладенні) договору про спільне використання технологічних електричних мереж у передбачених цими Правилами випадках.

Згідно п. 2.5.1 Правил, що кореспондується з п.п. 11.1.7, 11.6.1 Кодексу систем розподілу визначено, що для забезпечення розподілу електричної енергії споживачам, а також для транспортування електричної енергії в мережі ОСР електричними мережами, що не належать цьому ОСР, укладається договір на основі типового договору про спільне використання технологічних електричних мереж (додаток 1 до цих Правил) між ОСР та основним споживачем.

Пунктом 2.5.2 Правил та п. 11.6.2 Кодексу систем розподілу встановлено, що основний споживач не має права відмовити оператору системи, на території здійснення ліцензованої діяльності якого розташовані його мережі, в укладенні (переукладенні) договору про спільне використання технологічних електричних мереж.

За умовами пп. 17 п. 5.5.14 Правил непобутовий споживач, крім обов`язків та відповідальності, що визначені п.п. 5.5.5-5.5.12 цієї глави, у разі використання технологічних електричних мереж ОСР зобов`язаний укласти з ним договір про спільне використання технологічних електричних мереж.

Пунктом 1.2.15 Правил визначено, що укладення, внесення змін продовження строку дії чи розірвання будь-якого із договорів, передбаченого цими правилами, здійснюється відповідно до вимог законодавства та цих Правил.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є ОСР і здійснює господарську діяльність з розподілу електричної енергії на території Києва та Київської області в межах розташування системи розподілу електричної енергії, що перебуває у його власності. Так розподіл електричної енергії на комплекс промислово-виробничого призначення здійснюється на підставі договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, до умов якого приєдналось ДП МОУ "ОАРС" (о/р № НОМЕР_1 ). Згідно з актом розмежування балансової належності мереж та експлуатаційної відповідальності сторін, межа балансової належності для ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" встановлена на наконечниках приєднання кабелю в РУ-10кВ РП239, на виводах трансформаторів зі сторони РУ-0,4 кВ РП239, а межа балансової належності для ДП МОУ "ОАРС" встановлена на наконечниках приєднання кабелю в РУ-10кВ РП239. Водночас на балансі ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" знаходиться РУ-10 кВ, трансформатори РП435, а на балансі ДП МОУ "ОАРС" знаходиться ТП-992, КЛ 10 кВ РП239-ТП992. При цьому ДП МОУ "ОАРС" має одного субспоживача - ПП "Атіка Логістик" електроустановки якого послідовно підключені від засобу обліку ДП МОУ "ОАРС" та їх електроживлення здійснюється технологічними електромережами ДП МОУ "ОАРС" на підставі укладеного між ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі", як ОСР, та ПП "Атіка Логістик", як споживачем, договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії (о/р № НОМЕР_2).

Слід зазначити, що матеріали справи не містять внесення змін до договору про надання послуг з розподілу електроенергії (о/р № НОМЕР_1) та додатків до нього, зокрема, в частині наявності у ДП МОУ "ОАРС" субспоживача - ПП "Атіка Логістик" приєднаного до його електромереж.

Враховуючи наведене, у відповідача на балансі наявні технологічні електричні мережі, які приєднані до мережі позивача та використовуються для розподілу електричної енергії іншому споживачу - ПП "Атіка Логістик", тож ДП МОУ "ОАРС" є основним споживачем у розумінні ч. 1 ст. 49 Закону України "Про ринок електричної енергії".

Таким чином доводи апелянта, що він не має статусу основного споживача спростовуються матеріалами справи, у зв`язку з чим відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", ПРЕЕ та Кодексу систем розподілу укладення між ОСР, яким є позивач, та основним споживачем, яким є відповідач, договору про спільне використання технологічних електричних мереж за типовою формою, затвердженою НКРЕКП, є обов`язковим.

Згідно ч. 2 ст. 187 ГК України день набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Зі змісту зазначеної статті вбачається, що переддоговірним є спір, який виникає у разі, якщо сторона ухиляється або відмовляється від укладення договору в цілому або не погоджує окремі його умови. При цьому передати переддоговірний спір на вирішення суду можливо лише тоді, коли хоча б одна із сторін є зобов`язаною його укласти через пряму вказівку закону, або на підставі обов`язкового для виконання акта планування. В інших випадках спір про укладення договору чи з умов договору може бути розглянутий господарським судом тільки за взаємною згодою сторін або якщо сторони зв`язані зобов`язанням укласти договір на підставі існуючого між ними попереднього договору (аналогічна правова позиція наведена в постанові об`єднаної палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського від 25.05.2018 у справі № 61/341).

Особливості укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів передбачені ст. 184 ГК України, ч. 3 якої визначено, що укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених ст. 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами ст. 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору.

Відповідно до приписів ч.ч. 1-3 ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства; господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами в передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода; при укладенні господарського договору сторони зобов`язані в будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Можливість укладення типових договорів також передбачена ст. 630 ЦК України.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно зі ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Зі змісту ст. 641 ЦК України вбачається, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Матеріали справи свідчать, що позивач звернувся до відповідача, зокрема, з листом № 2317/3/01/2 від 16.01.2025 щодо підписання договору про спільне використання технологічних електричних мереж (а.с. 54-56 том 1; отриманий відповідачем 21.01.2025; а.с. 65 зворот - 66 том 1), надавши підписані зі свого боку два примірники типового договору (а.с. 56 зворот - 59 том 1) з додатками №№ 1, 3-7 для їх подальшого підписання у 5-ти денний строк та наступного повернення одного примірника, проте відповідачем у листі № 93 від 03.02.2025 (а.с. 47 том 1) зазначено про відсутність потреби в укладанні такого договору та, відповідно, підписаного договору з додатками від відповідача позивачу не надходило.

З огляду на ухилення відповідача від отримання пропозиції позивача про укладання договору про спільне використання технологічних електричних мереж, обов`язковість укладання якого передбачена чинним законодавством, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що права іншої сторони на укладення такого договору підлягають захисту судом.

Щодо твердження скаржника про те, що редакція проєкту договору у прохальній частині позову не відповідає типовому договору, слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 2.5.6 ПРРЕЕ обґрунтовані витрати на утримання технологічних електричних мереж відшкодовуються основному споживачу відповідно до його кошторису витрат на здійснення цієї діяльності. Кошторис витрат на утримання технологічних електричних мереж складається на підставі бухгалтерських документів про фактичні витрати на здійснення цієї діяльності впродовж базового періоду. До надання основним споживачем погодженого в установленому порядку кошторису витрат на утримання технологічних електричних мереж, які використовуються для розподілу (передачі) та/або транспортування електричної енергії, ці технологічні витрати покладаються на основного споживача.

Згідно з п.п. 1.8, 2.5 Методики обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж (далі - Методика), затвердженої постановою НКРЕКП № 691 від 12.06.2008, для підтвердження величини обґрунтованих витрат на утримання технологічних електричних мереж спільного використання за розрахунковий період (базовий період) основний споживач складає кошторис витрат (без податку на додану вартість) на підставі бухгалтерських документів про фактичні витрати, що безпосередньо стосуються цього виду діяльності за попередній базовий період. Кошторис витрат на утримання технологічних електричних мереж спільного використання з обґрунтуванням щодо кожної статті витрат та розрахунок плати за спільне використання технологічних електричних мереж подаються основним споживачем щороку на погодження до відповідного структурного підрозділу НКРЕКП на території. Узгоджений із структурним підрозділом НКРЕКП на території кошторис витрат на утримання технологічних електричних мереж спільного використання (та/ або зміни до нього), який є невід`ємним додатком до договору про спільне використання технологічних електричних мереж, подається оператору системи основним споживачем (його уповноваженою особою) протягом 30 календарних днів від дати погодження безпосередньо або поштовим зв`язком (рекомендованим листом з повідомленням про вручення).

Отже обов`язок складення кошторису витрат, що є додатком до договору про спільне використання технологічних електричних мереж та відповідно до якого відшкодовуються фактичні обґрунтовані витрати на утримання технологічних електричних мереж основному споживачу, покладено на основного споживача і відповідно до наявних у нього бухгалтерських документів про фактичні витрати на обслуговування мереж.

Відповідно до абз. 6 п. 2.5 Методики кошторис витрат діє протягом одного року від дати його подання основним споживачем (його уповноваженою особою) оператору системи. Якщо впродовж цього року основним споживачем не поданий оператору системи новий погоджений кошторис витрат на наступний рік, відшкодування витрат оператором системи основному споживачу припиняється.

При цьому відповідач не позбавлений можливості скласти кошторис витрат та врегулювати решту умов договору про спільне використання технологічних електричних мереж, зокрема, додатків до вказаного договору, шляхом укладення між сторонами відповідних додаткових угод, оскільки предметом спору в даній справі було укладення договору відповідно до типового договору. Разом з тим сторони зобов`язані врегулювати усі істотні умови даного виду договору шляхом переговорів та укладення додаткових угод, а за відсутності згоди - в судовому порядку.

Враховуючи те, що позивач просив суд визнати укладеним договір про спільне використання технологічних електричних мереж на умовах, передбачених нормативним актом обов`язкової дії, з огляду на положення ч. 3 ст. 184 ГПК України та додаток № 1 до ПРРЕЕ, в якому викладено типовий договір про спільне використання технологічних електричних мереж, тож викладення судом першої інстанції у резолютивній частині рішення його умов без викладення додатків до такого договору відповідає змісту типового договору (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 28.11.2020 у справі № 914/31/18 та від 17.05.2019 у справі № 914/1002/18).

При цьому визначення судом першої інстанції строку дії договору (до 31.12.2026; а.с. 144 том 2), виключення незаповнених позивачем пунктів 11, 12, 13 договору (а.с. 9 том 1), а також посилання у пп. 2 п. 11.4 договору про те, що додатки до цього договору є його невід`ємними частинами № 2 "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін". Сторони домовились вважати додатком № 2 до цього договору додаток № 6 "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін" до діючого договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, укладеного між споживачем, який є основним споживачем за даним договором та оператором системи у порядку, передбаченому договором про надання послуг з розподілу електричної енергії (а.с. 144 том 2), - не змінюють його обов`язкові норми, а лише конкретизують умови договору.

Договір повинен бути розроблений та відповідати типовому договору. Законодавець забороняє відступати від змісту типового договору, затвердженого органом державної влади, сторони наділені правом тільки конкретизувати його умови (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 904/2258/18).

Колегія суддів зазначає, що у разі, якщо в електричній мережі основного споживача або його субспоживача відбулися будь-які зміни, останні повинні були звернутися до позивача з ініціативою щодо внесення таких змін, однак матеріали справи не містять будь-яких змін до договорів/додатків до них. При цьому, ні відповідач, ні третя особа не позбавлені можливості щодо такого звернення до позивача для внесення будь-яких змін в майбутньому.

Доводи апелянта стосовно неналежного суб`єктного складу учасників справи є помилковими, оскільки з аналізу предмету та підстав позову у даній справі вбачається, що належними учасниками правовідносин є ОСР, основний споживач та субспоживач, тоді як МОУ не є стороною у спірних правовідносинах та судом першої інстанції не вирішувалося питання про права, інтереси та/або обов`язки такої особи. Таким чином судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залучення МОУ до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача та залучено ПП "Атіка Логістик" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Відтак переглянувши оскаржуване рішення колегія суддів дійшла висновку про те, що твердження скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу державного підприємства Міністерства оборони України "Оборонавторемсервіс" на рішення господарського суду міста Києва від 18.08.2025 у справі № 910/4248/25 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 18.08.2025 у справі № 910/4248/25 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/4248/25 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 13.03.2026.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Барсук