РІШЕННЯ

Іменем України

24 лютого 2026 року м. Чернігівсправа № 927/1106/25

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Кузьменко Т.О., за участю секретаря судового засідання Заєць І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу

за позовом: Козелецької окружної прокуратури (), вул. Євгена Лоскота, 1, сел. Козелець, Чернігівська область, 17000

в інтересах держави в особі

позивача: Кіптівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, (), вул. Слов?янська, будинок 51-а, с. Кіпті, Чернігівський район, Чернігівська область, 17050

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Валвіт (), вул. Любецька, будинок 28, м. Чернігів, 14021

про розірвання договорів оренди та зобов?язання повернути земельні ділянки

за участі представників учасників справи:

від прокурора: Кошової І.М.;

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився

Суть спору. Позиції учасників справи, їх заяви і клопотання та процесуальні дії суду щодо розгляду справи.

07.11.2025 до Господарського суду Чернігівської області через підсистему Електронний суд надійшла позовна заява Козелецької окружної прокуратури в інтересах держави в особі позивача: Кіптівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області до Товариства з обмеженою відповідальністю Валвіт, у якій прокурор просить суд:

- розірвати договір оренди землі від 01.12.2005, укладений між Прогресівською сільською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю Валвіт на земельну ділянку площею 0,72 га, яка розташована на території Прогресівської сільської ради, та який зареєстрований у Козелецькому районному відділі Чернігівської регіональної філії ДП Центру ДЗК 01.12.2005 за №01;

- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю Валвіт повернути Кіптівській сільській раді Чернігівського району Чернігівської області земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0127 площею 0,72 га, яка розташована на території Кіптівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області;

- розірвати договір оренди землі від 15.08.2006, укладений між Козелецькою районною державною адміністрацією та Товариством з обмеженою відповідальністю Валвіт на земельну ділянку площею 0,93 га, яка розташована на території Кіптівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, та який зареєстрований у Козелецькому районному відділі Чернігівської регіональної філії ДП Центру ДЗК 16.08.2006 за №02;

- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю Валвіт повернути Кіптівській сільській раді Чернігівського району Чернігівської області земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0004 площею 0,9274 га, яка розташована на території Кіптівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області.

Позовна заява обґрунтована систематичним порушенням відповідачем зобов`язань зі сплати орендних платежів згідно за Договорами оренди землі від 01.12.2005 та від 15.08.2006, що є підставою для розірвання вказаних договорів оренди та повернення спірних земельних ділянок позивачу.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 12.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 09.12.2025; учасникам справи встановлено строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечень.

Прокурору та позивачу ухвала суду від 12.11.2025 була доставлена до електронного кабінету останніх 12.11.2025 о 13:42 год., що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

Ухвала суду від 12.11.2025, направлена відповідачу рекомендованою поштовою кореспонденцією на адресу місцезнаходження (згідно з даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань): вул. Любецька, будинок 28, м. Чернігів, 14021, повернулася неврученою з відміткою поштового відділення адресат відсутній за вказаною адресою.

В розумінні статті 242 ГПК України сторони належним чином повідомлені про розгляд справи в суді, про встановлені строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив, пояснень, заперечень.

21.11.2025 від позивача надійшов лист №03-10/1406 від 18.11.2025 про проведення судового засідання без присутності його представника.

У підготовчому засіданні 09.12.2025 суд задовольнив клопотання позивача про проведення судового засідання без присутності його представника, оскільки участь в судовому засіданні є процесуальним правом позивача, а не його обов?язком.

У підготовчому засіданні 09.12.2025 судом постановлено протокольну ухвалу про оголошення перерви у підготовчому засіданні до 06.01.2026, 12:10, про що прокурор повідомлений розпискою, позивач та відповідач ухвалою суду від 09.12.2025.

Листом Господарського суду Чернігівської області від 05.01.2026 № 927/1106/25/11/26 повідомлено сторін про те, що у зв`язку з відрядженням судді Демидової М.О. з 05.01.2026 строком на 1 рік до Господарського суду м. Києва розгляд справи в призначений час не відбудеться. Відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого Рішенням Ради суддів від 11.11.2024 справа буде передана для повторного автоматизованого розподілу між іншими суддями. Про дату, час та місце проведення судового засідання сторони будуть повідомлені додатково ухвалою суду.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Господарського суду Чернігівської області №02-01/12/26 від 12.01.2026 у зв`язку зі відрядженням судді Демидової М.О. до Господарського суду міста Києва, як тимчасове переведення, для здійснення правосуддя, було призначено повторний автоматизований розподіл справи №927/1106/25.

Автоматизованою системою документообігу Господарського суду Чернігівської області для розгляду справи визначено суддю Кузьменко Т.О.

Ухвалою суду від 21.01.2026 справу № 927/1106/25 прийнято до провадження суддею Кузьменко Т.О., повідомлено сторін про те, що судове засідання з розгляду справи по суті відбудеться 11.02.2026.

Сторони належним чином повідомлені про зміну складу суду, про час та місце розгляду справи, що підтверджується довідками про доставку електронного листа від 21.01.2026.

Відповідно до відповіді № 2325496 від 10.02.2026 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, на запит суду, місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю Валвіт (), вул. Любецька, будинок 28, м. Чернігів, 14021.

У підготовчому засіданні 11.02.2026 суд постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 24.02.2026 на 10:00 год.

Ухвалою суду від 11.02.2026 повідомлено сторін про те, що судове засідання у справі № 927/1106/25 відбудеться 24.02.2026 о 10:00 год.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У судовому засіданні 24.02.2026 суд розпочав розгляд справи по суті.

Відповідач правом на подання відзиву на позов в установлений судом строк не скористався, проти заявлених вимог не заперечив.

Інші заяви та клопотання від сторін до суду не надходили.

Оскільки відповідач у відповідності до ст.165 Господарського процесуального кодексу України відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин не надав, рішення приймається за наявними матеріалами справи на підставі ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позиції у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом в межах наданих йому повноважень учасникам судового процесу створені усі належні умови для надання доказів.

У судовому засіданні 24.02.2026 суд проголосив скорочене рішення на підставі статей 233, 240 ГПК України.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

01.12.2005 між Прогресівською сільською радою (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Валвіт» (орендар) укладено Договір оренди землі, за умовами п. 1, 2, 3, 5 якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення для будівництва автозаправної станції, яка знаходиться в межах с. Прогрес Козелецького району Чернігівської області.

В оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,72 га, у т.ч.: земель загального користування сільської ради 0,11 га пасовищ; смуги відводу автошляху Київ-Чернігів-Н.Яриловичі 0,61 га, з них захисних насаджень 0,26 га, під дорогами 0,35 га.

На земельній ділянці об`єкти нерухомого майна та інфраструктури відсутні.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 131715,00 грн.

За умовами п. 8 Договору оренди землі від 01.12.2005 договір укладено на строк в оренду терміном на 20 років.

Відповідно до п. 9-11 Договору оренди землі від 01.12.2005 орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі виключно в грошовій формі щорічно у розмірі 13171,50 грн. Річна орендна плата встановлена 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції.

Орендна плата вноситься у такі строки щомісячно.

Передача земельної ділянки орендарю здійснюється у тижневий строк після державної реєстрації договору за актом її приймання-передачі. Після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельні ділянки у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав їх в оренду (п. 19, 20 Договору оренди землі від 01.12.2005).

Згідно з п. 27 Договору оренди землі від 01.12.2005 орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Відповідно до п. 34 Договору оренди землі від 01.12.2005 дія договору припиняється у разі з-поміж іншого закінчення строку, на який його було укладено.

У відповідності до п. 35 Договору оренди землі від 01.12.2005 дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором.

Договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (п. 40 Договору оренди землі від 01.12.2005).

Договір оренди землі від 01.12.2005 зареєстрований у Козелецькому районному відділі Чернігівської регіональної філії ДП «Центру ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 01.12.2005 за №01.

Згідно розділу 4 записів державної реєстрації договорів оренди землі кадастровий номер вказаної земельної ділянки :01:001:0127.

Відповідно до Поземельної книги земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0127 площею 0,72 га, категорія земель землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, розташована на території с. Прогрес та перебуває в оренді ТОВ «Валвіт» з 01.12.2005 (а.с.29-48).

15.08.2006 між Козелецькою районною державною адміністрацією (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Валвіт» (орендар) укладено Договір оренди землі, за умовами пунктів 1, 2, 3, 5 якого орендодавець на підставі розпорядження Чернігівської обласної державної адміністрації №184 від 03.05.2006 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення для будівництва автозаправної станції, яка знаходиться на автошляху Київ-Чернігів-Н.Яриловичі /км 94+350 ліворуч/ в межах території Кіптівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області.

В оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,93 га, у т.ч.: за рахунок земель ДП «Остерське лісове господарство» 0,34 га лісів; за рахунок земель Служби автомобільних доріг у Чернігівській області /смуги відводу автошляху Київ-Чернігів-Н.Яриловичі/ 0,59 га, з них під дорогами 0,56 га, інші землі /під канавами/ 0,03 га.

На земельній ділянці об`єкти нерухомого майна та інфраструктури відсутні.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 0,93 га становить 390069,90 грн.

За умовами п. 8 Договору оренди землі від 15.08.2006 договір укладено на строк в оренду терміном на 20 років.

Відповідно до пунктів 9-11 Договору оренди землі від 15.08.2006 орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі виключно в грошовій формі щорічно у розмірі 39006,99 грн. Річна орендна плата встановлена 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції.

Орендна плата вноситься у такі строки щомісячно.

Передача земельної ділянки орендарю здійснюється у тижневий строк після державної реєстрації договору за актом її приймання-передачі. Після припинення дії договору орендар у місячний термін за актом прийому-передачі повертає орендодавцеві земельні ділянки у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав їх в оренду (п. 19, 20 Договору оренди землі від 15.08.2006).

Згідно з п. 27 Договору оренди землі від 15.08.2006 орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

У відповідності до п. 35 Договору оренди землі від 15.08.2006 дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором.

Договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (п. 40 Договору оренди землі від 15.08.2006).

Договір оренди землі від 15.08.2006 зареєстрований у Козелецькому районному відділі Чернігівської регіональної філії ДП «Центру ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 16.08.2006 за №02.

Згідно розділу 4 записів державної реєстрації договорів оренди землі кадастровий номер вказаної земельної ділянки :02:001:0004.

Відповідно до Поземельної книги земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0004 площею 0,9274 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі; категорія земель землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, розташована на території Кіптівської сільської ради та перебуває в оренді ТОВ «Валвіт» з 16.08.2006 (а.с.49-64).

Земельна ділянка передана орендарю Товариству з обмеженою відповідальністю «Валвіт», що підтверджується Актом від 16.08.2006 приймання-передачі об`єкта оренди земельної ділянки до Договору оренди землі від 15.08.2006 (а.с.28 оборот).

Відповідно до постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17.07.2020 у Чернігівській області утворено Чернігівський район (з адміністративним центром у місті Чернігів) у складі територій Березнянської селищної, Гончарівської селищної, Городнянської міської, Деснянської селищної, Добрянської селищної, Іванівської сільської, Киїнської сільської, Киселівської сільської, Кіптівської сільської, Козелецької селищної, Куликівської селищної, Любецької селищної, Михайло-Коцюбинської селищної, Новобілоуської сільської, Олишівської селищної, Остерської міської, Ріпкинської селищної, Седнівської селищної, Тупичівської сільської, Чернігівської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 № 730-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Чернігівської області» Прогресівська сільська рада увійшла до складу територіальної громади Кіптівської сільської ради Чернігівського району.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28.04.2021 № 1423-IX розділ Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України доповнено пунктом 24, відповідно до якого з дня набрання чинності цим пунктом (27.05.2021) землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад. Перехід земельних ділянок із державної власності у комунальну власність згідно з вимогами цього пункту не є підставою для припинення права оренди та інших речових прав, похідних від права власності, на такі земельні ділянки. Внесення змін до договору оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту із зазначенням нового органу, що здійснює розпорядження такою земельною ділянкою, не вимагається і здійснюється лише за згодою сторін договору.

В силу вимог п. 24 Перехідних положень Земельного кодексу України, введених в дію Законом № 1423-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин", з 27.05.2021 земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0004, яка передана в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «Валвіт», перейшла у комунальну власність Кіптівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, яка у даних правовідносинах виступає орендодавцем спірних земельних ділянок, отримувала орендну плату за використання земельної ділянки та до якої перейшли права та обов`язки орендодавця за оскаржуваними договорами оренди землі.

Відповідно до листа Головного управління ДПС у Чернігівській області від 30.06.2025 №3196/5/25-01-04-01-03-1 станом на 25.06.2025 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Валвіт» обліковується податковий борг по платежу 18010600 (орендна плата з юридичних осіб) в сумі 472061,65 грн, в т.ч. нарахування по Козелецькій територіальній громаді 42719,16 грн, по Кіптівській територіальній громаді 140668,54 грн.

Заборгованість по Кіптівській територіальній громаді виникла за період з 30.01.2025 по 30.05.2025 на підставі самостійно визначених зобов`язань у податкових деклараціях з плати за землю № від 07.02.2024 та № від 28.01.2025.

З листа Кіптівської сільської ради №03-10/1286 від 22.10.2025 вбачається, що відповідно даних аналітично-інформаційної системи «Місцеві бюджети рівня міста, району « 2006» заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «Валвіт» з орендної плати за земельні ділянки з кадастровими номерами :02:001:0004 площею 0,9274 га та :01:001:0127 площею 0,72 га в сумі 111918,47 грн, яка утворилась за період з 30.01.2025 по 30.04.2025 і не сплачена в повному обсязі. Вказана сума стягнута за рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.07.2025 у справі № 620/5696/25 (а.с.89).

Матеріали справи містять копію рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.07.2025 у справі № 620/5696/25, яким задоволено позов Головного управління ДПС у Чернігівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Валвіт» про стягнення податкового боргу, зокрема, з орендної плати в сумі 111918,47 грн на рахунок Кіптівської сільської ради.

Відповідно до податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), яка міститься в матеріалах справи, платником податків Товариством з обмеженою відповідальністю «Валвіт» за 2025 рік задекларовано 345000,80 грн річної суми орендної плати за земельні ділянки з кадастровими номерами: :02:001:0004 площею 0,93 (138200,54 грн) га та :01:001:0127 площею 0,72 га (206800,26 грн). Згідно з даними в розділі ІІІ Розрахунок (уточнення) податкового зобов?язання в графі «нараховано за звітний період» вказаної податкової декларації щомісячний платіж задекларованого податкового зобов`язання, що підлягає сплаті за даними платника, визначено у розмірі 28750,07 грн (а.с.71-72).

За доводами прокурора, Товариство з обмеженою відповідальністю «Валвіт» більше двох місяців не сплачує орендну плату за земельні ділянки, чим порушує п. 11 Договорів оренди землі від 01.12.2005 та від 15.08.2006, що свідчить про систематичне порушення відповідачем умов цих Договорів в частині своєчасної сплати орендної плати та є підставою про розірвання договорів оренди землі та повернення земельних ділянок.

Підстави представництва прокурором інтересів держави.

Відповідно до статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з частиною 3 статті 4 ГПК України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Частиною 3 статі 53 ГПК України встановлено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до частини 4 статті 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

У рішенні від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи значення поняття "інтереси держави", висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Оскільки "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Законом України "Про прокуратуру" визначені правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України. Зокрема, за змістом статті 1 зазначеного Закону прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

Стаття 23 Закону України "Про прокуратуру" містить, зокрема, такі норми:

1. Представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

3. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов`язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об`єднань. Представництво в суді інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України та Національного банку України може здійснюватися прокурором Генеральної прокуратури України або регіональної прокуратури виключно за письмовою вказівкою чи наказом Генерального прокурора або його першого заступника чи заступника відповідно до компетенції.

4. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

У даній справі Козелецькою окружною прокуратурою подано позов в особі Кіптівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, в зв`язку з невиконанням останньою обов`язків щодо захисту інтересів держави в суді.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до п. а ч. 1 статті 12 Земельного кодексу України до повноважень місцевих рад належить розпорядження землями територіальних громад.

Частиною ст. 122 Земельного кодексу України визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно із пунктом 34 частини першої статті 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад віднесено вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Виходячи з приписів частин 1, 5 ст. 60 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності, зокрема, на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори, здавати їх в оренду, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Отже, суб`єктом права комунальної власності є територіальна громада в особі відповідної місцевої ради.

Приписами ст. 142 Конституції України та ст. 16 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні визначено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, що є у комунальній власності територіальних громад сіл.

Кіптівська сільська рада Чернігівського району Чернігівської області, як власник спірних земельних ділянок, є компетентним органом у спірних правовідносинах.

З матеріалів справи вбачається, що прокурор у листі №50-77-4036вих-25 від 03.10.2025 повідомляв Кіптівську сільську раду про факт порушення Товариством з обмеженою відповідальністю «Валвіт» зобов`язань зі сплати орендної плати за землю, а також просив повідомити чи вживалися та чи будуть вживатися заходи щодо усунення порушень земельного законодавства, у тому числі подання позову про розірвання договорів оренди землі (а.с.87-88).

У листі від 22.10.2025 №03-10/1286 Кіптівська сільська рада повідомила прокуратуру про те, що заходи щодо розірвання договорів оренди землі не вживались і вживатися не будуть (а.с.89).

Відтак, позивач особисто підтвердив нездійснення жодних дій, спрямованих на звернення до суду з відповідним позовом за захистом порушених прав територіальної громади, що свідчить про його бездіяльність щодо захисту інтересів держави.

Отже, підставою реалізації прокурором представницьких функцій стала усвідомлена пасивна поведінка позивача, який є компетентним органом у спірних правовідносинах, і у разі виявлення порушень законодавства має право звернутись до суду щодо захисту порушених інтересів, однак цього не зробив і не планує робити.

Зважаючи на викладене та виходячи із предмету і підстав позову, сформульованих прокурором, суд доходить висновку, що він правильно визначив Кіптівську сільську раду позивачем.

У порядку ч. 4 ст. 23 Закону України Про прокуратуру прокурор листом №50-77-4390вих-25 від 04.11.2025 повідомив позивача про звернення до Господарського суду Чернігівської області з позовом в інтересах держави в особі Кіптівської сільської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Валвіт» про розірвання договорів оренди земельної ділянки та їх повернення (а.с.90-91).

За таких обставин в їх сукупності суд дійшов висновку про доведення прокурором факту бездіяльності Кіптівської сільської ради, як підстави для звернення органу прокуратури до суду за захистом інтересів держави.

Нормативно-правове обґрунтування, оцінка доказів та висновки суду.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 792 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Правилами ч. 1 статті 2 Закону України Про оренду землі визначено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статтею 13 цього Закону передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно з ч. 1 статті 15 Закону України Про оренду землі істотними умовами договору оренди, зокрема, є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Згідно з частинами 1, 2 статті 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку (абзац 5 ч. 1 статті 24 Закону України Про оренду землі).

Орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку (ч. 2 ст. 25 Закону України Про оренду землі).

Як встановив суд, 01.12.2005 між Прогресівською сільською радою (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Валвіт» (орендар) укладено Договір оренди землі земельної ділянки площею 0,72 га з кадастровим номером :01:001:0127, за користування якою відповідач зобов`язався сплачувати щомісячну орендну плату.

Також судом встановлено факт укладення 15.08.2006 між Козелецькою районною державною адміністрацією (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Валвіт» (орендар) Договору оренди землі земельної ділянки площею 0,9274 га з кадастровим номером :02:001:0004, за користування якою відповідач зобов`язався сплачувати щомісячну орендну плату.

В силу вимог п. 24 Перехідних положень Земельного кодексу України, введених в дію Законом № 1423-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин" з 27.05.2021 земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0004, яка передана в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «Валвіт», перейшла у комунальну власність Кіптівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, яка стала орендодавцем спірної земельної ділянки за Договором оренди землі від 15.08.2006.

Спірний Договір оренди землі від 01.12.2005 укладений на 20 років, строк його дії встановлений до 01.12.2025. Відтак цей договір оренди землі був чинним на момент звернення з даним позовом до суду (07.11.2025) та є припиненим на час розгляду справи у суді у зв?язку із закінченням строку, на який його було укладено в силу приписів п. 34 цього Договору, що узгоджується з положеннями ст. 31 Закону України «Про оренду землі».

Спірний Договір оренди землі від 15.08.2006 укладений на 20 років, строк його дії встановлений до 15.08.2026. Відтак цей договір оренди землі є чинним на теперішній час.

Судом встановлено, що відповідач мав заборгованість з орендної плати за користування земельними ділянками з кадастровими номерами :01:001:0127 площею 0,72 га (за Договором оренди землі від 01.12.2005) та :02:001:0004 площею 0,9274 га (за Договором оренди землі від 15.08.2006) у сумі 111918,47 грн, яка утворилась за період з 30.01.2025 по 30.04.2025, що підтверджується сукупністю наявними в матеріалах справи доказами.

Щодо розірвання Договору оренди землі від 15.08.2006 та зобов?язання повернення земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0004 площею 0,9274 га суд зазначає таке.

Підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки визначені Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України та Законом України Про оренду землі.

Як встановлено ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до спеціальної норми ч. 1 статті 32 Закону України Про оренду землі на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Пунктом 35 Договору оренди землі від 15.08.2006 визначено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором.

Відповідно до п. 38 Договору оренди землі від 15.08.2006 за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору.

Згідно з пунктом д ч. 1 статті 141 Земельного кодексу України підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Для того щоб констатувати наявність підстав для припинення права користування земельною ділянкою згідно з пунктом д частини першої статті 141 Земельного кодексу України, суд має встановити такі обставини, як систематичність та несплату, зокрема, орендної плати.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.11.2024 у справі №918/391/23 звернула увагу на те, що під систематичністю під час вирішення приватноправових спорів розуміються два та більше випадки несплати орендної плати, визначеної умовами укладеного між сторонами договору. Натомість разове порушення такої умови договору не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання. Судова практика у розумінні поняття систематичність у подібних правовідносинах є усталеною (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 08.05.2024 у справі № 629/2698/23; Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.02.2024 у справі № 917/586/23, від 02.04.2024 у справі № 922/1165/23).

Щодо поняття несплата, вжите у пункті д частини першої статті 141 Земельного кодексу України, то його потрібно розуміти саме як повну несплату орендної плати.

Тож підставою розірвання договору оренди землі згідно з пунктом д частини першої статті 141 Земельного кодексу України є саме систематична, тобто неодноразова (два та більше випадків), «повна» несплата орендної плати. Ця спеціальна правова норма у такому випадку є самостійною та достатньою, і звертатися до більш загальної норми частини другої статті 651 Цивільного кодексу України немає потреби, оскільки вона передбачає саме додаткову (до основної) підставу для розірвання договору оренди землі.

Одночасно Велика Палата Верховного Суду зауважила про те, що факт погашення орендарем заборгованості з орендної плати не має правового значення для вирішення позову про розірвання договору оренди.

Сплата орендарем заборгованості з орендної плати має правове значення, якщо до моменту сплати заборгованості орендодавець звернувся з позовом про стягнення такої заборгованості. Водночас подальше погашення заборгованості - невчасно сплаченої орендної плати не спростовує факт несплати орендарем орендної плати та не впливає на можливість пред`явлення і задоволення судом позову про розірвання договору.

Отже, той факт, що на момент розгляду справи орендар погасив заборгованість за орендною платою, не впливає на право орендодавця вимагати розірвання договору як на підставі частини другої статті 651 Цивільного кодексу України (у разі часткової несплати (недоплати) орендної плати та істотності такого порушення), так і на підставі пункту "д" частини першої статті 141 Земельного кодексу України (у разі систематичної (два та більше випадки) повної несплати орендної плати).

На підставі викладеного Велика Палата Верховного Суду виснувала, що у контексті частини другої статті 651 Цивільного кодексу України систематична несплата може підтверджувати ненадійність контрагента і те, що кредитор не може бути впевнений у належному виконанні договору в майбутньому, і такий висновок не спростовується подальшим погашенням заборгованості. У пункті "д" частини першої статті 141 Земельного кодексу України йдеться про факт систематичної повної несплати, і такий факт уже завершився в минулому, тому підстава для пред`явлення позову (і для його задоволення) продовжує існувати.

Відтак, суд зазначає, що у разі неодноразової (два та більше випадків) повної несплати орендарем орендної плати, наявні підстави для розірвання договору оренди на підставі пункту "д" частини першої статті 141 Земельного кодексу України, при цьому, така несплата є самостійною підставою для розірвання договору.

Враховуючи систематичну несплату відповідачем орендної плати за користування спірною земельною ділянкою, зазначена обставина є правовою підставою для розірвання Договору оренди землі від 15.08.2006.

Відповідно до частини 1 статті 34 Закону України Про оренду землі у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

За умовами п. 20 Договору оренди землі від 15.08.2006 після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельні ділянки у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав їх в оренду.

З викладеного вбачається, що розірвання договору має своїм правовим наслідком припинення дії цього договору, а відтак після припинення договору оренди землі у орендаря відповідно до частини 1 статті 34 Закону України Про оренду землі виникає зобов`язання повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором.

При цьому суд зазначає, що повернення орендодавцеві земельної ділянки є наслідком припинення договору оренди землі та може розглядатися як самостійна вимога.

Оскільки суд дійшов висновку про наявність підстав для розірвання Договору оренди землі від 15.08.2006, правові підстави для подальшого користування відповідачем земельною ділянкою з кадастровим номером :02:001:0004 площею 0,9274 га відсутні, а відтак, він повинен її повернути власнику в особі Кіптівської сільської ради.

Отже, позовні вимоги прокурора щодо розірвання договору оренди землі від 15.08.2006 та зобов`язання відповідача повернути позивачу земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0004 площею 0,9274 га є обґрунтованими з урахуванням пункту "д" частини першої статті 141 Земельного кодексу України, ст. 34 Закону України «Про оренду землі», а відтак підлягають задоволенню.

Щодо розірвання Договору оренди землі від 01.12.2005 та зобов?язання повернення земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0127 площею 0,72 га суд зазначає таке.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 07.08.2018 у справі №910/7981/17, розірвано може бути лише чинний (такий, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення) договір. В іншому разі буде відсутній предмет спору, яким і виступає у такому разі договір.

Тобто, перш ніж розглядати по суті заявлену у справі вимогу про розірвання договору господарському суду належить пересвідчитись, шляхом встановлення відповідних обставин та оцінки пов`язаних з цим доказів зі справи, у чинності такого договору (постанова Верховного Суду від 07.06.2023 у справі №922/3397/20).

Згідно з ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором (ч. 2 ст. 631 Цивільного кодексу України).

За положеннями ст. 14 Закону України Про оренду землі (у редакції, чинній на момент укладення Договору оренди землі від 01.12.2005) договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 18 Закону України Про оренду землі (у редакції, чинній на момент укладення Договору оренди землі від 01.12.2005) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Сторони у п. 40 Договору оренди землі від 01.12.2005 передбачили, що договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Отже, з урахуванням положень статей 18, 20 Закону України Про оренду землі (в редакції до 01.01.2013), п. 40 Договору оренди землі від 01.12.2005, укладений договір оренди землі підлягав обов?язковій державній реєстрації, з моменту якої набував чинності, разом з тим з 01.01.2013 законодавчо відмінена необхідність реєстрації самого договору оренди, а державній реєстрації підлягає право оренди земельної ділянки.

У справі №322/1178/17 Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15.01.2020 зробила правовий висновок, який повинен враховуватись судами на підставі статті 236 Господарського процесуального кодексу України, зазначивши, що сторони в договорі оренди мають право зазначати про момент початку перебігу та припинення дії договору, оскільки такі права прямо передбачені принципами та закріплені загальними нормами цивільного законодавства.

Отже, момент набрання чинності, який сторони визначили у п. 40 Договору оренди землі від 01.12.2005, пов`язується саме з державною реєстрацією договору оренди спірної земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0127, яка проведена 01.12.2005.

За змістом ч. 1 ст. 31 Закону України Про оренду землі договір оренди землі припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Вказана норма кореспондує п. 34 Договору оренди землі від 01.12.2005, за умовами якого дія договору припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який їх було укладено.

Враховуючи те, що спірний Договір оренди землі від 01.12.2005 був укладений на 20 років, строк його дії закінчився 01.12.2025, що і є моментом припинення дії договору.

Відтак Договір оренди землі від 01.12.2005 був чинним на момент звернення Козелецькою окружною прокуратурою з даним позовом до суду (07.11.2025), проте під час розгляду даної справи у господарському суді спірний Договір оренди землі від 01.12.2005, на розірванні якого наполягав прокурор, є таким, що припинив свою дію у зв?язку із закінченням строку, на який його було укладено в силу приписів ч. 1 ст. 31 Закону України Про оренду землі та п. 34 цього Договору.

Докази про поновлення Договору оренди землі від 01.12.2005 на новий строк в матеріалах справи відсутні.

За змістом пункту 2 ч. 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Положення цієї норми можуть бути застосовані судом лише у разі встановлення обставин відсутності між сторонами спірного матеріального правовідношення (постанова Верховного Суду від 18.11.2021 у справі №910/18700/20).

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе також у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина зумовлює відмову в позові, а не закриття провадження у справі. Одночасно слід зазначити, що предмет спору це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення (аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 13/51-04).

Таким чином, оскільки, як встановлено судом, Договір оренди землі від 01.12.2005 припинився у зв`язку із закінченням строку його дії 01.12.2025, і доказів на підтвердження його поновлення матеріали справи не містять, суд доходить висновку про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про розірвання спірного Договору оренди землі від 01.12.2005 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку із відсутністю предмета спору.

Такі висновки суду узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеним у постанові від 07.06.2023 у справі №922/3397/20.

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 34 Закону України Про оренду землі та умов п. 20 Договору оренди землі від 01.12.2005 вбачається, що як розірвання договору, так закінчення строку його дії і мають своїм правовим наслідком припинення дії цього договору, а відтак після припинення договору оренди землі (у тому числі з підстав закінчення строку його дії) у орендаря відповідно до частини 1 статті 34 Закону України Про оренду землі виникає зобов`язання повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором.

Як зазначено судом вище, повернення орендодавцеві земельної ділянки є наслідком припинення договору оренди землі та може розглядатися як самостійна вимога.

Згідно з ч. 2 ст. 795 Цивільного кодексу України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору.

Доказів повернення орендарем земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0127 площею 0,72 га Кіптівській сільській раді матеріали справи не містять.

За таких обставин суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги в частині зобов?язання відповідача повернути Кіптівській сільській раді Чернігівського району Чернігівської області земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0127 площею 0,72 га, яка розташована на території Кіптівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області.

Суд зазначає, що під час розгляду справ у порядку господарського судочинства обов`язок доказування покладається на учасників справи. При цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Господарським процесуальним кодексом України закріплені основні засади господарського судочинства. Зокрема, згідно з принципами рівності, змагальності та диспозитивності (статті 7, 13, 14 Господарського процесуального кодексу України) обов`язок із доведення обставин, на які посилається сторона, покладається на таку сторону.

Разом з тим, згідно з ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 73 ГПК України).

Основні положення про докази та доказування, наведені у главі 5 Господарського процесуального кодексу України, передбачають, що докази мають бути досліджені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та вірогідності.

За наведених обставин суд, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, дійшов висновку про те, що провадження у справі в частині позовної вимоги про розірвання Договору оренди землі від 01.12.2005 підлягає закриттю, а решта позовних вимог задоволенню у повному обсязі.

При цьому судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясовано усі основні питання, винесені на його розгляд, які входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як в матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Розподіл судових витрат.

При ухваленні рішення суд вирішує питання, зокрема, про розподіл між сторонами судових витрат (п. 5 частини 1 статті 237 ГПК України).

За подання позовної заяви через систему «Електронний суд» (4 немайнові вимоги) прокуратурою сплачено судовий збір у розмірі 9689,60 грн.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

За приписами ч. 2 ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Враховуючи зазначене, прокурору підлягає поверненню судовий збір, сплачений за подання позовної вимоги про розірвання Договору оренди землі від 01.12.2005, зважаючи на закриття судом провадження у справі в цій частині. Проте, з огляду на відсутність в матеріалах справи відповідного клопотання про повернення судового збору, підстави для повернення судового збору цим рішенням у суду відсутні.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, стягненню з відповідача підлягає сплачений прокуратурою судовий збір за подання позовних вимог про розірвання Договору оренди землі від 15.08.2006 та зобов??язання повернути спірні земельні ділянки у розмірі 7267,20 грн.

Керуючись статтями 79, 86, 129, 178, 233, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження у справі в частині позовної вимоги про розірвання Договору оренди землі від 01.12.2005, укладеного між Прогресівською сільською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю Валвіт () на земельну ділянку площею 0,72 га, яка розташована на території Прогресівської сільської ради, та який зареєстрований у Козелецькому районному відділі Чернігівської регіональної філії ДП Центру ДЗК 01.12.2005 за №01.

2. В іншій частині позов задовольнити повністю.

3. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю Валвіт () повернути Кіптівській сільській раді Чернігівського району Чернігівської області () земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0127 площею 0,72 га, яка розташована на території Кіптівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області.

4. Розірвати договір оренди землі від 15.08.2006, укладений між Козелецькою районною державною адміністрацією та Товариством з обмеженою відповідальністю Валвіт () на земельну ділянку площею 0,93 га, яка розташована на території Кіптівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, та який зареєстрований у Козелецькому районному відділі Чернігівської регіональної філії ДП Центру ДЗК 16.08.2006 за №02.

5. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю Валвіт () повернути Кіптівській сільській раді Чернігівського району Чернігівської області () земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0004 площею 0,9274 га, яка розташована на території Кіптівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області.

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Валвіт (вул. Любецька, будинок 28, м. Чернігів, 14021, код 31507555) на користь Чернігівської обласної прокуратури (вул. Князя Чорного, 9, м. Чернігів, 14000, код 02910114) 7267,20 грн судового збору.

7. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду згідно зі статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України подається безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено 25.02.2026.

Суддя Т.О.Кузьменко