УХВАЛА

про тимчасове обмеження у праві виїзду

м. Київ

25.02.2026Справа № 910/17887/23

Господарський суд міста Києва у складі: головуючого - судді Лиськова М.О.,

при секретарі судового засідання Самошиній І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Д.А.

про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника у справі

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Адвокатська фірма

"ЛАВРИНОВИЧ І ПАРТНЕРИ"

вул. Кловський узвіз 14/24, оф. 101, м. Київ, 01021

до Фізичної особи-підприємця Мороз Руслани Олександрівни

АДРЕСА_1

про стягнення 906 713,95 грн.

За участі представників учасників справи згідно протоколу

ВСТАНОВИВ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа №910/17887/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Адвокатська фірма "ЛАВРИНОВИЧ І ПАРТНЕРИ" до Фізичної особи-підприємця Мороз Руслани Олександрівни про стягнення 906 713,95 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.07.2024 у справі № 910/17887/23, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.11.2024 позов задоволено повністю; стягнуто з відповідача на користь позивача 733 718,56 грн. заборгованості та 11 005,78 грн. судового збору.

13.01.2025 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2024 у справі №910/17887/23, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.11.2024 видано накази.

23.02.2026 через систему "Електронний суд" до суду надійшло подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Д.А. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника - Фізичної особи-підприємця Мороз Руслани Олександрівни.

Ухвалою суду від 24.02.2026 призначено подання приватного виконавця до розгляду в судовому засіданні на 25.02.2026.

В судове засідання, призначене на 25.02.2026 з`явився приватний виконавець Гненний Д.А. та представник стягувача.

Розглянувши вказане подання, суд дійшов висновку про наявність підстав для його задоволення, зважаючи на такі обставини.

Статтею 337 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що тимчасове обмеження фізичної особи - боржника у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як виключний захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Отже, з системного аналізу вище наведених правових норм вбачається, що означений захід є виключним заходом забезпечення виконання судового рішення, застосування якого є правом, а не обов`язком суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 19 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Водночас суд звертає увагу на те, що Закон України "Про виконавче провадження" є спеціальною нормою права, якою врегульовано умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню. Тобто вказаним Законом врегульовано права та обов`язки осіб, на правовідносини яких розповсюджується дія такої норми права.

Відтак якщо спеціальною нормою права (пунктом 19 частини третьої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження") передбачено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів, то обмеження виконавця у такому праві означатиме порушення прав виконавця, які визначені спеціальною нормою права, а саме Законом України "Про виконавче провадження".

Означена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.08.2020 у справі №910/8130/17.

Варто зауважити, що право виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання, не наділяє виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Нормами п. 5 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що боржник зобов`язаний: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Закон України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд і в`їзд в Україну, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Так, пунктом 5 частини 1 статті 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Подання приватного виконавця обґрунтовано тим, що 21.01.2025 року приватним виконавцем винесено постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №76868246, №76869711, №76874476, які об`єднано у зведене виконавче провадження № 76876986.

30.01.2026 року приватним виконавцем винесено постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №76868246, №76869711, № 80124535, № 80123885, №80124432 та приєднано до зведеного виконавчого провадження №76876986.

Одночасно, у день відкриття виконавчого провадження, 21.01.2025 року та 30.01.2026 року виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все рухоме й нерухоме майно боржника у межах суми стягнення, а також постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику. Відомості про арешт внесені до відповідних реєстрів.

З метою виявлення майна, що зареєстровано за боржником на праві приватної власності та встановлення його місця знаходження, до реєстраційних органів направлено відповідні запити приватного виконавця, а також електронні запити (з використанням АСВП) до МВС України, ПФУ, ДПС України.

Згідно з відповіддю Державної податкової служби України (далі - ДФС), боржник має відкриті рахунки в АТ "ТАСКОМБАНК". Також боржниця має відкритий рахунок в АТ КБ «ПриватБанк». Згідно відповіді ПФУ боржник отримує дохід в ПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО "ДІМ КРАСИ", однак остання дата нарахування 01.12.2023.

Згідно інформації, отриманої приватним виконавцем через Автоматизовану систему виконавчих проваджень, залишок коштів на рахунках боржника відсутній для погашення боргу за виконавчим провадженням.

Згідно відповіді Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України за наявною інформацією, яка міститься у електронних версіях Державного суднового реєстру України і Суднової книги України, відсутні відомості щодо зареєстрованих суден, власником або судновласником яких є Мороз Руслана Олександрівна, РНОКПП: НОМЕР_1 .

Згідно відповіді Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку станом на 30.09.2025 Мороз Руслана Олександрівна (РНОКПП НОМЕР_1 ) серед власників пакетів голосуючих акцій (5 відсотків і більше) акціонерних товариств, відсутня.

Згідно відповіді АТ «Укрзалізниця» Інформації про вагони за ФОП Мороз Р.О. (РНОКПП НОМЕР_1 ), як власника, в АБД ПВ немає.

За даними Автоматизованої системи паспортизації, експлуатації, контролю під`їзних колій промислових підприємств (АС ПЕКП) дані щодо наявності під`їзних колій власності ФОП Мороз Р.О. (РНОКПП НОМЕР_1 ) відсутні.

За інформацією Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, боржник не є власником великотонажних та інших технологічних транспортних засобів, що не підлягають експлуатації на вуличнодорожній мережі загального користування, підіймальних споруд, парових і водогрійних котлів, посудин, що працюють під тиском, трубопроводів пари та гарячої води, об`єктів нафтогазового комплексу не зареєстрований.

Відповідно до інформації МВС України за боржником не зареєстровані ТЗ. Відповідно до відповіді Держгеокадастру у м. Києві та Київській області за боржником земельні ділянки не зареєстровані.

Згідно відповіді Відділу контролю за обігом зброї Національної поліції у м. Києві згідно інформації ІКС «ІПНП», боржник перебуває на обліку, як власник газової зброї «ПГШ-790», к-р. 9 мм., №КО000817, зареєстрованої в Шевченківському УП ГУНП у м. Києві за дозволом № 5085 від 12.04.2002.

Згідно відповіді Державної інспекції архітектури та містобудування України (ДІАМ) інформації та документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, та документів, що засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів за боржником не виявлено.

За даними інформаційно-комунікаційної системи ДМС України на ім`я Мороз Руслани Олександрівни, ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлено паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданий 11.07.2008 органом видачі 8099 строком дії до 11.07.2018, та паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 , виданий 21.08.2017 органом видачі 8079.

Згідно відповіді Державного підприємства «АГЕНТСТВО З ІДЕНТИФІКАЦІЇ І РЕЄСТРАШЇ ТВАРИН» в інформаційній системі «Єдиний державний реєстр тварин» відсутні відомості про наявність зареєстрованих тварин у Мороз Руслани Олександрівни (РНОКИ НОМЕР_1 ), оскільки дана фізична особа не зареєстрована в Реєстрі тварин як власник (утримувач) тварин.

Згідно відповіді Державної авіаційної служби України у Державному реєстрі цивільних повітряних суден України за боржником, повітряні судна не зареєстровані.

Згідно відповіді ДМС України боржник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

22.01.2025 року приватним виконавцем здійснено виїзд за місцем реєстрації боржника: АДРЕСА_2 , про що складено відповідний акт. Двері до будинку ніхто не відчинив, майно боржника, на яке можна звернути стягнення, не виявлено.

12.11.2025 року повторним виїздом за адресою: АДРЕСА_2 , майно боржника не виявлено, боржника не розшукано. 3. Виклики боржника на прийом до офісу приватного виконавця.

19.03.2025 року на адресу реєстрації боржника: АДРЕСА_2 надіслано виклик приватного виконавця яким зобов`язано боржника з`явитися до офісу приватного виконавця 01.04.2025 року об 11:30 год., для надання відомостей та пояснень щодо сплати боргу. Боржник за викликом приватного виконавця не з`явився, письмових пояснень за фактом невиконання вимог виконавчого документа, декларації про доходи та майно за формою встановленою Міністерством юстиції України, інших документів та відомостей (інформації), перелік яких визначений у виклику виконавця, боржником виконавцю не надав, заяв та/або клопотань про перенесення дати та/або часу прийому не надходило.

13.11.2025 року на адресу реєстрації боржника: АДРЕСА_2 надіслано виклик приватного виконавця яким зобов`язано боржника з`явитися до офісу приватного виконавця 26.11.2025 року об 13:30 год., для надання відомостей та пояснень щодо сплати боргу.

Згідно інформації з веб-сайту Укрпошти 19.11.2025 року боржником отримано виклик приватного виконавця.

30.01.2026 року на адресу реєстрації боржника: АДРЕСА_2 надіслано виклик приватного виконавця яким зобов`язано боржника з`явитися до офісу приватного виконавця 06.02.2026 року об 12:00 год., для надання відомостей та пояснень щодо сплати боргу.

Згідно інформації з веб-сайту Укрпошти 03.02.2026 року боржником отримано виклик приватного виконавця.

Звертаючись до суду із поданням приватний виконавець вказує, що станом на дату направлення цього подання, боржник не надав приватному виконавцю декларацію про свої доходи та майно.

Як вказує приватний виконавець, рішення у справі №910/17887/23 на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 19 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Крім того, суд враховує, що згідно з ч. 4 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, свобода пересування гарантована ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі - Конвенція) у якій визначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Права, викладені у пункті 1 Протоколу Конвенції, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві. Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

У справі "Гочев проти Болгарії" від 26.11.2009 Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування).

З огляду на викладені вище обставини у суду наявні обґрунтовані підстави вважати, що керівник Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніком компані" (Товариства з обмеженою відповідальністю "Метровес") - Мерзляков Руслан Петрович умисно ухиляється від виконання як вимог приватного виконавця, так і від виконання рішення суду у даній справі в цілому, оскільки керівнику боржника достеменно відомо про наявність виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду у справі №910/9883/21.

Слід також зазначити, що згідно ст. 129-1 Конституції України, ст. 326 Господарського процесуального кодексу України та ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з мотивувальною частиною рішення Конституційного Суду України №16-рп/2009 від 30.06.2009 виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 по справі "Шмалько проти України" зазначено, що для цілей ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина "судового розгляду".

У рішенні від 17.05.2005 по справі "Чіжов проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. На державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пар. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до рішення Європейського суду у справі "Агрокомплекс проти України" від 06.10.2011 існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для "законного сподівання" на виплату такої заборгованості і становить "майно" цієї особи у значенні статті 1 Першого протоколу (серед інших рішень, рішення у справі "Бурдов проти Росії", заява № 59498/00, та інші справи, зазначені в цій).

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу (рішення у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" від 15.10.2009).

Таким чином, практика Європейського суду з прав людини однозначно свідчить про те, що невід`ємною умовою забезпечення права на суд є виконання остаточного судового рішення.

За висновками суду, умисне ухиляння боржника - Мороз Р.О. від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, що ускладнює та перешкоджає виконанню відповідного рішення, підтверджується встановленими обставинами саме: боржник належним чином повідомлений про відкриття зведеного виконавчого провадження ЗВП № 76879686 від 21.01.2025 року; боржником не подано декларацію про свої доходи та майно; боржник не з`явився на виклики приватного виконавця; боржник неодноразово перетинав кордон України після відкриття виконавчого провадження, а саме сім разів; нездійснення боржником жодних дій спрямованих на виконання рішенням за виконавчим документом; боржником вчинено дії, спрямовані на зменшення майнової маси, що унеможливлює реальне виконання рішення суду, а саме - відчуження майна на користь чоловіка, що свідчить про недобросовісну поведінку та намір уникнути виконання покладених судом зобов`язань.

Оскільки у суду наявні обґрунтовані підстави для висновку про навмисне ухилення боржника від виконання остаточного рішення суду та з огляду на приписи законодавства щодо обов`язковості виконання остаточних судових рішень, суд вважає правомірним та обґрунтованим застосування до фізичної особи такої міри примусового впливу, як обмеження у праві виїзду за межі України, що узгоджується з положеннями ст. 337 Господарського процесуального кодексу України, п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" та п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", що в свою чергу є підставою для задоволення подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Д.А. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника у справі № 910/17887/23.

Керуючись ст. 234, 235, 337 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Д.А. задовольнити.

2. Тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України громадянку України боржника - Мороз Руслану Олександрівну ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ; дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до повного виконання рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2024 у справі № 910/17887/23.

Згідно з ч. 1 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 25.02.2026

Суддя М.О. Лиськов