УХВАЛА

02 березня 2026 року

м. Київ

cправа № 904/3534/24

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Жукова С.В.

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Сіті-Естейт"

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 23.09.2025

у справі № 904/3534/24

за заявою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фаін"

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.12.2024 у справі №904/3534/24, зокрема, припинено процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю "Фаін". Припинено повноваження розпорядника майна арбітражного керуючого Чичви Олега Сергійовича. Визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "Фаін" банкрутом. Відкрито ліквідаційну процедуру у справі строком на 12 місяців, до 10.12.2025. Ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю "Фаін" призначено арбітражного керуючого Чичву Олега Сергійовича. Господарську діяльність Товариства з обмеженою відповідальністю "Фаін" завершено. Строк виконання всіх грошових зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю "Фаін" встановлено вважати таким, що настав 10.12.2024. Скасовано арешти, накладені на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається.

Не погодившись із зазначеною постановою, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулась Дніпровська міська рада, в якій просила скасувати оскаржувану постанову та відмовити у задоволенні клопотання розпорядника майна ТОВ "ФАІН" Чичви О.С. про визнання ТОВ "ФАІН" банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 23.09.2025 апеляційну скаргу Дніпровської міської ради на постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 10.12.2024 у справі №904/3534/24 - задоволено. Постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 10.12.2024 у справі №904/3534/24 скасовано. Справу повернуто до Господарського суду Дніпропетровської області на стадію розпорядження майном боржника для подальшого розгляду.

До Верховного Суду Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Сіті-Естейт" надійшла касаційна скарга на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 23.09.2025 у справі №904/3534/24, у якій заявлено вимогу скасувати вказану постанову суду апеляційної інстанції, а постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 10.12.2024 у справі №904/3534/24 залишити в силі.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/3534/24 визначено колегію суддів у складі: Жукова С.В. - головуючого, Картере В.І., Огородніка К.М., що підтверджується протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 17.02.2026.

За результатами розгляду матеріалів цієї скарги Касаційний господарський суд дійшов висновку про залишення її без руху, з огляду на таке.

Відповідно до частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, перед-бачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій ви-кладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абзац 2 пункту 5 частини другої статті 290 цього Кодексу).

У цьому випадку необхідно чітко вказати норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і в чому полягає невідповідність оскарженого судового рішення сформованій правозастосовчій практиці.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 ГПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (абзац 3 пункту 5 частини другої статті 290 цього Кодексу). Cкаржник повинен чітко вказати норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і змістовно обґрунтувати необхідність відступлення від нього.

Якщо підставою для відкриття касаційного провадження скаржник вважає наявність випадку, передбаченого пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, він повинен зазначити норму права, єдину практику застосування якої необхідно сформувати, обставини справи, до яких ця норма повинна застосовуватись, який висновок зробили суди попередніх інстанцій з цього питання та обґрунтувати, в чому полягає непогодження із ним.

Оскаржуючи в касаційному порядку судові рішення на підставі пункту 4 частини другої статті 287 ГПК України необхідно зазначити, яке саме процесуальне порушення з передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу призвело до прийняття незаконного судового рішення.

При цьому, необхідно враховувати, що за змістом пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України відкриття касаційного провадження через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.

Отже, системний аналіз наведених положень ГПК України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої статті 287 ГПК України у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на від-повідний пункт (пункти) частини другої статті 287 ГПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Таким чином, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування конкретних норм матеріального та/або порушення норм процесуального права, яке допустили суди попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбачену (передбачені) статтею 287 ГПК України, з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Крім того, скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судами попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях.

На виконання приписів пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України скаржник зазначає, що підставою касаційного оскарження постанови Центрального апеляційного господарського суду від 23.09.2025 у справи №904/3534/24 є неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме - ст. ст. 73, 79, 86, 236 ГПК України, а також -ст.ст. 44, 49 КУзПБ. Окрім неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, скаржник вказує, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права без урахування висновку щодо застосування 44, 49 КУзПБ у подібних правовідносинах у постановах Верховного Суду від 11.07.2024 у справі №904/5725/21, від 13.11.2024 у справі №917/1597/19 від 13.11.2024 та від 11.08.2024 у справі №908/1389/22.

Крім того, скаржник зазначає, що постанова Центрального апеляційного господарського суду від 23.09.2025 у справі №904/3534/24 була ухвалена без належного дослідження всіх наявних доказів та обставин у справі.

Водночас, у касаційній скарзі не зазначено конкретної підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 23.09.2025 у справі №904/3534/24 з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 ГПК України підстави (підстав), а саме: не зазначено пункти 1, 4 частини 2 статті 287 ГПК України, на підставі яких подається касаційна скарга.

Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями за скаржника доповнювати касаційну скаргу міркуваннями та обґрунтуванням підстав касаційного оскарження, яких не виклав сам заявник. В іншому випадку вказане б призвело до порушення таких принципів цивільного процесу, як змагальності та диспозитивності.

Отже ТОВ "Дніпро-Сіті-Естейт" не дотрималося вимог пункту 5 частини 2 статті 290 ГПК України

Згідно з частиною 2 статті 292 ГПК України, у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Відповідно частини 2 статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Таким чином, Скаржнику необхідно усунути недоліки касаційної скарги, а саме:

- зазначити пункти частини 2 статті 287 ГПК України, на підставі яких подається касаційна скарга.

З огляду на викладене, касаційна скарга подана без додержання відповідних вимог процесуального законодавства, тому підлягає залишенню без руху на підставі частини 2 статті 292 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 174, 234, 235, 288, 290, 291, 292 Господарського процесуального кодексу України, Суд, -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Сіті-Естейт" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 23.09.2025 у справі №904/3534/24 залишити без руху.

2. Надати Товариству з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Сіті-Естейт" строк для усунення зазначених у цій ухвалі недоліків, який становить 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

3. Товариству з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Сіті-Естейт" усунути недоліки, встановлені в цій ухвалі у такий спосіб:

- зазначити пункти частини 2 статті 287 ГПК України, на підставі яких подається касаційна скарга.

4. Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Сіті-Естейт", що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали, до касаційної скарги будуть застосовані наслідки, які передбачені положеннями ч. 2 ст. 292 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач С.В. Жуков