ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року

м. Київ

cправа № 924/1351/20 (924/873/25)

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Погребняка В.Я. - головуючого, Васьковського О.В., Огородніка К.М.,

розглянув в порядку письмового провадження касаційну скаргу

ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду Хмельницької області

від 28.08.2025

у складі судді: Танасюк О.Є.,

та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду

від 05.11.2025

у складі колегії суддів: Юрчук М.І. - головуючий, Тимошенко О.М.,

Миханюк М.В.,

у справі за позовом

Колективного підприємства "Агрофірма "Проскурів"

до

ОСОБА_1

ОСОБА_2

про визнання недійсними договорів дарування, укладених 25.06.2024 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчених приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Очеретною О.М., зареєстрованих за номерами 663, 664; визнання за Колективним підприємством "Агрофірма "Проскурів" права власності на комплекс будівель для зберігання розсади та саджанців за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 040

в межах справи №924/1351/20 про банкрутство

Колективного підприємства "Агрофірма "Проскурів", -

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст руху справи

1. До Господарського суду Хмельницької області 26.08.2025, в межах справи про банкрутство КП "Агрофірма "Проскурів", надійшла позовна заява Колективного підприємства "Агрофірма "Проскурів" (далі -КП "Агрофірма "Проскурів", позивач) до ОСОБА_1 (далі - відповідач 1, ОСОБА_1 ) та ОСОБА_2 (далі - відповідач 2, ОСОБА_2 ) про визнання недійсними договорів дарування, укладених 25.06.2024 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчених приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Очеретною О.М., зареєстрованих за номерами 663, 664; визнання за КП "Агрофірма "Проскурів" права власності на комплекс будівель для зберігання розсади та саджанців за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 040.

2. Також разом з позовом КП "Агрофірма "Проскурів" було подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просив:

накласти арешт на речове право емфітевзису земельних ділянок із кадастровими номерами :28:001:0792, :28:002:0774; заборонити вчиняти реєстраційні дії стосовно земельних ділянок :28:001:0792, :28:002:0774;

накласти арешт на комплекс будівель для зберігання розсади та саджанців за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 040.

3. Позивач зазначив, що підставою для звернення з позовом у цій справі про визнання недійсними договорів дарування емфітевзисів стало невжиття судом заходів забезпечення щодо вище вказаних земельних ділянок у справі № 924/869/20 (для забезпечення позову у справі № 924/1351/20 (924/914/20), за результатами розгляду якої було витребувано вказані земельні ділянки) та у справі № 924/1351/20 (924/926/23), в якій визнано недійсними договори емфітевзису зазначених земельних ділянок.

4. Саме відсутність арештів земельних ділянок зумовила можливість незаконного встановлення їх емфітевзису. Відтак, витребувавши земельні ділянки, КП "Агрофірма "Проскурів не досягнуло повного відновлення прав.

Короткий зміст ухвали місцевого суду

4. Ухвалою Господарського суду Хмельницької області у справі №924/1351/20 (924/873/25) від 28.08.2025 заяву КП "Агрофірма "Проскурів" № 924/1351/20-444 від 25.08.2025 про забезпечення позову задоволено, вжито заходи забезпечення позову у справі №924/1351/20 (924/873/25), а саме:

- накладено арешт на речове право емфітевзису земельних ділянок із кадастровими номерами :28:001:0792 та :28:002:0774;

- заборонено вчиняти реєстраційні дії стосовно земельних ділянок :28:001:0792 та :28:002:0774;

- накладено арешт на комплекс будівель для зберігання розсади та саджанців за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 040.

5. Місцевий господарський суд зазначив, що за наявною в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі права власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна інформацією щодо об`єкта нерухомого майна (довідки №387765614 та №387766231 від 22.07.2024) правокористувачем земельних ділянок з кадастровими номерами :28:001:0792 та :28:002:0774 є ОСОБА_2 на підставі договорів дарування від 25.06.2024 №663 та №664, посвідчених приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Очеретною О.М.

6. Суд першої інстанції взяв до уваги, що договори емфітевзисів відповідних земельних ділянок від 14.12.2021 укладені між ТОВ "Технопарк Проскурів" та ОСОБА_1 під час перегляду в апеляційному порядку судового рішення у справі №924/1351/20 (924/914/20), яким витребувано земельні ділянки із кадастровими номерами :28:001:0792, :28:002:0774 від ТОВ "Технопарк Проскурів" на користь Агрофірми "Проскурів".

7. Зазначені обставини встановлені у рішенні Господарського суду Хмельницької області від 16.04.2024 у справі №924/1351/20 (924/926/23), яким визнані недійсними договори про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису) від 14.12.2021 №1738 та №1737.

8. Також місцевий господарський суд встановив, що, відмовляючи у задоволенні заяви КП "Агрофірма "Проскурів" про забезпечення позову у справі №924/1351/20 (924/926/23), суд зазначив, що у випадку відчуження права користування земельними ділянками, переважне право на його придбання має власник - КП "Агрофірма "Проскурів".

9. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що після прийняття судовим рішенням (до набрання законної сили) у справі № 924/1351/20 (924/914/20), яким витребувано земельні ділянки із кадастровими номерами :28:001:0792, :28:002:0774 на користь Агрофірми "Проскурів", ТОВ "Технопарк Проскурів" уклав з ОСОБА_1 договори емфітевзисів зазначених земельних ділянок від 14.12.2021, а в подальшому в день набрання законної сили судовим рішенням у справі 924/1351/20 (924/926/23), яким визнані недійсними договори емфітевзисів земельних ділянок від 14.12.2021, користувачем таких земельних ділянок став ОСОБА_2 на підставі договорів дарування, які є предметом спору у даній справі.

10. Суд першої інстанції зазначив, що сама по собі відсутність на теперішній час будь-яких доказів, які би підтверджували наміри ОСОБА_1 здійснити відчуження належного їй на праві власності нерухомого майна (комплексу будівель), не спростовує можливе відчуження спірного комплексу будівель в подальшому.

Короткий зміст постанови апеляційного суду

11. Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.11.2025 залишено без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 від 10.09.2025, ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 28.08.2025 у справі №9 24/1351/20 (924/873/25) залишено без змін.

12. Судове рішення апеляційної інстанції вмотивоване тим, що предметом позовних вимог КП "Агрофірма "Проскурів" у справі № 924/1351/20 (924/873/25) є визнання недійсними договорів дарування емфітевзисів земельних ділянки з кадастровими номерами :28:001:0792, :28:002:0774, укладених 25.06.2024 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також визнання за КП "Агрофірма "Проскурів" права власності на комплекс будівель для зберігання розсади та саджанців за адресою: АДРЕСА_1, який розташований на земельній ділянці з кадастровим №:28:002:0774.

13. Заявлені позивачем заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на речове право емфітевзису земельних ділянок із кадастровими номерами :28:001:0792, :28:002:0774, заборони вчинення реєстраційних дій стосовно вказаних земельних ділянок та накладення арешту на спірний комплекс будівель безпосередньо стосуються предмета спору за цим позовом.

14. Відсутність на теперішній час будь-яких доказів, які би підтверджували наміри ОСОБА_1 здійснити відчуження належного їй на праві власності нерухомого майна (комплексу будівель), не спростовує наявності в останньої потенційної можливості відчуження спірного комплексу будівель в будь-який час, якщо не вжити заявлені заходи забезпечення позову.

15. Можливе відчуження речового права емфітевзису земельних ділянок з кадастровими номерами :28:001:0792, :28:002:0774 та комплексу будівель до закінчення розгляду позову у справі № 924/1351/20 (924/873/25) про визнання недійсними договорів дарування емфітевзисів земельних ділянки та визнання за КП "Агрофірма "Проскурів" права власності на спірний комплекс будівель призведе до неможливості виконати рішення суду (в разі задоволення позову) та захистити права позивача в межах одного судового провадження без нових звернень позивача до суду.

16. За висновком апеляційного господарського суду існує реальна загроза того, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на речове право емфітевзису земельних ділянок із кадастровими номерами :28:001:0792, :28:002:0774, заборони вчинення реєстраційних дій стосовно вказаних земельних ділянок та накладення арешту на спірний комплекс будівель може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення у справі № 924/1351/20 (924/873/25) в разі задоволення такого позову.

17. Твердження позивача-заявника, викладені ним в заяві про забезпечення позову про наявні ризики вважати, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення в майбутньому у випадку задоволення позову є об`єктивно обґрунтованими.

КАСАЦІЙНЕ ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ

18. ОСОБА_1 01.12.2025, звернулась з касаційною скаргою на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 28.08.2025 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.11.2025.

19. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №924/1351/20(924/873/25) було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Огороднік К.М., суддя - Васьковський О.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.12.2025.

20. Ухвалою Верховного Суду від 22.12.2025 касаційну скаргу залишено без руху у відповідності з положенням статті 292 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), надано строк на усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

21. 01.01.2026 заявницею засобами електронного зв`язку, подано заяву про усунення недоліків касаційної скарги, разом з доказами сплати судового збору на суму 3028, 00 грн.

22. Ухвалою від 20.01.2025 Верховний Суд відкрив касаційне провадження у справі № 924/1351/20(924/873/25) за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 28.08.2025 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.11.2025;

ухвалив здійснити перегляд ухвали Господарського суду Хмельницької області від 28.08.2025 та постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.11.2025 у справі № 924/1351/20(924/873/25) в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи;

надав учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 10.02.2025;

витребував з Господарського суду Хмельницької області та Північно-західного апеляційного господарського суду матеріали справи № 924/1351/20(924/873/25).

23. Матеріали справи № 924/1351/20(924/873/25) надійшли д Верховного Суду 26.01.2026 із супровідним листом від 22.01.2026 № 924/1351/20(924/873/25)/374/26 від Господарського суду Хмельницької області.

24. Від представника КП "Агрофірма "Проскурів" надійшов відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 . Відзив аргументовано тим, що відсутність арештів земельних ділянок надає можливість відчужити речове право емфітевзису на них, що призведе до чергової неможливості відновити права позивача.

25. Враховуючи положення Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX), Указу Президента України від 12.01.2026 № 40/2026 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" (затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 14.01.2026 № 4757-IX), Верховний Суд розглядає справу № 924/1351/20 (924/873/25) у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи скаржниці

( ОСОБА_1 )

26. В обґрунтування вимог касаційної скарги скаржниця зазначила, що господарський суд першої інстанції, задовольняючи заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову, зокрема, шляхом накладення арешту на речове право емфітевзису земельних ділянок із кадастровими номерами :28:001:0792, :28:002:0774, помилково не врахував того, що заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися із предметом та підставами позову.

27. Суди залишили поза увагою відсутність зв`язку між обраним позивачем заходом забезпечення позову (в частині накладення арешту на речове право емфітевзису) і предметом позовних вимог (визнання недійсними договорів) та не врахували положення статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України. Позивачем не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може позбавить позивача можливості ефективно захистити його порушені чи оспорювані права та інтереси, за захистом яких він звернувся до суду.

28. Скаржниця аргументувала, що з наданих позивачем архівних документів (а саме акта прийняття в експлуатацію закінченого будівництва) не вбачається, що об`єкт, згадка про який міститься у вказаному документі знаходиться на спірних земельних ділянках :28:001:0792, :28:002:0774. З наданого позивачем Акта не вбачається, що "Питомник для саженцев" і "Комплекс будівель для зберігання розсади та саджанців" є одним і тим самим об`єктом нерухомого майна. Також, КП "Агрофірма "Проскурів" не надає жодних доказів, які б підтверджують порушення його права власності за вказаними об`єктами.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

29. Відповідно до вимог частини першої статті 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

30. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

31. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

32. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

33. З огляду на межі повноважень суду касаційної інстанції, Верховний Суд розглядає касаційні скарги в межах доводів і вимог, зазначених в пунктах 26 - 28 цієї Постанови.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

34. Предметом судового розгляду є питання щодо наявності/відсутності правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

35. Надаючи оцінку доводам скаржника та відповідності рішення апеляційного господарського суду положенням процесуального та матеріального права, колегія суддів Верховного Суду враховує таке.

36. Згідно зі статтею 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 ГПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

37. Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

38. Відповідно до пункту 1 частини першої та частин другої, четвертої, чотирнадцятої статті 137 ГПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб. Не може бути накладено арешт на предмети, що швидко псуються. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти, що знаходяться на кореспондентських рахунках банку.

39. Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому судових рішень і задоволених вимог позивача. Водночас забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

40. При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості, адекватності та співмірності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

41. Питання задоволення заяви про забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття відповідних заходів забезпечення позову.

42. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

43. Обґрунтованість заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

44. Крім того, заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності прав чи законних інтересів, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він просить накласти арешт, чи майнових наслідків від заборони відповідачу здійснювати певні дії.

45. У постанові Верховного Суду від 09.09.2022 у справі № 904/7630/21 висловлено позицію про те, що під час вирішення питання щодо вжиття заходів із забезпечення позову господарським судам необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову.

46. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що такими заходами не повинні блокуватися господарська діяльність юридичної особи, порушуватися права осіб, що не є учасниками судового процесу, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

47. Зазначені висновки узгоджуються із правовою позицією, викладеною у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18, а також постановах Верховного Суду від 18.12.2018 у справі № 912/1616/18, від 26.09.2019 у справі № 917/751/19, від 15.01.2020 у справі № 915/1912/19 та від 11.02.2021 у справі № 915/1185/20.

48. Необхідність застосування заходів забезпечення позову випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18).

49. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу. При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

50. При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд зобов`язаний здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів і дослідити подані на обґрунтування заяви докази та встановити наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги (подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.07.2021 у справі № 914/2072/20).

51. При цьому, законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення із заявою про забезпечення позову, тому, з урахуванням вимог, передбачених статтями 73, 74, 76 ГПК України, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

52. Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суди перевіряють, а заявник відповідно повинен навести суду достатні підстави для застосування того чи іншого виду забезпечення позову, надати відповідні докази на їх підтвердження та відповідність основним критеріям.

Щодо розгляду касаційної скарги по суті

53. За змістом оскаржуваних судових рішень вбачається, що місцевий господарський суд, з яким в подальшому погодився суд апеляційної інстанції, задовольняючи заяву про вжиття заходів забезпечення позову, виходив з того, що:

- за наявною в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі права власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна інформацією щодо об`єкта нерухомого майна (довідки №387765614 та №387766231 від 22.07.2024) правокористувачем земельних ділянок з кадастровими номерами :28:001:0792 та :28:002:0774 є ОСОБА_2 на підставі договорів дарування від 25.06.2024 №663 та №664, посвідчених приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Очеретною О.М.;

- договори емфітевзисів відповідних земельних ділянок від 14.12.2021 укладені між ТОВ "Технопарк Проскурів" та ОСОБА_1 під час перегляду в апеляційному порядку судового рішення у справі №924/1351/20 (924/914/20), яким витребувано земельні ділянки із кадастровими номерами :28:001:0792, :28:002:0774 від ТОВ "Технопарк Проскурів" на користь Агрофірми "Проскурів". Зазначені обставини встановлені у рішенні Господарського суду Хмельницької області від 16.04.2024 у справі №924/1351/20 (924/926/23), яким визнані недійсними договори про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису) від 14.12.2021 №1738 та №1737;

- у справі №924/1351/20 (924/926/23) суд відмовив у задоволенні заяви КП "Агрофірма "Проскурів" про забезпечення позову та зазначив, що у випадку відчуження права користування земельними ділянками, переважне право на його придбання має власник - КП "Агрофірма "Проскурів";

- після прийняття судовим рішенням (до набрання законної сили) у справі №924/1351/20 (924/914/20), яким витребувано спірні земельні ділянки із кадастровими номерами :28:001:0792, :28:002:0774 на користь Агрофірми "Проскурів", ТОВ "Технопарк Проскурів" уклав з ОСОБА_1 договори емфітевзисів зазначених земельних ділянок від 14.12.2021, а в подальшому в день набрання законної сили судовим рішенням у справі 924/1351/20 (924/926/23), яким визнані недійсними договори емфітевзисів земельних ділянок від 14.12.2021, користувачем таких земельних ділянок став ОСОБА_2 на підставі договорів дарування, які є предметом спору у даній справі.

54. З огляду на встановлені обставини та вчинені відповідачами дії щодо земельних ділянок із кадастровими номерами :28:001:0792, :28:002:0774 під час розгляду справ №924/1351/20 (924/926/23) та №924/1351/20 (924/914/20) щодо спірного нерухомого майна, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що відсутність на теперішній час будь-яких доказів, які би підтверджували наміри ОСОБА_1 здійснити відчуження належного їй на праві власності нерухомого майна (комплексу будівель), не спростовує можливе відчуження правового титулу емфітевзису та спірного комплексу будівель в подальшому під час розгляду цієї справи, оскільки подібні дії щодо спірного нерухомого майна вже вчинялися під час розгляду спору між сторонами у інших справах.

55. Колегія суддів звертає увагу, що частинами четвертою, п`ятою, статті 145 ГПК України передбачено можливість подання та розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення, в межах яких скаржниця не позбавлена права надати докази у порядку, визначеному положеннями статей 74, 76 - 77 ГПК України, з метою скасування відповідних заходів забезпечення.

56. Крім того, частинами першою, другою статті 146 ГПК України унормовано, що у випадку залишення позову без розгляду або закриття провадження з інших, ніж зазначені у частині першій статті 142 цього Кодексу підстав, або у випадку ухвалення рішення суду щодо повної або часткової відмови у задоволенні позову відповідач або інша особа, чиї права або охоронювані законом інтереси порушені внаслідок вжиття заходів забезпечення позову, має право на відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову, за рахунок особи, за заявою якої такі заходи забезпечення позову вживалися. Також у разі подання відповідного позову про відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову, протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили судовим рішенням, зазначеним у частині першій цієї статті, відшкодування збитків, заподіяних вжиттям заходів забезпечення позову, здійснюється в першу чергу за рахунок коштів зустрічного забезпечення.

57. Отже, у випадку наявності підстав, передбачених статтею 146 ГПК України, власник спірного майна не буде позбавлена можливості захистити порушення її прав та законних інтересів внаслідок заподіяння збитків поданням відповідної заявою про забезпечення.

58. З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги ОСОБА_1 та про наявність підстав для залишення оскаржуваних судових рішень без змін.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

59. Пунктом 1 частини першої статті 308 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

60. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (стаття 309 ГПК України).

61. З огляду на наведене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 28.08.2025 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.11.2025 у справі № 920/1318/20 без змін.

Щодо розподілу судових витрат

62. Судовий збір за подання касаційної скарги у порядку, передбаченому статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на скаржника.

На підставі викладеного та керуючись статтями 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317, 320, 321, 325 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 28.08.2025 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.11.2025 у справі № 920/1318/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Я. Погребняк

Судді О.В. Васьковський

К.М. Огороднік