ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року

м. Київ

cправа № 910/3027/24 (910/12557/24)

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Васьковського О. В. - головуючого, Огородніка К. М., Погребняка В. Я.,

за участі секретаря судового засідання Аліференко Т. В.

розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста"

на ухвалу Господарського суду міста Києва (суддя Чеберяк П. П.) від 14.05.2025

на постанову Північного апеляційного господарського суду (головуючий - Отрюх Б. В., судді: Остапенко О. М., Сотніков С.В.) від 01.10.2025

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста"

до 1) Приватного акціонерного товариства "Фінансова компанія "Апекс"

2) Публічного акціонерного товариства "Експериментально-механічний завод"

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Лозовського В. М.

за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська будівельна компанія "Альянс",

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Промбудсервіс-2012",

3) Публічного акціонерного товариства "Український Професійний Банк"

про застосування наслідків нікчемного правочину

в межах справи за заявою ОСОБА_1

про визнання банкрутом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста".

Учасники справи:

представник позивача - Макєєв Є. Ю., адвокат;

представник відповідача 1 - не з`явився;

представник відповідача 2 - Слуцька Н. С., адвокат;

представник третьої особи-1 - не з`явився;

представник третьої особи-2 - не з`явився;

представник третьої особи-3 - не з`явився;

представник третьої особи-4 - не з`явився.

1. Короткий зміст вимог

1.1. 01.04.2024 Господарський суд міста Києва ухвалив відкрити за заявою ОСОБА_1 провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" (Боржник) за правилами Кодексу України з процедур банкрутство, ввести процедуру розпорядження майном Боржника та призначити розпорядником майна арбітражного керуючого Лозовського В. М. тощо.

1.2. 11.10.2024 Боржник (далі - Позивач) подав позов про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, а саме: договору застави майнових прав від 30.04.2015 № 30042015/97/Z (далі - Договір застави), з урахуванням усіх додаткових договорів до нього, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Український Професійний Банк" та Приватним акціонерним товариством "Фінансова компанія "Апекс" (яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства "Апекс Банк", далі - Відповідач 1): визнати за Позивачем як правонаступником Публічного акціонерного товариства "Український Професійний Банк" право вимоги та право кредитора за договором про надання кредиту від 25.12.2007 № 967 та усіма додатковими угодами (далі - Кредитний договір), укладеними між Публічним акціонерним товариством "Український Професійний Банк" та Приватним акціонерним товариством "Експериментально-механічний завод" (який є правонаступником Відкритого акціонерного товариства "Експериментально-механічний завод") (далі - Відповідач 2).

1.3. Позов обґрунтований належністю Позивачу придбаних ним у Публічного акціонерного товариства "Український Професійний Банк" прав кредитора Відповідача 2 за укладеним ним як позичальником з Публічним акціонерним товариством "Український Професійний Банк" як кредитором Кредитним договором, а також договором іпотеки, укладеним в забезпечення Кредитного договору, оскільки:

- за судовими рішеннями в інших справах визнаний недійсним нікчемний правочин, вчинений за Договором застави з передачі Публічним акціонерним товариством "Український Професійний Банк" Відповідачу 1 у заставу майнових прав до Відповідача 2 за Кредитним договором;

- а також розірвані укладені в подальшому Відповідачем 1 договори відступлення на користь третіх осіб (ТОВ "Київська будівельна компанія "Альянс", ТОВ "Промбудсервіс-2012") тих самих майнових прав до Відповідача 2.

2. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2.1. 14.01.2025 Господарський суд міста Києва постановив ухвалу (залишену без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.10.2025) про задоволення заяви Відповідача 2 та закриття провадження у справі.

2.2. Судові рішення мотивовані наявністю в іншій справі судового рішення, яке набрало законної сили, про відмову у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Український Професійний Банк", правонаступником якого є Позивач, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину шляхом визнання права майнової вимоги до Відповідача 2 за Кредитним договором.

3. Встановлені судами обставини

3.1. 25.12.2007 ПАТ "Український Професійний Банк" та Відповідач 2 уклали Кредитний договір з додатковими угодами.

3.2. 30.04.2015 ПАТ "Український Професійний Банк" та Публічне акціонерне товариство "Апекс-банк" уклали Договір застави (майнових прав) № 30042015/97/Z, за умовами якого ПАТ "Апекс Банк" отримав в забезпечення майнові права за Кредитним договором.

3.3. Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.03.2017 у справі № 910/722/17 (залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.07.2017 та постановою Вищого господарського суду України від 02.11.2017) визнано недійсним нікчемний правочин, а саме Договір від 30.04.2015 № 30042015/97/Z застави (майнових прав), з урахуванням усіх додаткових договорів та додатків, що укладений між ПАТ "Український Професійний Банк" та ПАТ "Апекс-банк".

3.4. 15.11.2017 Господарський суд міста Києва у справі № 910/14751/17 за позовом ПАТ "Український Професійний Банк" до Публічного акціонерного товариства "Апекс-банк", треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, ТОВ ПІІ "ІТ ІНВЕСТ", ПАТ "ЕМЗ", треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ТОВ "Київська будівельна компанія "Альянс", ТОВ "Промбудсервіс-2012"; прийнято рішення про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину (Договору застави) шляхом визнання наявності у Публічного акціонерного товариства "Український Професійний Банк" права майнової вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТ ІНВЕСТ" за Договором про надання кредиту від 03.12.2007 № 888, з усіма додатковими договорами, договорами про внесення змін та угодами до нього, за Договором поруки від 25.12.2007 № 888-1 з додатковими договорами, договорами про внесення змін та угодами до нього та Іпотечним договором, посвідченим 25.12.2007 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк С. М. за реєстровим № 949, з усіма додатковими договорами, договорами про внесення змін та угодами до нього.

Щодо заявлених вимог про застосування наслідків недійсності правочину в частині визнання наявності права майнової вимоги до Відповідача 2 (ПАТ "ЕМЗ") за Кредитним договором з усіма додатковими договорами, договорами про внесення змін та угодами до нього, та іпотечним договором, посвідченим 25.12.2007 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк С.М. за реєстровим номером 949, з усіма додатковими договорами, договорами про внесення змін та угодами до нього - у задоволенні цієї частини вимог суд відмовив.

3.5. 27.04.2020 ПАТ "Український Професійний Банк" та ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" уклали договір № 81 та договір № 81/1, предметом яких було відступлення прав вимоги за кредитним договором № 888 та Кредитним договором (№ 967), а також майнові права за іпотечним договором № 949.

3.6. 15.02.2021 Північний апеляційний господарський суд ухвалив постанову, якою задовольнив заяву Позивача про заміну сторони (стягувача) її правонаступником у справі № 910/14751/17, здійснивши на стадії виконання судового рішення у справі № 910/14751/17 заміну сторони (стягувача) - Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" його процесуальним правонаступником - Позивачем.

4. Короткий зміст вимог касаційної скарги

4.1. 20.10.2025 Позивач подав касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.10.2025 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.05.2025, а справу повернути на розгляд до суду першої інстанції.

5. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

5.1. Згідно з аргументами в касаційній скарзі підставою для касаційного оскарження судових рішень у цій справі є положення пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, оскільки суди неправильно застосували пункт 3 частини першої статті 231 ГПК України, дійшовши передчасного висновку про тотожність цієї справи зі справою № 910/14751/17, в яких між тим відмінні сторони, предмет та підстави позову, що призвело до незаконного закриття провадження, оскільки суди не врахували висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 02.12.2020 у справі № 904/2759/20, від 10.06.2020 у справі № 366/2099/17, від 04.05.2020 у справі № 153/1368/17, від 27.05.2020 у справі № 761/35475/18, від 13.05.2020 у справі № 265/4455/19 щодо обов`язкової наявності трьох складових (сторін, предмета та підстав позову), за яких позови визначаються як тотожні.

6. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

6.1. Аргументи Відповідача 2 у відзиві на касаційну скаргу, у яких він заперечує аргументи в касаційній скарзі з підстав, аналогічні мотивами в оскаржуваних судових рішеннях, зводяться до того, що:

- здійснення Позивачем правонаступництва у справі № 910/14751/17, рішення в якій набрало законної сили, є обов`язковим для Позивача так само, як воно було обов`язковим для Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк";

- зазначення в позові у цій справі обставин, встановлених рішеннями судів у справі № 911/1613/18 від 08.10.2018 та у справі № 911/1614/18 від 31.10.2018 про наявність: угоди від 27.04.2017 про розірвання договору № ЦЕС/200117/1 про відступлення права вимоги від 20.01.2017, угоди від 27.04.2017 про розірвання договору №ЦЕС/200117/2 про відступлення прав вимоги від 20.01.2017, акту приймання-передавання документів від 27.04.2017 не є зміною обставин для можливості подання нового позову, а є лише обставинами, які існували на час розгляду справи № 910/14751/17 та не були встановлені судом - нововиявлені обставини;

- Позивач не зазначив, чим Відповідач 2 порушив право Позивача у спірних правовідносинах, оскільки визначаючи Відповідача 2, Позивач в тексті позовної заяви не зазначає обставин, якими обґрунтовує порушення своїх прав з боку Відповідача 2, що унеможливлює надання ним будь-яких пояснень та доказів на підтвердження або спростування своєї поведінки в контексті стверджуваного порушення прав Позивача, а прохальна частина позову не містить жодних вимог до Відповідача 2;

- Позивач не наводить обставин та доказів, яким чином відповідачі порушують інтерес Позивача у правовій визначеності останнього щодо Кредитного договору після винесення у 2021 році постанови у справі № 910/14751/17 про заміну Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" на Позивача як правонаступника.

7. Позиція Верховного Суду та висновки щодо застосування норм права

Щодо правил оцінки тотожності сторін, предмета та підстав позовних вимог при повторному зверненні особи із позовом

7.1. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

7.2. Зі змістом наведених норм однією з цілей їх запровадження законодавець визначив, в тому числі, і уникнення можливості різних висновків та тлумачень щодо наявних між сторонами обставин та правовідносин, так само як і уникнення можливості подачі нового позову з тим же предметом, з тих же підстав та між тими ж сторонами як засобу та спроби, направлених на перегляд висновків судів за результатами розгляду попереднього позову, що не відповідатиме принципу юридичної визначеності.

А тому передумовою для застосування положень пункту 2 частини першої статті 175 ГПК України, та, як наслідок, застосування пункту 3 частини першої статті 231 ГПК України є наявність двох справ з тотожним суб`єктним складом, предметом та підставами.

При цьому для закриття провадження у справі необхідна наявність одночасно трьох однакових складових - сторін, предмета, підстав звернення до суду з позовною заявою.

У цих висновках Суд звертається до правової позиції Великої Палати, викладеної в постанові від 31.03.2021 у справі № 9901/306/20 (провадження № 11-325заі20), до правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладеної, зокрема в постановах від 20.08.2019 у справі № 916/3255/17 та від 07.11.2019 у справі № 912/30/18, а також до правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеної в постанові від 27.05.2020 у справі № 761/35475/18 (провадження № 61-1663св20.

7.3. Слід зазначити, що наведена підстава для закриття провадження у справі (пункт 7.2) спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який уже розглянуто і остаточно вирішено по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.11.2024 у справі № 186/871/14-ц.

7.4. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.09.2025 у справі № 911/906/23 (провадження № 12-61гс24), конкретизуючи висновки щодо закриття провадження у справі з підстав наявності двох справ з тотожним суб`єктним складом, предметом та підставами (пункти 224-229), звернула увагу на те, що суди повинні враховувати принцип правової визначеності і не допускати наявності проваджень, а отже і судових рішень, ухвалених у спорі між тими ж сторонами з того ж предмета.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Необхідність застосування закриття провадження з наведеної підстави зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, у яких одночасно тотожними є сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили.

Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

7.5. Щодо тотожності наведених чинників у спірних правовідносинах у цій справі, то Суд зазначає про таке.

Суди встановили, що у цій справі та у справі № 910/14751/17 (в тій частині, що стосується вимог про визнання права вимоги до Публічного акціонерного товариства "Експериментально-механічний завод" за договором про надання кредиту від 25.12.2007 № 967 та усіма додатковими угодами) заявлені тотожні вимоги: про застосування наслідків недійсності як нікчемного правочину Договору застави (майнових прав від 30.04.2015 № 30042015/97/Z) з визнанням за Позивачем як правонаступником Публічного акціонерного товариства "Український Професійний Банк" права вимоги та права кредитора за Кредитним договором (від 25.12.2007 № 967) та усіма додатковими угодами, укладеними між Публічним акціонерним товариством "Український Професійний Банк" та Приватним акціонерним товариством "Експериментально-механічний завод" (який є правонаступником Відкритого акціонерного товариства "Експериментально-механічний завод") (пункти 1.2, 3.4).

Тобто у цій справі за позовними вимогами предметом спору є ті самі вимоги за Договором застави, що були предметом спору та розгляду судом у справі № 910/14751/17, а тому предмет спору у цій справі є тотожний з предметом спору у відповідній частині у справі № 910/14751/17, у якій 15.11.2017 ухвалено та набрало законної сили рішення про відмову Публічному акціонерного товариства "Український професійний банк" у задоволенні відповідних вимог (пункт 3.4).

7.6. Щодо сторін у цій справі та у вирішеній справі № 910/14751/17, то у цій справі сторонами є:

- позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" як правонаступник Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" (пункти 1.2, 3.6), що також був позивачем у справі № 910/14751/17;

- а відповідачами: Приватне акціонерного товариства "Фінансова компанія "Апекс" (яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства "Апекс Банк", що також був відповідачем у справі № 910/14751/17) та Публічне акціонерне товариство "Експериментально-механічний завод", який не був відповідачем у справі № 910/14751/17.

Тож, у справі № 910/14751/17 склад сторін був іншим, оскільки позивачем, у розумінні пункту 2 частини першої статті 175 ГПК України з урахуванням обставин правонаступництва та висновків в пункті 7.3 цієї постанови, була одна і та сама особа, що і у цій справі, так само як і один із відповідачів у цій справі, яким у справі № 910/14751/17 було визначено лише одну особу, Публічне акціонерне товариство "Апекс Банк", правонаступником якого є один із відповідачів у цій справі, Приватне акціонерного товариства "Фінансова компанія "Апекс", Відповідач 1). Тоді як Публічне акціонерне товариство "Експериментально-механічний завод" у справі № 910/14751/17 мало статус учасника, а саме третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача.

А тому, на відміну від цієї справи, Публічне акціонерне товариство "Експериментально-механічний завод" не було відповідачем, стороною по відношенню до зазначених осіб у справі № 910/14751/17 (Позивача та Відповідача 1), до нього відповідний позивач (Публічне акціонерне товариство "Український професійний банк") вимог у розумінні частини четвертої статті 45 ГПК України не пред`являв, у зв`язку з чим і суд, постановляючи рішення від 15.11.2017 у справі № 910/14751/17 (пункт 3.4), не ухвалював рішення щодо відповідних вимог саме до Публічного акціонерного товариство "Експериментально-механічний завод" (Відповідача 2).

7.7. У зв`язку з викладеним та враховуючи, що приписи пункту 2 частини першої статті 175 ГПК України встановлюють вимогу щодо тотожності саме сторін, а не учасників, Суд доходить висновку про нетотожність сторін у цій справі зі сторонами у справі № 910/14751/17, що унеможливлює застосування у цій справі пункту 3 частини першої статті 231 ГПК України як підстави для закриття провадження у цій справі.

У цьому висновку Суд звертається до аналогічних висновків стосовно нетотожності сторін, викладених Верховним Судом в постанові від 28.09.2023 у справі № 198/219/22 (провадження № 61-11013св23).

7.8. Щодо підстав для вимог у цій справі та у вирішеній справі № 910/14751/17, то Суд зазначає про таке.

Згідно зі статтею 14 ГПК України ("Диспозитивність господарського судочинства") суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Позовом у процесуальному розумінні є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Отже, звертаючись до суду, позивач у позовній заяві викладає предмет і підстави позову.

7.9. Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої позивач просить постановити судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Предмет позову повинен мати правовий характер і випливати з певних матеріально-правових відносин.

Підстави позову складають ті обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу, вказуючи при цьому на докази, що стверджують позов, зокрема, факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17).

7.10. При цьому, виходячи зі змісту статті 14 ГПК України, особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права.

В свою чергу, на суд покладений обов`язок перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Отже, предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку.

Також Суд, з посиланням на висновки в пункті 229 постанови Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03.09.2025 у справі № 911/906/23 (провадження № 12-61гс24), зауважує, що процесуальне законодавство не позбавляє заявника права на розгляд спору про той же предмет у разі зазначення ним нових фактів, інших підстав позову та надання на їх доведення доказів, якими він обґрунтовує ці нові підстави.

7.11. У зв`язку з викладеним та враховуючи, що і у цій справі, і у вирішеній справі № 910/14751/17 щодо того самого предмету спору той самий позивач обґрунтовував підстави для одних і тих самих вимог, зокрема обставинами подальшого відчуження Відповідачем 1 набутих ним за нікчемним правочином майнових прав до Відповідача 2 (за Кредитним договором № 967 від 26.12.2007) на користь третіх осіб в рівних частинах (право вимоги до боржника за Кредитним договором у розмірі 50% від загального розміру заборгованості за Кредитним договором, що обмежується та становить 23 888 074 грн 28 коп.), а саме:

- на користь ТОВ "Київська будівельна компанія "Альянс" (за договором про відступлення права вимоги від 20.01.2017 № ЦЕС/200117/1);

- та на користь ТОВ "ПРОМБУДСЕРВІС-2012" (за договором про відступлення права вимоги від 20.01.2017 № ЦЕС/200117/2);

між тим у цій справі Позивач доповнив відповідні обґрунтування підстав для позову новими обставинами, а саме обставинами розірвання зазначених договорів від 20.01.2017 № ЦЕС/200117/1, № ЦЕС/200117/2 відступлення майнових прав до Відповідача 2 (пункт 1.2), про що зазначає також Відповідач 2 (пункт 6.2).

Тоді як за змістом судового рішення від 15.11.2017 у справі № 910/14751/17 обставини розірвання зазначених договорів про відступлення права вимоги (від 20.01.2017 № ЦЕС/200117/1, № ЦЕС/200117/2) не були зазначені та заявлені як підстави для позовних вимог у відповідній справі, не були встановлені судом, а тому не були предметом дослідження та оцінки, через що і не були враховані судом. Тоді як посилання судом у справі № 910/14751/17 на відповідні договори відступлення права вимоги до Відповідача 2 на користь ТОВ "Київська будівельна компанія "Альянс" та ТОВ "ПРОМБУДСЕРВІС-2012" навпаки зумовила відмову судом позивачу у справі № 910/14751/17 у позові з підстав неправильного обрання позивачем способу захисту порушеного права у спірних правовідносинах (за наслідками недійсності нікчемного правочину за частиною першою статті 216 Цивільного кодексу України).

7.12. Отже, Суд доходить висновку про відмінність також і підстав позову у цій справі від підстав позову у справі № 910/14751/17, що виключає застосування у цій справі пункту 3 частини першої статті 231 ГПК України як підстави для закриття провадження у цій справі.

7.13. Дійшовши наведених висновків щодо нетотожності і сторін, і підстав позову у цій справі з підставами позову та сторонами у справі № 910/14751/17, що унеможливлює застосування у цій справі пункту 3 частини першої статті 231 ГПК України як підстави для закриття провадження у цій справі, Суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність протилежних висновків в оскаржуваних судових рішеннях та неправильне застосування судами попередніх інстанцій наведеної процесуальної норми, що призвело до ухвалення неправомірного рішення про закриття провадження у цій справі. А тому Суд погоджується з аналогічними аргументами скаржника у відповідній частині (пункт 5.1) та відхиляє протилежні аргументи Відповідача 2 у відзиві на касаційну скаргу (пункт 6.1).

Поряд з цим Суд не розглядає та не оцінює у цьому судовому провадженні аргументи Відповідача 2 (пункт 6.1) щодо не зазначення Позивачем змісту його порушених прав відповідачами та зокрема Відповідачем 2, оскільки такі аргументи є передчасними, так як стосуються вирішення спору у цій справі по суті, що не мало місце згідно з оскаржуваними судовими рішеннями.

7.14. Враховуючи викладене, визначені статтею 300 ГПК України межі розгляду справи судом касаційної інстанції, та з урахуванням положень пункту 2 частини першої статті 308, частини шостої статті 310 ГПК України, Суд доходить висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувані ухвала суду першої інстанції та постанова апеляційного суду - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

7.15. Дійшовши висновку про направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, судові витрати у зв`язку з переглядом справи судом касаційної інстанції не розподіляються.

Керуючись статтями 129, 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" задовольнити.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.10.2025 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.05.2025 у справі № 910/3027/24 (910/12557/24) скасувати.

3. Справу № 910/3027/24 (910/12557/24) направити для продовження розгляду до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. В. Васьковський

Судді К. М. Огороднік

В. Я. Погребняк