ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

24 лютого 2026 року Справа № 903/534/23

Господарський суд Волинської області у складі:

головуючого судді Гарбара Ігоря Олексійовича

секретар судового засідання Гандзілевська Яна Вікторівна

за участю представників сторін:

від ТОВ «Реалтрейд»: Хромчеко Олена Сергіївна

від ТОВ «Партнер Дістрібьюшн»: Ганчар Ірина Дмитрівна

від ТОВ «Авангард Дистрибуції»: Устинова Юлія Анатоліївна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку в режимі відеоконференції у приміщенні Господарського суду Волинської області заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Партнер Дістрібьюшн про визнання грошових вимог по справі №903/534/23 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Партнер Дістрібьюшн до Товариства з обмеженою відповідальністю Авіон + про банкрутство,

ВСТАНОВИВ:

26.05.2023 представник Товариства з обмеженою відповідальністю Партнер Дістрібьюшн сформувала в системі Електронний суд заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Авіон +.

Ухвалою суду від 23.06.2023 відкрито провадження у справі про банкрутство боржника Товариства з обмеженою відповідальністю Авіон +.

У відповідності до положень Кодексу України з процедур банкрутства 23.06.2023 за №70869 на офіційному веб-порталі судової влади України здійснено оприлюднення оголошення (повідомлення) про відкриття Господарським судом Волинської області провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Авіон+.

Постановою суду від 21.01.2025, зокрема, але не виключно, процедуру розпорядження майном у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіон +» та повноваження арбітражного керуючого Григор`єва Валерія Васильовича припинено. ТОВ «Авіон+» визнано банкрутом. Відкрито ліквідаційну процедуру ТОВ «Авіон +» строком на 12 місяців. Скасовано арешти та інші обмеження по розпорядженню, накладені на майно Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіон +». Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіон+» не допускається. Ліквідатором ТОВ «Авіон+» призначено арбітражного керуючого Григор`єва Валерія Васильовича.

У відповідності до положень Кодексу України з процедур банкрутства 21.01.2025 на офіційному веб-порталі судової влади України здійснено оприлюднення повідомлення про визнання боржника ТОВ «Авіон +» банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

26.01.2026 представниця Товариства з обмеженою відповідальністю Партнер Дістрібьюшн сформувала в системі «Електронний суд» заяву про визнання вимог кредитора, як витрат, пов`язаних з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді, в якій просить суд визнати та внести до першої черги реєстру вимог кредиторів грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Партнер Дістрібьюшн» (43010, м. Луцьк, вул. Савура Клима 21А, ) у справі №903/534/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіон +» ( 43010, м. Луцьк, вул. Рівненська, буд. 48, код за ), а саме: вимоги кредитора про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи про банкрутство №903/534/23 в господарському суді в розмірі 532 451 (п`ятсот тридцять дві тисячі чотириста п`ятдесят одна гривня) 31 коп. (т.163, а.с.112-167)

Додатково долучила квитанцію про сплату судового збору в розмірі 6656,00 грн (т.163, а.с.174-176).

Ухвалою суду від 28.01.2026 заяву ТОВ Партнер Дістрібьюшн про визнання грошових вимог до боржника прийнято до розгляду. Розгляд заяви ТОВ Партнер Дістрібьюшн про визнання грошових вимог до боржника в призначено в засіданні на 17.02.2026 о 10:30 год. Зобов`язано ліквідатора Григор`єва В.В. розглянути заяву ТОВ Партнер Дістрібьюшн про визнання грошових вимог та надати кредитору і суду до 06.02.2026 нормативно-документальне обґрунтування щодо визнання або відхилення кредиторських вимог (т.163, а.с.177).

30.01.2026 ліквідатор сформував в системі «Електронний суд» лист-повідомлення про розгляд заявлених вимог (т.162, а.с.187-189), в якому повідомив, що не заперечує проти визнання наведених в заяві від 26.01.2026 вимог ТОВ «Партнер Дістрібьюшн» до боржника ТОВ «Авіон+» в наступній черговості: 532 451,31 грн (судові витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи про банкрутство №903/534/23 в господарському суді) перша черга задоволення кредиторських вимог.

В судовому засіданні 17.02.2026 суд дослідив докази по заявах ТОВ «Рєалтрейд» від 13.03.2025 про перегляд ухвали Господарського суду Волинської області від 23.06.2023 за нововиявленими обставинами, ТОВ «Продторг-44» про перегляд ухвали Господарського суду Волинської області від 23.06.2023 за нововиявленими обставинами, ТОВ «Рєалтрейд» від 15.04.2025 про перегляд ухвали Господарського суду Волинської області від 23.06.2023 за нововиявленими обставинами та перейшов до розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Партнер Дістрібьюшн про визнання грошових вимог до боржника.

Разом з цим, під час проведення відеоконференції по справі №903/534/23 перервався зв`язок з сервером, виникла помилка у відео та звукозаписі, у зв`язку з чим була обмежена робота підсистеми "Електронний суд" та відеоконференцзв`язку.

Ухвалою суду від 17.02.2026 суд повідомив кредиторів, боржника, ліквідатора, що розгляд заяви ТОВ «Рєалтрейд» від 13.03.2025 про перегляд ухвали Господарського суду Волинської області від 23.06.2023 за нововиявленими обставинами, заяви ТОВ «Продторг-44» про перегляд ухвали Господарського суду Волинської області від 23.06.2023 за нововиявленими обставинами, заяви ТОВ «Рєалтрейд» від 15.04.2025 про перегляд ухвали Господарського суду Волинської області від 23.06.2023 за нововиявленими обставинами та заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Партнер Дістрібьюшн про визнання грошових вимог до боржника відбудеться 24.02.2026 об 11:00 год. в режимі відеоконференції за заявами ТОВ «Партнер Дістрібьюшн», ТОВ "Рєалтрейд", ТОВ "Авангард Дистрибуції", ПрАТ "Херсонський Хлібокомбінат", ТОВ «Нові продукти Україна».

20.02.2026 представниця Товариства з обмеженою відповідальністю Партнер Дістрібьюшн сформувала в системі «Електронний суд» додаткові пояснення (доповнення) до заяви ТОВ «Партнер Дістрібьюшн» від 26.01.2026 про визнання вимог кредитора, як витрат, пов`язаних з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді.

Представниця ТОВ «Партнер Дістрібьюшн» в судовому засіданні просила заяву задовольнити та визнати грошові вимоги.

Присутні в судовому засіданні представники кредиторів (ТОВ «Реалтрейд» та ТОВ «Авангард Дистрибуції») щодо заяви про визнання грошових вимог поклалися на розсуд суду.

Заслухавши в судовому засіданні представників сторін, дослідивши в судовому засіданні матеріали заяви, суд приходить до наявність підстав для визнання грошових вимог ТОВ Партнер Дістрібьюшн, з врахуванням наступного.

Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи про банкрутство, не відносяться до поточних вимог, відносяться до першої черги задоволення вимог кредиторів.

Статтею 64 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено черговість задоволення вимог кредиторів боржника. Так, пунктом 1 частини першої цієї статті встановлено, що кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цим Кодексом. При цьому, у першу чергу задовольняються, зокрема, витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді.

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Предметом судового розгляду є заява кредитора про визнання грошових вимог до боржника у справі про банкрутство.

За змістом статті 1 КУзПБ грошовим зобов`язанням є зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України; кредитором, серед іншого, є юридична, яка має вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника.

Порядок звернення кредиторів із вимогами до боржника у справі про банкрутство юридичних осіб та порядок розгляду судом відповідних заяв регламентовані, зокрема, статтями 45, 46, 47 КУзПБ.

На відміну від позовного провадження, розгляд та процесуальні дії учасників якого урегульовані положеннями ГПК України, правове регулювання процесуальних дій учасників провадження у справі про банкрутство має свої особливості.

Провадження у справі про банкрутство є самостійним видом судового провадження і характеризується особливим процесуальним порядком розгляду справ, складом учасників таких правовідносин, специфічністю цілей і завдань, тривалістю судового провадження тощо.

КУзПБ за своєю правовою природою є специфічним комплексним нормативно-правовим актом, який за ознакою предметної сфери регулювання об`єднує значну кількість норм різної галузевої належності, включаючи в собі як норми процесуального права (зокрема норми щодо порядку здійснення провадження у справах про банкрутство, вчинення процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень) так і норми матеріального права.

Така специфіка КУзПБ як нормативно-правового акта під час застосування закріплених в ньому норм зумовлює необхідність урахування особливостей регулювання розгляду тих чи інших питань, що виникають в межах такої справи.

Отже у процедурі банкрутства процесуальні норми ГПК України мають універсальний характер, адже розраховані як на позовне провадження, так і на процедуру банкрутства, та їх застосування у цій процедурі здійснюється з урахуванням особливостей правового регулювання розгляду конкретного питання, передбачених КУзПБ.

Тобто норми ГПК України є загальними по відношенню до норм КУзПБ, які визначають особливості провадження у справах про банкрутство, які є спеціальними й мають пріоритет у застосуванні при розгляді цих справ.

Верховний Суд неодноразово у своїй практиці під час вирішення питання співвідношення загальної та спеціальної норми звертав увагу на необхідності застосування спеціального закону перед загальним, зазначаючи, що при наявності розбіжностей загальних і спеціальних (виняткових) норм необхідно керуватися принципом lex specialis (лат. - спеціальний закон, спеціальна норма), відповідно до якого при розбіжності загального і спеціального закону діє спеціальний закон, а також принципом lex specialis derogat generali, суть якого зводиться до того, що спеціальний закон скасовує дію (для даної справи) загального закону; спеціальна норма має перевагу над загальною (див. з-поміж іншого постанову Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 09.11.2018 у справі № 263/15749/16-а, постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03.03.2021 у справі № 522/799/16-ц, постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 908/2637/20, від 27.12.2022 у справі № 910/21725/21).

Про необхідність застосування наведеного принципу зазначено також у рішенні Конституційного Суду України від 18.06.2020 у справі № 5-р (II)/2020, в якому зауважено, що принцип верховенства права (правовладдя) вимагає суддівської дії у ситуаціях, коли співіснують суперечливі норми одного ієрархічного рівня. У таких ситуаціях до судів різних видів юрисдикції висунуто вимогу застосовувати класичні для юридичної практики формули (принципи): "закон пізніший має перевагу над давнішим" (lex posterior derogat priori) - "закон спеціальний має перевагу над загальним" (lex specialis derogat generali) - "закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим" (lex posterior generalis non derogat priori speciali). Якщо суд не застосовує цих формул (принципів) за обставин, що вимагають від нього їх застосування, то принцип верховенства права (правовладдя) втрачає свою дієвість.

Крім того, про перевагу норм lex specialis над іншими загальними нормами зазначає у своїх рішеннях і Європейський суд з прав людини (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 25.03.1999 у справі "Ніколова проти Болгарії", від 24.06.2021 у справі "Шкіря проти України").

Отже під час розгляду справ про банкрутство щодо вирішення питань, які виникають у цій справі підлягають застосуванню положення КУзПБ, які є спеціальними стосовно норм ГПК України.

Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи про банкрутство, не відносяться до поточних вимог, відносяться до першої черги задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до додаткової постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.02.2024 року у справі № 910/14892/22, аналіз положень КУзПБ свідчить про відсутність в них як спеціальних нормативно-правових актах норм, які регулюють порядок розподілу судових витрат.

Тому з урахуванням наведеного, для вирішення питання про розподіл судових витрат у справі про банкрутство мають бути застосовані загальні норми ГПК України.

Системний аналіз статті 123 ГПК України, статті 64 КУзПБ свідчить, що витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді не є у розумінні статті 1 КУзПБ зобов`язанням боржника перед кредитором, а є витратами понесеними в процесі розгляду грошових вимог кредитора, які мають спеціальний порядок відшкодування, передбачений нормами ГПК України та не можуть бути стягнуті окремо від цього провадження.

Тому такі витрати не відносяться до поточних вимог у справі та відносяться згідно із пунктом 1 частини першої статті 64 КУзПБ до першої черги задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до частини першої статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Системний аналіз норм статті 123 Господарського процесуального кодексу України, статті 64 Кодексу України з процедур банкрутства свідчить, що витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді є витратами, понесеними в процесі розгляду грошових вимог кредитора, які мають спеціальний порядок відшкодування, передбачений нормами Господарського процесуального кодексу України, та не можуть бути стягнуті окремо від цього провадження. Тому такі витрати не відносяться до поточних вимог у справі та відносяться згідно із пунктом 1 частини першої статті 64 Кодексу України з процедур банкрутства до першої черги задоволення вимог кредиторів.

Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України, основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до статті 131 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Практична реалізація принципу відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 зазначеного Кодексу), відбувається в такі етапи:

1)попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (надання послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3 частини першої статті 244 Господарського процесуального кодексу України).

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частини перша, друга статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 цього Кодексу).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини п`ятої статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 22.11.2019 у справі №902/347/18, від 22.11.2019 у справі №910/906/18, від 06.12.2019 у справі №910/353/19, від 07.07.2021 №910/12876/19, від 01.06.2022 №910/1929/19, від 10.08.2022 №904/7485/21.

Згідно ч. 1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Як слідує з матеріалів справи, а саме заяви про відкриття провадження про банкрутство, кредитор вказував, що у зв`язку із розглядом справи Кредитор очікує додатково понести судові витрати на правничу допомогу адвоката в орієнтовному розмірі 150 000,00 грн. В разі понесення інших судових витрат про це буде заявлено додатково із наданням відповідних доказів.

18 травня 2023 між АО «Адвокатська компанія «Файнгольд та Волинець» та ТОВ «Партнер Дістрібьюшн» укладено Договір про надання правової допомоги № П-А/18 05/23 та додаткову угоду № 1 до нього, в яких сторони погодили обсяг, порядок та вартість надання послуг з професійної правничої допомоги (т.163, а.с.125-128).

Згідно п.2.7. договору, правова допомога надається Клієнту шляхом:

- усного або письмового консультування Клієнта;

- складання процесуальних документів, листів, скарг, заяв, проектів правочинів, проектів інших документів на запит Клієнта;

- захисту та представництва інтересів під час судового розгляду справ, під час здійснення досудового розслідування, участі у інших визначених Клієнтом або характером замовлення діях;

- збору та подання доказів;

- залучення фахівців, спеціалістів, експертів;

- в інший не заборонений чинним законодавством України та цим договором спосіб.

У відповідності до п.п.3.1-3.4 договору, клієнт зобов`язаний сплачувати Виконавцю гонорар у розмірі і в термін, передбачені розділом 4 цього Договору. Клієнт зобов`язаний надавати Виконавцю документи та інформацію, які можуть бути використані як докази для захисту інтересів Клієнта. Підписанням цього договору Клієнт підтверджує, що відповідальність за достовірність та повноту наданих документів і інформації несе Клієнт. Документи, які надаються Клієнтом для подання їх у якості доказів для суду повинні бути надані Виконавцю в оригіналах або у копіях, засвідчених підписом клієнта. Документи та інформація повинні бути надані Виконавцю у розумні строки, необхідні для визначення правової позиції захисту та подання їх до суду.

Клієнт забезпечує доставку всіх необхідних документів до робочого місця (офісу) Виконавця, при умові, що вільне пересування Клієнта не обмежене відповідно до вимог чинного законодавства. Оплату всіх фактичних витрат за договором (в т.ч. сплата державного мита, судового збору, інших судових витрат, нотаріальних послуг, транспортних видатків, обов`язкових податкових та інших платежів, поштових витрат тощо) здійснює безпосередньо Клієнт. Якщо за домовленістю сторін вищенаведені витрати поніс Виконавець Клієнт зобов`язаний відшкодувати будь-які збитки або витрати, понесені Виконавцем під час надання послуг Клієнту.

Відповідно до додаткової угоди №1 до Договору про надання правової допомоги № П-А/18-05/23 від 18 травня 2023 року, сторони узгодили наступне:

1. Відповідно до п.4.1 укладеного між сторонами Договору про надання правової допомоги № П-А/18-05/23 від 18 травня 2023 Сторони дійшли згоди, що Клієнт оплачує Виконавцю гонорар (винагороду) за правову допомогу у розмірі 100 (сто) доларів США за годину роботи адвоката та додатково оплачує «гонорар успіху» у розмірі 5% (п`яти відсотків) від суми грошових вимог, задоволених судом першої інстанції на користь Клієнта, а також у розмірі 5% (п`ять відсотків) від суми грошових вимог присуджених на користь Клієнта за результатом розгляду справи судом апеляційної інстанції.

2. Оплата проводиться на поточний рахунок Виконавця в гривні за курсом НБУ на момент оплати.

3. Обсяг та вид наданої правової допомоги фіксуються в Акті приймання-передачі наданих послуг, який підписується Сторонами.

4. Оплата гонорару проводиться протягом 10 (десяти) днів з моменту виставлення рахунка.

5. Дана додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання Сторонами та є невід`ємною частиною Договору про надання правової допомоги № П-А/18-05/23 від 18 травня 2023.

У відповідності до акта приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги № П-А/18-05/23 від 18 травня 2023 року, Виконавцем було надано послуги правової допомоги, а саме: правнича допомога, пов`язана з провадженням у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіон+» № 903/534/23:

-правовий аналіз документів Клієнтів та документів учасників справи;

- розробка стратегії юридичного супроводу Клієнта;

- представництво інтересів Клієнта в судових засіданнях у судах всіх інстанцій;

- підготовка всіх необхідних процесуальних документів для, реалізації стратегії юридичного супроводу Клієнта;

- отримання у відповідних органах всіх необхідних документів для реалізації стратегії юридичного супроводу Клієнта;

- подання всіх необхідних документів від імені Клієнта до правоохоронних органів, судових органів, до підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, органів державної влади та місцевого самоврядування України;

Загальна кількість затраченого часу на правничу допомогу Клієнту становить 127 год. 45хв. Загальна вартість наданих послуг Виконавця за правничу допомогу пов`язану з провадженням у справі №903/534/23 складає 532451,31 грн. Цей Акт є підставою для проведення розрахунку із Виконавцем. Підписанням Акту Сторони підтверджують, що послуги надані Виконавцем у повному обсязі та належним чином згідно умов Договору № П-А/18-05/23 від 18.05.2023 та Додаткової угоди №1 від 18.05.2023 до нього. Замовник, підписанням цього Акту підтверджує, що не має жодних фінансових або будь-яких інших немайнових претензій до Виконавця. Цей Акт є невід`ємною частиною Договору про надання правової допомоги №П-А/18-05/23 віл 18.05.2023 та Додаткової Угоди №1 від 18.05.2023 до нього.

Факт оплати послуг ТОВ «Партнер Дістрібьюшн» на користь Адвокатського об`єднання «Адвокатська компанія «Файнгольд та Волинець» підтверджується платіжним дорученням №172 від 28.01.2025 та випискою з особового рахунку Адвокатського об`єднання «Адвокатська компанія «Файнгольд та Волинець» (т.163, а.с.124, 129).

В справі про банкрутство Боржника за період з моменту подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство Боржника та до моменту оплати послуг з правничої допомоги ТОВ «Партнер Дістрібьюшн» на користь АО «АК Файнгольд та Волинець» згідно платіжного доручення №172 від 28.01.2025 (після відкриття щодо Боржника ліквідаційної процедури), адвокатами АО «АК Файнгольд та Волинець» підготовлені десятки процесуальних документів, зокрема:

-заява про відкриття провадження у справі про банкрутство Боржника від 26.05.2023 7 год.

-заява на виконання ухвали суду від 30.05.2023 -1 год.

-заява про збільшення розміру кредиторських вимог від 19.06.2023 6 год.

-заява про визнання грошових вимог у розмірі 5678525,21 грн до Боржника від 21.07.2023 4 год.

-відзив від 02.08.2023 на апеляційні скарги ТОВ "Глобал Дистриб`юшин Компані" та ТОВ "Глобал Спірітс Європа", на ухвалу Господарського суду Волинської області про відкриття провадження у справі у справі №903/534/23 від 23.06.2023 4 год.

- відзив від 02.08.2023 на апеляційну скаргу ТОВ "Рєалтрейд" на ухвалу Господарського суду Волинської області про відкриття провадження у справі у справі №903/534/23 від 23.06.2023 4 год.

- відзив від 10.10.2023 на касаційну скаргу ТОВ "Рєалтрейд" на ухвалу Господарського суду Волинської області від 23.06.2023 та постанову Північно західного апеляційного господарського суду від 13.08.2023 4 год.

-заперечення від 04.03.2024 щодо визнання вимог АТ «Креді Агріколь Банк» - 3 год.

-заперечення від 22.03.2024 щодо визнання вимог ТОВ «ЮК Дистрибьюшн» - 1 год.

-клопотання про приєднання додаткових доказів до матеріалів справи від 20.05.2024 (на виконання ухвали Господарського суду Волинської області від 30.04.2024) з поясненнями -3 год.

-апеляційна скарга від 31.05.2024 на ухвалу Господарського суду Волинської області від 21.05.2024 у справі №903/534/23 4 год.

-відзив від 06.08.2024 на апеляційну скаргу ТОВ "Продторг-44" на ухвалу Господарського суду Волинської області від 21.05.2024 у справі №903/534/23 3 год.

-відзиви від 06.08.2024 на апеляційні скарги АТ "Креді Агріколь Банк" на ухвалу Господарського суду Волинської області від 21.05.2024 у справі №903/534/23 3 год.

- касаційна скарга на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 03 вересня 2024 в частині задоволення апеляційних скарг АТ «Креді Агріколь Банк» на ухвалу попереднього судового засідання Господарського суду Волинської області від 21.05.2024 5 год.

- пояснення від 30.10.2024 щодо відзиву на АТ "Креді Агріколь Банк" касаційну скаргу ТОВ "Партнер Дістрібьюшн" на ухвалу Господарського суду Волинської області від 21.05.2024 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.09.2024 3 год.

- відзив від 11.11.2024 на касаційну скаргу ТОВ "Продторг-44" на ухвалу Господарського суду Волинської області від 21.05.2024 та постанову Північно західного апеляційного господарського суду від 03.09.2024 3 год.

- клопотання про визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури від 13.01.2025 2 год.

- клопотання про проведення судових засідань у режимі відеоконференцій та інші процесуальні документи на виконання ухвал Суду, наявні в матеріалах справи -7 год.

Загалом на процесуальні документи 67 год. 45 хв.

Щодо участі у судових засіданнях:

1. в суді першої інстанції:

- 23.06.2023 8 год. (відрядження)

- 05.03.2024 8 год. (відрядження)

- 12.03.2024 - 8 год. (відрядження)

- 19.03.2024 - 2 год.

- 26.03.2024 - 2 год.

- 09.04.2024 - 2 год.

- 21.05.2024. - 1 год.

Загалом в судових засіданнях в суді першої інстанції 31 год.

2. в суді апеляційної інстанції:

- 08.08.2023 2 год.

- 03.09.2024 - 8 год. (відрядження).

Загалом в судових засіданнях в суді апеляційної інстанції 10 год.

3. в суді касаційної інстанції:

- 28.11.2023 1 год.

- 19.12.2023 1 год.

- 12.11.2024 1 год.

Загалом в судових засіданнях в суді касаційної інстанції 3 год.

Щодо участі в засіданнях зборів кредиторів та комітету кредиторів Боржника:

-21.06.2024 - 8 год. (відрядження)

- 27.12.2024 - 8 год. (відрядження)

Загалом 16 год.

Таким чином: 67 год. 45 хв.+ 31 год.+ 10 год.+ 3 год. + 16 год. = 127 год. 45хв.

Вказує, що процедури оскарження ухвали Господарського суду Волинської області про відкриття провадження у справі у справі №903/534/23 від 23.06.2023 та ухвали попереднього засідання Господарського суду Волинської області від 21.05.2024 у справі №903/534/23 були досить тривалими і пройшли всі інстанції. Процесуальні документи, підготовлені за цей період - об`ємні та складні, вимагали значних часових затрат на підготовку, аналізу та дослідження сотень сторінок первинної бухгалтерської документації, аналізу актуальної судової практики в справах про банкрутство на предмет застосування норм матеріального права, що доводиться матеріалами справи.

Разом з цим, судом враховано, що оплата за послуги правової допомоги в розмірі 532451,31 грн здійснена 28.01.2025 року, що підтверджується випискою з банку (163, а.с.124) та платіжною інструкцією № 2172 від 28.012.025 (т.163, а.с.129).

Судом враховано, що офіційний курс гривні до іноземної валюти (дол.США) станом на 28.01.2025 становив 1 дол. 41,9479.

Отже, з врахуванням викладеного, сума боргу станом на 28.01.2025 становить 534626,00 грн.

Однак, суд не може вийти за межі заявлених позовних вимог.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено, що за ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", п.п. 79 і 112).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Тобто, нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п. п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20).

Виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), а також критерію розумності їх розміру, суд вважає, що заявлений розмір витрат на правову допомогу в розмірі 532451,31 грн є співмірним зі складністю справи і обсягом виконаних робіт в процедурі розпорядженням майном.

Враховуючи вищевикладене, визнання заявлених вимог, відсутність заяв про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, обсяг наданих послуг, кількості складених документів, складності справи, а також представництва інтересів кредитора та участь у засіданнях зборів кредиторів, суд дійшов висновку, що заявлені ТОВ "Партнер Дістрібьюшн" витрати на професійну правничу допомогу в сумі 532451,31 грн. підставні та підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів до 1 черги задоволення.

Подібна правова позиція викладена в постанові Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.10.2023 у справі №903/493/22.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (постанова Конституційного суду України №3-рп/2003 від 30.01.2003 року).

Керуючись ст.ст 1, 2, 47-49 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Партнер Дістрібьюшн до боржника задовольнити.

2. Визнати у встановленому порядку доведені грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Партнер Дістрібьюшн (вул.Савури Клима, 21А, м.Луцьк,43005, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіон+» (вулиця Рівненська,48, місто Луцьк, 43010, ) в розмірі 532451,31 грн (п`ятсот тридцять дві тисячі чотириста п`ятдесят одна гривня 31 коп.) з включенням їх до першої черги, як судові витрати, зокрема на професійну правничу допомогу, а також 6656,00 грн. судовий збір - вимоги першої черги.

3. Зобов`язати ліквідатора Григор`єва Валерія Васильовича внести до реєстру вимог кредиторів відомості про кредитора.

Ухвала господарського суду набирає законної негайно з моменту її прийняття відповідно до ч.4 ст. 9 КУзПБ.

Ухвала суду може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст.9 КУзПБ, ст. ст. 255, 256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повна ухвала суду підписана 24.02.2026.

Суддя І. О. Гарбар