РІШЕННЯ

Іменем України

19 лютого 2026 року м. Чернігівсправа № 927/1243/25

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Шморгуна В. В., розглянувши матеріали справи у відкритому судовому засіданні за участю секретаря судового засідання Тарасевич А. М.

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг»,

, вул. Шолуденка, 1, м. Київ, 04116

до відповідача: Комунального підприємства «Теплокомуненерго» Чернігівської міської ради,

, вул. Ушинського, 23, м. Чернігів, 14000

Предмет спору: про стягнення 322 900 313,17 грн,

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

від позивача: Верхацький І. В., адвокат;

від відповідача: Руденок П. С., адвокат,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» звернулось до суду з позовом до Комунального підприємства «Теплокомуненерго» Чернігівської міської ради, у якому просить стягнути з відповідача 322 900 313,17 грн заборгованості за поставлений природний газ.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 05.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження; призначено підготовче засідання на 27.01.2026 на 11:00; встановлено сторонам строки для подання заяв по суті, зокрема, відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали для подання до суду та позивачу відзиву на позов з доданими до нього документами.

Ухвала суду від 05.01.2026 була доставлена відповідачу в його Електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС 06.01.2026 о 03:34, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Отже, останнім днем для подання відповідачем відзиву є 21.01.2026.

09.05.2025 відповідач через підсистему «Електронний суд» подав до суду відзив на позовну заяву з доданими до нього документами.

14.05.2025 позивач через підсистему «Електронний суд» подав до суду відповідь на відзив з доказами її направлення відповідачу.

За клопотанням представника позивача ухвалою суду від 16.01.2026 постановлено підготовче засідання 27.01.2026 проводити в режимі відеоконференції за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку (https://vkz.court.gov.ua).

26.01.2026 відповідач через підсистему «Електронний суд» подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з направленням 26.01.2026 позивачу листа про врегулювання спору шляхом відступлення права вимоги заборгованості в різниці в тарифах та укладення мирової угоди.

У підготовче засідання 27.01.2026 з`явились представники позивача та відповідача.

У підготовчому засіданні 27.01.2026 суд визнав неповажними наведені відповідачем причини для відкладення розгляду справи, оскільки неможливість протягом більш ніж 20 днів з`ясувати питання щодо врегулювання спору з позивачем та подання заяви лише напередодні підготовчого судового засідання суд розцінив як затягування судового процесу. Крім того, відповідно до положень Господарського процесуального кодексу України мирова угода може бути укладена на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі під час розгляду справи по суті. Відсутні будь-які відмінності у процесуальних наслідках укладення такої угоди на стадії підготовчого провадження чи при розгляді справи по суті, зокрема щодо закриття провадження або повернення судового збору. Отже, суд вважає, що навіть у разі укладення мирової угоди виникнення відповідних домовленостей і закриття підготовчого провадження не призведе до порушення процесуальних прав відповідача.

За наведених обставин, суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

У підготовчому засіданні 27.01.2026 суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 19.02.2026 на 10:40.

Ухвалою суду від 28.01.2026 повідомлено сторін про час та місце проведення судового засідання 19.02.2026.

У судове засідання 19.02.2026 з`явились представники позивача та відповідача.

У судовому засіданні на стадії судових дебатів представник відповідача заявив усне клопотання про розстрочення виконання рішення, посилаючись на те, що КП «Теплокомуненерго» отримало пошкодження майна від збройної агресії російської федерації та на фінансовий стан підприємства.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 ГПК України у судових дебатах виступають з промовами (заключним словом) учасники справи. У цих промовах можна посилатися лише на обставини і докази, досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, на стадії судових дебатів учасники справи можуть посилатися лише на ті обставини і докази, які були досліджені судом у судовому засіданні.

Також, враховуючи положення вказаної норми, суд вважає, що процесуальним законодавством надана можливість учасникам справи заявляти клопотання та заяви до переходу до стадії судових дебатів. У судових дебатах учасники справи лише підсумовують наведені у судовому засіданні доводи і заперечення. Вчинення ж інших процесуальних дій можливі до переходу до стадії судових дебатів.

За наведених обставин, суд залишив без розгляду клопотання представника відповідача про розстрочення виконання рішення.

У судовому засіданні 19.02.2026 на підставі ч. 6 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України суд проголосив скорочене рішення.

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи учасників справи.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором постачання природного газу № 8636-ТКЕ(24)-24 від 04.09.2024 в частині оплати вартості поставленого позивачем природного газу, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 322 900 313,17 грн.

Відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень у встановлений строк до суду не надходило.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Оскільки відповідач не подав відзив у встановлений судом строк, справа вирішується за наявними у ній матеріалами.

Обставини, які є предметом доказування у справі. Докази, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

04.09.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (далі Постачальник) та Комунальне підприємство «Теплокомуненерго» Чернігівської міської ради (далі Споживач) уклали договір № 8636-ТКЕ(24)-24 постачання природного газу (далі Договір постачання).

За умовами п. 1.1 Договору постачання Постачальник зобов`язується поставити Споживачеві, який є виробником теплової енергії в розумінні п.п. 1 пункту 4 Положення, природний газ, а Споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього Договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору постачання Постачальник передає Споживачу на умовах цього Договору замовлений Споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період з вересня 2024 року по квітень 2025 року в кількості 208 391 тис. куб. метрів.

Приймання-передача газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу (п. 3.5 Договору постачання).

Згідно з п. 4.1 Договору постачання ціна на природний газ, який постачається за цим Договором, встановлюється наступним чином:

- всього ціна газу для Обсягу І (фіксований) за 1000 куб. м з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, становить 7 583,89 грн;

- ціна природного газу для Обсягу ІІ визначається щомісяця для виробника теплової енергії за такою формулою:

Р = Рuеех х к1 х к2,

де Р - ціна природного газу для виробника теплової енергії;

Рuеех - середньозважена ціна, що склалася на ресурс місяця, що передує місяцю постачання природного газу та склалася за результатами електронних біржових торгів на товарній біржі «Українська енергетична біржа» за всіма договорами, умовами оплати та базисами (в газотранспортній системі, газосховищах), та за всіма стандартизованими продуктами за напрямком «Природний газ», за період з 1 по 20 (включно) числа місяця за всі торгові дні місяця, з урахуванням податку на додану вартість, у гривнях за 1000 куб. метрів газу;

к1 - коригуючий коефіцієнт, що враховує вартість грошей у часі за обліковою ставкою Національного банку, діючою на день розрахунку коригуючого коефіцієнта, та середнім очікуванням прострочення оплати виробників теплової енергії на рівні 80 календарних днів, за лінійними розрахунками;

к2 - коригуючий коефіцієнт, націнка постачальника природного газу, що становить 1,050.

Крім того тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи всього з ПДВ 163,89 грн за 1000 куб. м;

- всього ціна газу для Обсягу ІІІ (фіксований) за 1000 куб. м з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, становить 16 553,89 грн.

Пунктом 5.1 Договору постачання встановлено, що Споживач здійснює розрахунок за придбані обсяги природного газу в наступному порядку:

- 70% вартості фактично переданого відповідно до акту/актів приймання-передачі природного газу - до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу;

- остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту/актів приймання- передачі природний газ - до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому Споживач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період.

Відповідно до п. 5.4. Договору постачання оплата за природний газ здійснюється Споживачем шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника, зазначений у розділі 14 цього Договору.

Даний договір діє до 30.04.2025, а в частині розрахунків до повного їх виконання (п. 13.1 Договору постачання).

У період з вересня 2024 року по квітень 2025 року ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» поставило КП «Теплокомуненерго» природний газ на загальну суму 537 332 655,31 грн, на підтвердження чого надано акти приймання-передачі природного газу від 30.09.2024, від 31.10.2024, від 30.11.2024, від 31.12.2024, від 31.01.2025, від 28.02.2025, від 31.03.2025, від 30.04.2025.

Відповідно до умов п. 5.1 Договору постачання остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ відповідач повинен був здійснити у такі терміни: за переданий у вересні 2024 року природний газ до 15.11.2024, у жовтні 2024 року - до 15.12.2024, у листопаді 2024 року - до 15.01.2025, у грудні 2024 року - до 15.02.2025, у січні 2025 року - до 15.03.2025, у лютому 2025 року - до 15.04.2025, у березні 2025 року - до 15.05.2025, у квітні 2025 року - до 15.06.2025.

КП «Теплокомуненерго» сплатило ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» кошти за поставлений за Договором постачання природний газ у загальному розмірі 214 432 342,14 грн, на підтвердження чого надано реєстр документів за період з 04.09.2024 по 12.08.2025 з деталями трансакцій.

Отже, заборгованість відповідача за фактично отриманий природний газ становить 322 900 313,17 грн, доказів сплати якої відповідач суду не надав.

Оцінка суду.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (тут і далі, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач у порушення ст. 525, 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України взятих на себе зобов`язань не виконав та не сплатив кошти за отриманий ним природний газ у визначений Договором постачання термін, суд доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений природний газ у розмірі 322 900 313,17 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Висновки суду.

Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясовано усі питання, винесені на його розгляд.

За наведених у їх сукупності обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо судових витрат.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. 13, 14, 42, 46, 73-80, 86, 129, 165, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Теплокомуненерго» Чернігівської міської ради (, вул. Ушинського, 23, м. Чернігів, 14000) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (, вул. Шолуденка, 1, м. Київ, 04116) 322 900 313,17 грн заборгованості за поставлений природний газ та 847 840,00 грн витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Вебадреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено 23.02.2026.

Суддя В. В. Шморгун