ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 р. м. Житомир Справа № 906/30/26

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Сікорської Н.А.

секретар судового засідання: Рудницька Н.В.

за участю:

представника позивача: Довгалюк В.С., діє на підставі довіреності від 08.01.2026р.

представника відповідача: Чайковська О.С., діє на підставі довіреності №250 від 14.04.2025р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Житомирської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України"

до Комунального підприємства "Бердичівтеплоенерго"

про стягнення 1933046,25 грн

Процесуальні дії по справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Житомирської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" звернулося до суду з позовом про стягнення з Комунального підприємства "Бердичівтеплоенерго" 1933046,25 грн., з яких: 1895958,19 грн. - борг, 33815,58 грн. - пеня, 3272,48 грн. - 3% річні.

Ухвалою суду від 07.01.2026р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 05.02.2026р.

16.01.2026р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву разом з клопотанням про зменшення розміру пені на 90% (т.1 а.с. 71-76, 171-173).

16.01.2026р. позивачем подано відповідь на відзив (т.1 а.с. 178-182).

20.01.2026р. від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив (т.1 а.с. 197-200).

22.01.2026р. позивачем подано заяву про зміну предмету позову та збільшення розміру позовних вимог (т.1 а.с. 206-208). Ухвалою від 05.02.2026р. суд прийняв до розгляду заяву про зміну предмету позову та збільшення розміру позовних вимог та постановив вирішувати спір в межах вимог, заявлених позивачем в заяві про зміну предмету позову та збільшення розміру позовних вимог.

Ухвалою від 05.02.2026р. суд закрив провадження у справі в частині стягнення 604042,19 грн. заборгованості на підставі п.2 ч. 1 ст. 231 ГПК України. Постановив спір вирішувати в межах вимог про стягнення 1291916,00 грн основного боргу, 66020,90 грн пені, 6389,12 грн трьох відсотків річних та 3791,92 грн інфляційних втрат. Закрив підготовче провадження та призначив справу №906/30/26 до судового розгляду по суті на 10.03.2026р.

09.03.2026р. від позивача надійшла заява про долучення доказів сплати відповідачем суми основного боргу за листопад 2025 року в розмірі 1291916 грн., згідно платіжних інструкцій № 17 від 28.02.2026р. на суму 1000000,00 грн. та № 24 від 05.03.2026р. на суму 291916,00 грн. (т.2 а.с. 1, 2).

Ухвалою від 10.03.2026р. суд закрив провадження у справі в частині стягнення 1291916,00 грн. заборгованості на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Спір вирішується в межах стягнення 66020,90 грн пені, 6389,12 грн трьох відсотків річних та 3791,92 грн інфляційних втрат.

В судовому засіданні 10.03.2026р. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

В обґрунтування позову Товариство з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Житомирської філії зазначає, що між ним та Комунальним підприємством «Бердичівтеплоенерго» укладено Типовий договір розподілу природного газу шляхом приєднання відповідача 01.09.2023р.

На виконання умов договору у листопаді 2025 року позивач надав відповідачу послуги з розподілу природного газу на суму 1895958,19 грн., що підтверджується актом від 30.11.2025р.

Відповідач не здійснив своєчасної та повної оплати вартості наданих послуг, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у вказаному розмірі.

У зв`язку з простроченням оплати позивачем нараховано відповідачу 66020,90 грн пені, 6389,12 грн трьох відсотків річних та 3791,92 грн інфляційних втрат.

Відповідач проти задоволення позову в частині стягнення штрафних санкцій заперечує.

КП «Бердичівтеплоенерго» зазначає, що є комунальним підприємством, об`єктом критичної інфраструктури та єдиним виконавцем послуг з теплопостачання у місті. Підприємство здійснює діяльність в умовах воєнного стану, за наявності мораторію на підвищення тарифів та значної заборгованості держави з компенсації різниці в тарифах (понад 198 млн грн).

Відповідач посилається на дію спеціального правового регулювання, зокрема Закону України №2479-ІХ та постанови КМУ №812, якими передбачено особливий порядок розподілу коштів (65/35) через органи Казначейства, що фактично обмежує підприємство у вільному розпорядженні коштами. Крім того, наявна значна дебіторська заборгованість споживачів.

На думку відповідача, прострочення виконання грошового зобов`язання зумовлене об`єктивними обставинами, не залежними від його волі, що свідчить про відсутність вини у порушенні зобов`язання. У зв`язку з цим нарахування пені та 3% річних є безпідставним, а в разі їх стягнення - підлягає зменшенню.

З огляду на викладене, відповідач просить суд зменшити розмір пені на 90% відповідно до статті 551 ЦК України з урахуванням принципу справедливості та необхідності забезпечення безперебійного теплопостачання.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

01.09.2023р. між ТОВ "Газорозподільні мережі України" в особі Житомирської філії ТОВ "Газорозподільні мережі України" (далі - оператор ГРМ, товариство) та КП "Бердичівтеплоенерго" (далі - споживач, Комунальне підприємство) укладено Типовий договір розподілу природного газу шляхом підписання заяви-приєднання №OZ00DT023 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) (далі - Договір розподілу природного газу) (а.с. 10-15).

У п.п. 2.1.-2.2. Договору розподілу природного газу визначено, що за цим договором оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором. Обов`язковою умовою надання споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у споживача об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи оператора ГРМ.

Згідно п. 6.1 Договору розподілу природного газу передбачено, що оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення (п.6.2 Договору розподілу природного газу).

Пунктом 6.3. Договору розподілу природного газу визначено, величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ.

Споживач, що не є побутовим, оплачує замовлену потужність, виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднанні, що є додатком до договору розподілу природного газу.

Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений регулятором для відповідного оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

У п. 6.4. Договору розподілу природного газу визначено, що розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Пунктом 6.6 Договору розподілу природного газу визначено, що оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством споживач має сплачувати оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання споживача на поточний рахунок оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Згідно п. 6.8. Договору розподілу природного газу визначено, що надання оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між сторонами актом надання послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

У підп. 2 п. 7.1. розділу VII Договору розподілу природного газу визначено, що оператор ГРМ зобов`язується, зокрема, забезпечити можливість цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи та передачу належних споживачу об`ємів (обсягів) природного газу з дотриманням належного рівня надійності, безпеки, якості та величини його тиску за умови дотримання споживачем вимог цього Договору.

Підпунктом 1 п. 7.4. розділу VII Договору розподілу природного газу вказано, що споживач зобов`язаний, зокрема, здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.

Згідно п.8.1. Договору розподілу природного газу зазначено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність згідно з цим Договором та чинним законодавством України.

У разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим Договором від сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п. 8.2. розділу VIII Договору розподілу природного газу).

Нарахування пені здійснюється починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку здійснення оплати за цим Договором (абз. 3 п. 8.2. розділу VIII Договору розподілу природного газу).

Згідно з п.12.1. Договору розподілу природного газу, цей договір укладається на невизначений строк.

Сторонами підписано акти розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін і розрахунки втрат природного газу (додаток 4 до Договору розподілу природного газу) щодо об`єктів Комунального підприємства та які приєднані та забезпечені цілодобовим доступом до газорозподільної системи (а.с. 37-59).

Обсяг річної замовленої потужності на 2025 рік був розрахований у розмірі 11152695,29 м.куб (а.с. 63).

Згідно акту №ЖИТ022840 від 30.11.2025р. про надані послуги з розподілу природного газу, Товариство у листопаді 2025 року надало Комунальному підприємству 929391,27 м.куб послуг з розподілу природного газу на суму 1895958,19 грн. (а.с. 64).

Комунальне підприємство свої зобов`язання по сплаті коштів за надані послуги з розподілу природного газу у листопаді 2025 року виконало неналежним чином, внаслідок чого товариство просить стягнути з відповідача 66020,90 грн. пені, 6389,12 грн. 3% річних та 3791,92 грн. інфляційних втрат.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись, зокрема, неустойкою.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.ч.1, 3 ст. 549 ЦК України).

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 ЦК).

Товариство заявило до стягнення з Комунального підприємства пеню на загальну суму 66020,90 грн. за період з 11.12.2025р. по 20.01.2026р.

Суд перевірив здійснені позивачем розрахунки пені на загальну суму 66020,90 грн., визнає їх арифметично правильними.

Вимога про стягнення пені на суму 66020,90 грн. є обґрунтованою.

Комунальне підприємство просить зменшити розмір пені на 90%.

Відповідно до частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, за змістом зазначеної норми Цивільного кодексу України суд має право зменшити розмір штрафних санкцій, зокрема, з таких підстав, якщо: належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. Разом з тим, такий перелік підстав для зменшення розміру штрафних санкцій не є вичерпним, оскільки частина третя статті 551 Цивільного кодексу України визначає, що суд має таке право і за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Застосоване у ст.551 ЦК України словосполучення "може бути зменшений за рішенням суду" свідчить про те, що саме суди першої та апеляційної інстанцій користуються певною можливістю розсуду щодо зменшення розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінюючи розмір збитків та інші обставини, які мають істотне значення (постанови Верховного Суду від 10.11.2022 у справі №910/15705/21, від 01.02.2023 у справі №914/3203/21, від 22.05.2024 у справі №911/95/20, від 18.12.2024 у справі №921/320/24).

Суд зауважує, що чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення розміру штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно із статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (правові висновки Верховного Суду у постановах від 05.03.2019 у справі №923/536/18, від 10.04.2019 у справі №905/1005/18, від 06.09.2019 у справі №914/2252/18, від 14.07.2021 у справі №916/878/20).

Цієї позиції притримується і Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.01.2024 у справі №911/2269/22, зазначивши, що в питаннях підстав для зменшення розміру неустойки правовідносини у кожному спорі про її стягнення є відмінними, оскільки кожного разу суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить з конкретних обставин, якими обумовлене зменшення штрафних санкцій, які водночас мають узгоджуватися з положеннями частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України, а також досліджуватися та оцінюватися судом в порядку статей 86, 210, 237 Господарського процесуального кодексу України.

Такий підхід є усталеним в судовій практиці. Індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки (що підлягає стягненню за порушення зобов`язання), а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, зумовлюють висновок про відсутність універсального максимального і мінімального розміру неустойки, на який її може бути зменшено, що водночас вимагає, щоб цей розмір відповідав принципам верховенства права.

У пункті 7.42 постанови від 19.01.2024 у справі №911/2269/22 об`єднана палата Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду виснувала, що чинники, якими обґрунтовані конкретні умови про неустойку: обставини (їх сукупність), що є підставою для застосування неустойки за порушення зобов`язань, її розмір; і обставини (їх сукупність), що є підставою для зменшення судом неустойки, у кожних конкретних правовідносинах (справах) мають індивідуальний характер. Розмір неустойки, до якого суд її зменшує (на 90%, 70% чи 50% тощо), у кожних конкретно взятих правовідносинах (справах) також має індивідуально-оціночний характер, оскільки цей розмір (частина або процент, на які зменшується неустойка), який обумовлюється встановленими та оціненими судом обставинами у конкретних правовідносинах, визначається судом у межах дискреційних повноважень, наданих суду відповідно до положень частин першої, другої статей 233 Господарського кодексу України та частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України, тобто у межах судового розсуду.

Оцінюючи наявні матеріали справи, доводи відповідача, беручи до уваги інтереси позивача, суд дійшов висновку про наявність виняткових обставин, що дають підстави для зменшення розміру пені, а саме:

- Комунальне підприємство засноване Бердичівською міською радою Житомирської області, основним видом економічної діяльності (КВЕД 35.30) є постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря;

- Комунальне підприємство є об`єктом критичної інфраструктури;

- Комунальне підприємство є підприємством, яке надає послуги у м. Бердичеві Житомирської області різним категоріям споживачів - населення, бюджетні установи, підприємства;

- Комунальне підприємство в ході судового розгляду справи в повному обсязі погасило суму основного боргу в розмірі 1895958,19 грн.;

- Товариство не надало доказів, які б свідчили про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання останньому збитків в результаті дій саме Комунального підприємства.

Разом з тим, суд враховує, що з 2024 року на розгляді у Господарському суді Житомирської області перебувала значна кількість позовів між сторонами про стягнення заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу, за наслідками яких було стягнуто на користь товариства, окрім сум основного боргу, пеню, 3% річних та інфляційні втрати. При цьому, суд, користуючись своїми дискреційними повноваженнями, з урахуванням приписів ст.ст. 86, 210 ГПК України, на власний розсуд зменшував заявлену до стягнення пеню.

Враховуючи наведене, суд керуючись принципами справедливості, розумності та співмірності відповідальності порушенню зобов`язання, дійшов висновку, що заявлений до стягнення розмір пені є надмірним, а присудження кредитору 3% річних та інфляційних втрат дозволяє суду зменшити розмір пені з обґрунтованої суми 66020,90 грн. на 50%.

В свою чергу, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення (постанова ВП ВС від 08.11.2019 №127/15672/16-ц).

Товариство нарахувало 3% річних на загальну суму 6389,12 грн. за період з 11.12.2025р. по 20.01.2026р.

Розрахунок 3% річних є арифметично правильним. Позовна вимога підлягає задоволенню.

Інфляційні втрати на суму 3791,92 грн. нараховані позивачем за грудень 2025 р.

Розрахунок інфляційних втрат є арифметично правильним. Позовна вимога підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статі 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи встановлені фактичні обставини справи, у зв`язку зі зменшенням розміру пені на 50%, позов підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати за результатами розгляду справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача, судовий збір розмірі 2662,40 грн. покладається на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Бердичівтеплоенерго" (13312, Житомирська обл., м. Бердичів, вул. Шевченка, буд. 23, )

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Житомирської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" (10002, м. Житомир, вул. Фещенка-Чопівського, буд. 35, ):

- 33010,45 грн. - пені;

- 6389,12 грн. - 3 % річних;

- 3791,92 грн. - інфляційних;

- 2662,40 грн. судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення рішення.

Повне рішення складено: 18.03.26

Суддя Сікорська Н.А.

1 - до справи