ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2026 р. Справа№ 920/214/23(920/1185/25)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Козир Т.П.

Отрюха Б.В.

за участю секретаря судового засідання Карпової М.О.

у присутності представників сторін:

від відповідача-1: Савченко В.І. згідно ордера

від відповідача-2: Савченко В.І. згідно ордера

від ТОВ "Бест Лізинг": Картавенко О.В. згідно ордера

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Агротехніки" на рішення Господарського суду Сумської області від 05.11.2025

у справі №920/214/23(920/1185/25) (суддя Соп`яненко О.Ю.)

за позовом ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ

Агротехніки" арбітражного керуючого Бандоли Олександра

Олексійовича

до 1. ОСОБА_1

2. ОСОБА_2

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача:

1.Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Альбіон",

2.Товариство з обмеженою відповідальністю "БЛ Лізинг",

3.Товариство з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг",

4.Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк",

5.Акціонерного товариства "Кредобанк",

6.Підприємства "Дойче Аграртехнік",

7. ОСОБА_3

про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Сумської області від 20.01.2025 року у справі №920/214/23(920/1185/25) позов задоволено частково, визнано недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу №8046/2023/3591156 від 05.01.2023, укладений між ТОВ "Світ Агротехніки" та ОСОБА_1 , відповідно до якого відчужено транспортний засіб BMW X5 (G5Х/CV41), загальний легковий універсал, 2021 р.в., колір чорний, VIN НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , ціна продажу 5000,00 грн., в іншій частині позовних вимог відмовлено, присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь ліквідатора ТОВ "Світ Агротехніки" арбітражного керуючого Бандоли О.О. 2422,40 грн. витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням місцевого господарського суду, ТОВ "Світ Агротехніки" звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 05.11.2025 року у справі №920/214/23(920/1185/25) в частині відмови у задоволенні вимог про витребування у ОСОБА_2 на користь ТОВ "Світ Агротехніки" спірного транспортного засобу та скасування його державної реєстрації за ОСОБА_2 та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.

Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.11.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Сотніков С.В., Отрюх Б.В.

Ухвалою суду від 02.12.2025 вищевказаною колегією суддів відкладено вирішення питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження апеляційною ТОВ "Світ Агротехніки" на рішення Господарського суду Сумської області від 05.11.2025 року у справі №920/214/23(920/1185/25), повернення даної апеляційної скарги або залишення її без руху до надходження матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду та витребувано у Господарського суду Сумської області матеріали справи №920/214/23(920/1185/25).

15.12.2025 супровідним листом Господарського суду Сумської області №920/214/23(920/1185/25)/386 від 09.12.2025 витребувані матеріали даної справи надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою суду від 16.12.2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Світ Агротехніки" на рішення Господарського суду Сумської області від 05.11.2025 року у справі №920/214/23(920/1185/25), встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду на 15.01.2026 року за участю повноважних учасників провадження у справі.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Судове засідання, призначене на 15.01.2026 року, не відбулось у зв`язку з перебуванням головуючого судді Остапенка О.М. на лікарняному.

Після виходу головуючого судді Остапенка О.М. з лікарняного та у зв`язку з перебуванням судді Сотнікова С.В. у відпустці, витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.01.2026 для розгляду справи №920/214/23(920/1185/25) сформовано колегію суддів у складі:головуючий суддя Остапенко О.М.,судді:Отрюх Б.В.,Козир Т.П.

Ухвалою суду від 20.01.2026 вищевказаною колегією суддів прийнято до провадження справу №920/214/23(920/1185/25) за апеляційною скаргою ТОВ "Світ Агротехніки" на рішення Господарського суду Сумської області від 05.11.2025, призначено її до розгляду на 05.02.2026 за участю повноважних представників учасників провадження у справі та зобов`язано ОСОБА_2 надати суду у строк до 03.02.2026 копію договору купівлі-продажу спірного транспортного засобу №8044/2023/4064144 від 21.09.2023 з доказами оплати за таким договором.

До початку судового засідання представником відповідача-2 на виконання вимог вказаної ухвали надано суду відповідні докази.

Ліквідатор ТОВ "Світ Агротехніки" арбітражний керуючий Бандола О.О. в судове засідання 05.02.2026 року не з`явився, подавши до його початку заяву про розгляд справи без його участі.

Представники інших учасників провадження у справі в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи не направляли.

У відповідності до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Представник ТОВ "Бест Лізинг" в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 05.11.2025 року у справі №920/214/23(920/1185/25) в частині відмови у задоволенні вимог про витребування у ОСОБА_2 на користь ТОВ "Світ Агротехніки" спірного транспортного засобу та скасування його державної реєстрації за ОСОБА_2 та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.

Представник відповідачів в судовому засіданні проти доводів скаржника, викладених в апеляційній скарзі, заперечував, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

05.02.2026 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови Північного апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення присутніх представників учасників провадження у справі, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення Господарського суду Сумської області від 05.11.2025 року у даній справі в оскаржуваній частині - залишити без змін, виходячи з такого.

Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

У відповідності до вимог ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні Господарського суду Сумської області перебуває справа №920/214/23 про банкрутство ТОВ "Світ Агротехніки", провадження в якій відкрито ухвалою суду від 18.07.2023 року за заявою Підприємства "Дойче агротехнік".

Постановою Господарського суду Сумської області від 20.05.2024 року визнано юридичну особу ТОВ "Світ Агротехніки" банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Бандолу О.О.

У серпні 2025 року ліквідатор ТОВ "Світ Агротехніки" арбітражний керуючий Бандола О.О. звернувся до Господарського суду Сумської області із заявою про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу, в якому просив суд:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу №8046/2023/3591156 від 05.01.2023, що укладений між ТОВ "Світ Агротехніки" та ОСОБА_1 , на підставі якого відчужено транспортний засіб BMW X5 (G5Х/CV41), загальний легковий універсал, 2021 р.в., колір чорний, VIN НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , ціна продажу 5000,00 грн.;

- витребувати у ОСОБА_2 на користь ТОВ "Світ Агротехніки" транспортний засіб BMW X5 (G5Х/CV41), загальний легковий універсал, 2021 р.в., колір чорний, VIN НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_3 ;

- скасувати державну реєстрацію транспортного засобу BMW X5 (G5Х/CV41), загальний легковий універсал, 2021 р.в., колір чорний, VIN НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_3 за ОСОБА_2 .

В обґрунтування поданої заяви ліквідатор зазначив, що в ході ліквідаційної процедури у справі №920/214/23 ним встановлено, що відповідно до укладеного у територіальному сервісному центрі МВС 8046 РСЦ МВС в м.Київ договору купівлі-продажу транспортного засобу 8046/2023/3591156 від 05.01.2023 ТОВ ТОВ "Світ Агротехніки" здійснило відчуження BMW X5 (G5Х/CV41), загальний легковий універсал, 2021 року випуску, колір чорний, VIN НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 по заниженій ціні, а саме: 5000,00 грн, яка не відповідає ринковій вартості транспортного засобу.

Відповідно до проведеної згідно договору №17-Д/25 від 24.02.2025 року на надання послуг з професійної оціночної діяльності оцінки та звіту про оцінку №17-Д/25/16, ринкова вартість рухомого майна (BMW X5 (G5Х/CV41), загальний легковий універсал, 2021 року випуску, колір чорний, VIN НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 ) становить 2 247 409,00 грн.

Згідно листа Головного сервісного центру МВС від 31.03.2025 за №31/10497-7639-2025 та наданої реєстраційної карти ТЗ, транспортний засіб BMW X5 (G5Х/CV41), загальний легковий універсал, 2021 року випуску, колір чорний, VIN НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 (номерний знак змінено на НОМЕР_3 ) зареєстровано за ОСОБА_2 .

Також позивач вказав на те, що відповідно до матеріалів справи №920/214/23 загальний розмір кредиторської заборгованості ТОВ "Світ Агротехніки" складає 608 965 954,65 грн.

Таким чином, у момент існування боргу перед кредиторами у справі №920/214/23 та в межах сумнівного періоду, встановленого ст. 42 КУзПБ, товариство-боржник здійснив відчуження наявного у його власності транспортного засобу за цінами, які є нижчі за ринкові.

Враховуючи викладене, за твердженням позивача, відчуження майна боржника відбулось у період існування прострочених грошових зобов`язань та наявності відкритих судових проваджень про стягнення заборгованості з ТОВ "Світ Агротехніки", що в свою чергу свідчить про протиправну поведінку останнього, що спрямована на ухилення від виконання зобов`язань перед кредиторами, шляхом його унеможливлення у зв`язку із відчуженням майна за заниженою ціною на користь третіх осіб.

За наслідками розгляду заявлених позовних вимог рішенням Господарського суду Сумської області від 20.01.2025 року у справі №920/214/23 (920/1185/25) позов задоволено частково, визнано недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу №8046/2023/3591156 від 05.01.2023 року, укладений між ТОВ "Світ Агротехніки" та ОСОБА_1 , відповідно до якого відчужено транспортний засіб BMW X5 (G5Х/CV41), загальний легковий універсал, 2021 р.в., колір чорний, VIN НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , ціна продажу 5000,00 грн., в іншій частині позовних вимог відмовлено, присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь ліквідатора ТОВ "Світ Агротехніки" арбітражного керуючого Бандоли О.О. 2422,40 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду про визнання правочину недійсним мотивовано доведеністю позивачем факту фраудаторності спірного правочину, оскільки боржник за наявності у нього прострочених грошових зобов`язань у підозрілий період відчужив належний йому на праві приватної власності транспортний засіб на користь відповідача-1 за ціною, яка нижче ринкової, задля уникнення виконання зобов`язань перед кредиторами.

Водночас, місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для витребування майна у відповідача-2, як добросовісного набувача, оскільки майно, яке було відчужене за фраудаторним правочином за відсутності дефекту волі, не може бути витребувано саме у добросовісного набувача згідно з приписами статті 388 Цивільного кодексу України, як наслідок відмовив у задоволенні як даної вимоги, так і похідної вимоги про скасування державної реєстрації транспортного засобу.

Позивач з даним рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не погоджується та в поданій апеляційній скарзі посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції фактичних обставин справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права.

За твердженням скаржника, позивач був позбавлений права володіння на спірне майно поза його волею, а тому визнання недійсним правочину з купівлі транспортного засобу відповідачем-1, в цьому випадку, свідчить про наявність порушених прав позивача та є достатнім для витребування такого майна від добросовісного набувача в порядку статті 388 ЦК України.

Крім того, як зазначає апелянт, відповідач-2 не довів, що він є добросовісним набувачем транспортного засобу.

Оскільки доводи та вимоги скаржника фактично зводяться до незгоди з рішенням суду в частині відмови у витребувані спірного транспортного засобу та похідної вимоги про скасування його державної реєстрації, то у відповідності до ст. 269 ГПК України рішення суду першої інстанції переглядається лише в цій частині.

Натомість ухвалене судом першої інстанції рішення про визнання недійсним укладеного між ТОВ "Світ Агротехніки" та ОСОБА_1 договору купівлі-продажу транспортного засобу №8046/2023/3591156 від 05.01.2023 року позивачем в апеляційному порядку не оскаржується і, відповідно, судом апеляційної інстанції не переглядається.

Переглядаючи в апеляційному порядку законність винесення вказаного судового рішення в оскаржуваній частині, колегія суддів погоджується з висновками суду і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни такого рішення з огляду на наступне.

Відповідно до положень статті 388 Цивільного кодексу України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (частина 1). Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках (частина 3).

Віндикація - це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником (законним володільцем) і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Так, шляхом подання віндикаційного позову майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину.

Водночас, наявність у власника права на витребування майна залежить передусім від того, на якій підставі чи за її відсутності набувач заволодів спірним майном і, відповідно, чи є такий набувач добросовісним, а також від того, як саме майно вибуло з володіння власника чи особи, якій власник передав це майно у володіння, адже коло підстав, за яких власник має право витребувати майно від добросовісного набувача, є обмеженим.

Для застосування пункту 3 частини першої статті 388 ЦК України ключовими аспектами є відсутність волі власника на відчуження майна, добросовісність набувача, а також оплатність при відчуженні спірного майна.

Стаття 388 ЦК України передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі зазначеної норми залежить від того, в який спосіб майно вибуло з його володіння.

Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача на підставі зазначеної норми. Волею є детерміноване i мотивоване бажання особи досягти поставленої мети. Сама по собі воля не тягне юридичних наслідків для відповідної особи. Волевиявлення - прояв волі особою зовні, завдяки чому воля стає доступною для сприйняття іншими особами.

Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК країни ) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Зазначене також підтверджується висновками Верховного Суду, який неодноразово звертав увагу на те, що можливість задоволення позовних вимог на підставі частини першої статті 388 ЦК України пов`язане із встановленням двох основних обставин - наявності волі у власника (позивача, який витребував майно) та обставин переходу права власності до останнього набувача (чи було таке набуття добросовісним чи не добросовісним).

Безумовною підставою для задоволення віндикаційного позову власника до добросовісного набувача спірного майна є отримання такого майна добросовісним набувачем безоплатно.

Верховний Суд у складі у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 29.05.2024 року у справі №910/5808/20 зазначив, що для застосування положень п.3 ч. 1 ст.388 ЦК України є визначальним питання добросовісності/недобросовісності набувача, оплатність чи неоплатність набуття добросовісним набувачем такого майна, а також обставини, за яких спірне майно вибуло з володіння первісного власника (за волею чи без волі власника, наприклад, чи в порядку продажу майна у виконавчому провадженні при виконанні судового рішення чи за інших умов), а тому такі обставини підлягають обов`язковому з`ясуванню та перевірці судом для правильного вирішення ним спору.

Чинне законодавство України не пов`язує можливість або неможливість витребування майна у добросовісного набувача з обставинами щодо наявності або відсутності волі у відчужувача за останнім у ланцюгу угод договором. Витребування майна від добросовісного набувача у такому випадку залежить від наявності або відсутності волі на передачу цього майна у власника майна - відчужувача за першим договором у ланцюгу угод, за якими здійснювалося відчуження майна.

Так, у постанові від 03.10.2018 у справі № 906/1765/15 Верховний Суд у контексті застосування норм права до правовідносин з витребування майна банкрута, яке було відчужено за оспорюваним правочином, дійшов висновку, що з урахуванням приписів статей 216, 388 Цивільного кодексу України за умови, якщо відповідний договір купівлі-продажу було судовим рішенням визнано недійсним, зазначена обставина є свідченням того, що майно за такими договорами вибуло всупереч волі власника.

Апеляційний господарський суд під час розгляду цієї справи не заперечує проти загального висновку, що визнання недійсним у судовому порядку договору (першого у ланцюгу договорів) у відповідних випадках може бути підставою для висновку про вибуття відповідного майна з володіння власника поза його волею.

Встановлення у справі передбачених частинами 1 - 3, 5 та 6 статті 203 ЦК України обставин є підставою для недійсності відповідного фраудаторного правочину, зокрема, за позовом арбітражного керуючого або кредитора у межах справи про банкрутство. Водночас відчужене у такий спосіб майно не можна за загальним правилом вважати таким, що вибуло з володіння боржника без його волі. Хоча воля боржника при укладенні фраудаторного правочину обумовлена наявністю у нього неправомірної та недобросовісної мети, проте вона усвідомлено спрямована на виведення майна з володіння боржника, перехід прав на таке майно до інших (пов`язаних) осіб задля приховання його від кредиторів, убезпечення від включення до ліквідаційної маси боржника тощо. У зазначеному випадку власник свідомо порушує засади (принципи) цивільного законодавства та зловживає своїм правом шляхом відчуження майна на шкоду кредиторам, і його воля спрямована саме на це.

Укладаючи фраудаторний правочин, боржник свідомо бажає настання правових наслідків у вигляді вибуття відповідного майна з його володіння. Набувач такого майна (у даній справі - відповідач ОСОБА_1 ), який безпосередньо пов`язаний з боржником або з інших обставин не міг не знати про фраудаторний характер правочину (вартість автомобіля 2021 року випуску на момент придбання у січні 2023 року становила 5000,00 грн), є недобросовісним набувачем.

У разі подальшого відчуження набувачем отриманого на виконання фраудаторного правочину майна на користь іншої особи, яка не є пов`язаною з боржником та водночас не обізнана про придбання майна в особи, що не мала права його відчужувати, такий добросовісний набувач не повинен приймати на себе тягар неправомірних і недобросовісних дій боржника та його недобросовісного контрагента, пов`язаних із вчиненням правочину на шкоду кредиторам та виведенням майна тощо.

Отже, визнання фраудаторного правочину недійсним не є безумовною підставою для витребування відчуженого за ним майна з володіння останнього набувача. Необхідною передумовою для цього є встановлення обставин щодо недобросовісності саме цього набувача.

Водночас недобросовісність наміру (мотиву) дій власника - боржника при укладенні визнаного судом недійсним правочину щодо відчуження майна (якщо воно відбулось за його бажанням) не може бути достатньою підставою для витребування майна у добросовісного набувача за останнім правочином в порядку статті 388 ЦК України (вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.05.2024 року у справі № 924/408/21(924/287/23).

Таким чином, майно, яке було відчужене за фраудаторним правочином за відсутності дефекту волі, не може бути витребувано саме у добросовісного набувача згідно з приписами ст.388 Цивільного кодексу України.

У протилежному випадку, добросовісний набувач перебуватиме в невигідному становищі порівняно з недобросовісним власником (який не дотримався вимог закону при укладенні правочину, спрямованого на відчуження майна). Отже, на такого набувача, попри його добросовісність, буде покладено індивідуальний і надмірний тягар, пов`язаний з втратою майна та необхідністю шукати способи компенсації своїх втрат (зокрема витрат на придбання майна, на його утримання, збереження, а також поліпшення відповідно до положень статті 390 Цивільного кодексу України). Водночас можливість застосування положень статті 330 Цивільного кодексу України буде значною мірою необґрунтовано обмежена.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 02.11.2021 у справі №925/1351/19 виснувала про важливе значення належної перевірки обставин, які свідчать про добросовісність або недобросовісність набувача як для застосування положень статей 387, 388 Цивільного кодексу України, так і для визначення критерію пропорційності втручання у право набувача майна як такого, що може вважатися відповідним нормам справедливого судового розгляду згідно зі статтею 6 Конвенції.

Як вірно зазначено місцевим судом, матеріали даної справи не містять доказів недобросовісності відповідача-2 ( ОСОБА_2 ) як набувача транспортного засобу, зокрема, не встановлено обставин, які б свідчили про об`єктивну неможливість відповідача-2 бути обізнаним про можливу незаконність вибуття майна з володіння боржника, про недобросовісну поведінку боржника та відповідача-1 ( ОСОБА_1 ) при укладенні договору купівлі-продажу транспортного засобу, що мають ознаки фраудаторності, тощо.

Позивачем, в свою чергу, ані в суді першої інстанції, ані в апеляційному господарському суді таких обставин з посиланням на конкретні докази не доведено.

Більш того, як було зазначено вище, саме відплатність є визначальною ознакою для того, аби майно не могло бути витребувано, якщо такий набувач майна є добросовісним.

Так, з метою повного, всебічного та об`єктивного дослідження фактичних обставин справи, а також надання належної правової оцінки спірним правовідносинам, ухвалою суду від 20.01.2026 року зобов`язано ОСОБА_2 надати суду у строк до 03.02.2026 року копію договору купівлі-продажу спірного транспортного засобу №8044/2023/4064144 від 21.09.2023 року з доказами оплати за таким договором.

На виконання вимог ухвали суду представником відповідача-2 надано суду договір купівлі-продажу транспортного засобу №8044/2023/4064144 від 21.09.2023 року та розписку від 21.09.2023 року.

З наданих суду документів вбачається, що ОСОБА_2 придбала спірний автомобіль у ОСОБА_1 за ціною 500 000,00 грн.

На підтвердження оплати даного договору відповідачем-1 підписано розписку, якою остання підтвердила отримання від відповідача-2 грошей у розмірі 500 000,00 грн. відповідно до узгоджених сторонами умов договору купівлі-продажу.

Отже, в даному випадку правочин, на підставі якого ОСОБА_2 набула на права на транспортний засіб, є відплатним в розумінні ст. 388 ЦК України.

За вказаних обставин, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для витребування у відповідача-2, як добросовісного набувача, майна, а позовні вимоги в цій частині правомірно залишено без задоволення.

З огляду на сферу регулювання законодавства про банкрутство норми ст. 42 КУзПБ є спеціальними щодо загальних, установлених Цивільним кодексом України, підстав для визнання правочинів недійсними та передбачають додаткові, специфічні підстави для визнання правочинів недійсними, які характерні виключно для правовідносин, що виникають між боржником і кредитором у процедурі відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом. Вказаною статтею передбачені спеціальні підстави заявлення вимог про визнання правочинів недійсними і спростування майнових дій та особливі наслідки задоволення вимог, заявлених в порядку норм законодавства про банкрутство.

Так, у разі визнання недійсними правочинів боржника з підстав, передбачених частиною першою або другою статті 42, сторона за таким правочином зобов`язана повернути боржнику майно, яке вона отримала від боржника, а в разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість грошовими коштами за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину (ч. 3 ст. 42 КУзПБ).

Вказана процедура спрямована на повернення до складу конкурсної маси відчужених за такими правочинами активів.

Визнання недійсним фраудаторного правочину є необхідною передумовою для покладення на відповідних осіб негативних майнових наслідків його укладення, адже це спростовує презумпцію правомірності такого правочину внаслідок встановлення факту правопорушення незалежно від того, що витребування майна від останнього у ланцюгу договорів добросовісного власника буде неможливим за приписми статті 388 Цивільного кодексу України у поєднанні з положеннями статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Відповідно до Висновку про вартість об`єкта оцінки (оцінка проведена згідно договору №17-Д/25 від 24.02.2025 на надання послуг з професійної оціночної діяльності та звіту про оцінку №17-Д/25/16) ринкова вартість рухомого майна - BMW X5 (G5Х/CV41, загальний легковий універсал, 2021 року випуску, колір чорний, VIN НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 ) станом на 05.01.2023 року становить 2 247 409,00 грн.

Отже, правомірним є висновок місцевого господарського суду, що негативним наслідком визнання недійсним фраудаторного правочину у процедурі банкрутства є відшкодування стороною такого правочину (у даній справі - відповідачем ОСОБА_1 ) на користь боржника вартості майна (транспортного засобу) грошовими коштами за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину.

Проте, така позовна вимога позивачем не заявлена, що унеможливлює вирішення зазначеного питання в силу ч. 2 ст. 237 ГПК України, якої при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 34 Закону України "Про дорожній рух" державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників. Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення. Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.

Позивачем до матеріалів справи надано реєстраційну картку ТЗ щодо зміни у транспортному засобі BMW X5 державного номеру з НОМЕР_2 змінено на KA9003KX, а також перереєстрації на нового власника за договором купівлі-продажу №8044/2023/4064144 від 21.09.2023, ОСОБА_2 .

З огляду на відмову суду у витребуванні транспортного засобу від добросовісного набувача ОСОБА_2 , похідна вимога про скасування державної реєстрації транспортного засобу також є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Твердження скаржника з посиланням на позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 06.08.2025 року у справі №44/459-б (910/9896/24), від 24.06.2025 року у справі №917/1500/18(917/1506/24) про те, що позивач був позбавлений права володіння на спірне майно поза його волею, а тому визнання недійсним правочину з купівлі транспортного засобу відповідачем-1, в цьому випадку, свідчить про наявність порушених прав позивача та є достатнім для витребування такого майна від добросовісного набувача в порядку статті 388 ЦК України, колегією суддів відхиляється з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо визначення подібності правовідносин колегія суддів звертається до правової позиції, викладеної у п. 5.5 мотивувальної частини постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 року у справі №922/2383/16, згідно якої під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин. (Аналогічний правовий висновок викладено також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №910/5394/15-г, від 12.12.2018 у справі №2-3007/11, від 16.01.2019 у справі №757/31606/15-ц та в подальшому знайшов своє відображення у постанові Верховного Суду від 11.01.2022 у справі №17-14-01/1494).

За висновками колегії суддів апеляційного господарського суду, підстави позову, зміст позовних вимог та фактичні обставини, які формують зміст правовідносин, а також матеріально-правове регулювання у наведених скаржником справах та у справі, що наразі є предметом розгляду, є різними, що виключає подібність спірних правовідносин, а тому висновки суду у таких справах не є релевантними у даній справі.

В силу положень процесуального законодавства та численної практики Верховного Суду судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Крім того, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Хаджинастасиу проти Греції", національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію; у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти російської федерації" зазначено, що ще одним завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України").

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Трофимчук проти України" зазначив, що, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Таким чином, судом апеляційної інстанції в повній мірі досліджено та надано оцінку всім наявним у справі доказам та обставинам справи, а доводи скаржника щодо неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Інші доводи скаржника судом апеляційної інстанції відхиляються як такі, що не впливають на суть прийнятого судового рішення і не потребують детальної відповіді з огляду на прийняте судом рішення у справі.

За наведених обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення суду в оскаржуваній частині прийнято відповідно до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, безпідставними, недоведеними, спростовуються матеріалами справи та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а відтак правових підстав для її задоволення та скасування судового рішення у відповідній частині не вбачається.

Згідно ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційним судом не встановлено підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду Сумської області від 05.11.2025 у даній справі в оскаржуваній частині, така апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції в цій частині - без змін. Судові витрати, пов`язані із розглядом справи в суді апеляційної інстанції за ст.129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України та Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Агротехніки" на рішення Господарського суду Сумської області від 05.11.2025 у справі №920/214/23(920/1185/25) залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду Сумської області від 05.11.2025 у справі №920/214/23(920/1185/25) в оскаржуваній частині залишити без змін.

3.Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.

4.Матеріали справи повернути до господарського суду Сумської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, строки та випадках, передбачених ст.ст. 286-291 ГПК України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст постанови підписано 02.03.2026 року після виходу судді Козир Т.П. з лікарняного та судді Отрюха Б.В. з відпустки.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді Т.П. Козир

Б.В. Отрюх