УХВАЛА

про залишення позову без руху

м. Київ

16.03.2026Справа № 910/2363/26

За позовом ОСОБА_1

До Антимонопольного комітету України

Про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

Суддя Бондаренко-Легких Г. П.

Без виклику представників сторін.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України в якому просить суд:

- Визнати незаконним та скасувати рішення Антимонопольного комітету України, оформлене листом Першого заступника Голови Комітету - державного уповноваженого Ольги Музиченко від 11 лютого 2026 року № 145- 26.13/02-1701е, про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 від 19.12.2025 № 1 (вх. в АМКУ № 14-01/254-АМ від 19.12.2025);

- Зобов`язати Антимонопольний комітет України повторно вирішити питання щодо прийняття до розгляду заяви ОСОБА_1 від 19.12.2025 № 1 (вх. в АМКУ № 14-01/254-АМ від 19.12.2025) відповідно до вимог законодавства про захист економічної конкуренції, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цій справі.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, зважаючи на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

(1) Згідно пункту 5 частини 3 статті 162 ГПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Відповідно до частин 1, 3 статті 50 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи. У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.

В преамбулі позову позивач зазначає третіх осіб, втім фактично в прохальній частині позову, або в окремій заяві як те передбачено статтею 50 ГПК України не просить залучити до участі у справі зазначених третіх осіб, не зазначає на стороні кого саме (позивача чи відповідача), а також не обґрунтовує взагалі необхідність їх залучення (обґрунтування того на які саме права та обов`язки третіх осіб і яким чином може вплинути рішення у справі).

(2) Згідно з пункту 2 частини 1 статті 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач у позові зазначив, що він звільнений від сплати судового збору у даній категорії спорів, оскільки, позов подається виключно у статусі побутового споживача житлово-комунальних послуг (послуг з розподілу природного газу) з метою захисту майнових інтересів від дій монополіста.

Системний аналіз положень Закону України «Про захист прав споживачів» доводить, що для того, щоб особа була звільнена від сплати судового збору, недостатньо зазначити, що це є позов про захист прав споживачів, оскільки такий позов повинен містити предмет та обставини, які вказують на порушення прав позивача як споживача послуг.

Тобто, предмет та підстави позову повинні вказувати на те, що такий позов пов`язаний з порушенням права споживача, з зазначенням такого права та способу захисту відповідно до положень, передбачених Законом України «Про захист прав споживачів».

Згідно з преамбулою Закону України "Про захист прав споживачів" цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

За ч. 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 1 цього Закону споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

З матеріалів позовної заяви вбачається, спірні правовідносини сторін пов`язані з оскарженням рішення Антимонопольного комітету України, що оформлене листом №145-26.13/02-1701е від 11.02.2026.

Правовою підставою позову, позивач визначив статтю 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції», оскільки, на думку позивача, Комітет неповно з`ясував обставин та неправильно застосував норми матеріального права під час прийняття рішення, що оформлене листом №145-26.13/02-1701е від 11.02.2026 «Про залишення заяви без розгляду».

Позивач не конкретизує, як саме порушені права останнього, як побутового споживача будуть відновлені внаслідок прийняття судом рішення по даній справі про задоволення позовних вимог, а сам позов не обґрунтовано Законом України «Про захист прав споживачів», зокрема, порушенням відповідних норм закону з боку Антимонопольного комітету України.

Відтак, на переконання суду, оскільки, в даному випадку позов подано згідно Закону України «Про захист економічної конкуренції», а не Закону України «Про захист прав споживачів» позивач не звільнений від сплати судового збору у порядку згідно статті 22 вказаного закону, а отже зобов`язаний сплатити судовий збір за ставками визначеними Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах:

за подання до господарського суду, позовної заяви майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

за подання до господарського суду, позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру (частина 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір»).

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік», прожитковий мінімум працездатних осіб з 01.01.2026 становить - 3 328, 00 грн.

З прохальної частини позову вбачається, що позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру.

Отже, позивач повинен сплатити судовий збір (з урахуванням коефіцієнту 0,8 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір») за подання даного позову у розмірі 5 324, 80 грн.

З наведених підстав позовна заява підлягає залишенню її без руху.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до частини 3 статті 174 ГПК України позовна заява вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом.

На підставі викладеного та керуючись ст. 162, 174, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Залишити позовну заяву ОСОБА_1 без руху.

2. Встановити позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви п`ять днів з дня вручення цієї ухвали.

3. Встановити позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом:

(1) подання до суду письмової заяви на виконання ухвали із належним викладом всіх обставин справи, якими обґрунтовано позовні вимоги та правових підстав позову (обґрунтувати необхідність залучення третіх осіб);

(2) подання до суду письмової заяви на виконання ухвали із наданням доказів сплати судового збору у розмірі 5 324, 80 грн.

4. Попередити позивача, що відповідно до частини 4 статті 174 ГПК України, у разі якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

5. Ухвала набирає законної сили в день підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Г.П. Бондаренко - Легких