ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2026 р. Справа№ 910/14598/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Сковородіної О.М.

Кравчука Г.А.

за участю секретаря судового засідання Сабалдаш О.В.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 18.02.2026

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.11.2025 (повний текст ухвали складено 07.11.2025)

у справі №910/14598/17 (суддя Джарти В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Діскавері - Завод бурового обладнання"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Діскавері - Бурове обладнання (Україна)"

3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Консорис Партнери"

про стягнення 3 397 091,17 доларів США та 75 389 577,42 грн,

В С Т А Н О В И В :

02.10.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Плюс» звернулось до Господарського суду міста Києва з заявою про визнання наказів такими, що підлягають виконанню у справі №910/14598/17.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.11.2025 відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Плюс» про визнання наказів такими, що підлягають виконанню у справі № 910/14598/17.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Плюс» звернулося 17.11.2025 до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, сформованою в системі «Електронний суд» 17.11.2025, у якій просить суд скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.11.2025 у справі №910/14598/17 та справу повернути до Господарського суду міста Києва для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказав, що місцевий господарський суд, не повно та не об`єктивно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав правової оцінки наявним у матеріалах справи доказам, а тому, на думку скаржника, ухвала суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню.

Як вважає скаржник, оскаржувана ухвала всупереч положенням ст. 236 ГПК України та усталеній практиці не містить ані опису, ані оцінки доводів, ані обґрунтувань щодо викладеного заявником у заяві.

Скаржник зазначає, що обов`язковим для правильного вирішення спірних правовідносин та ухвалення законного та об`єктивного рішення є проведення дослідження викладеного в поданій Заяві на підставі та у сукупності з наявними у справі доказами, доводами і запереченнями, врахуванням прийнятих нових рішень судами, Верховним Судом, здійснення обґрунтованої оцінки і встановлення наступному:

1) наслідків, які виникають для Заявника «ТОВ «ФК «Фактор Плюс» у зв`язку з втратою ТОВ «Юридична фірма «Алексєєв, Боярчуков та партнери» прав на заміну стягувача у виконавчому провадженні правонаступником у справі №910/14598/17;

2) встановленої судами чинності кредитному договору № 196/12-KL від 28.08.2012, стягнення заборгованості за яким було предметом спору в межах справи №910/14598/17.

3) встановлення факту припинення існування чи дійсності наказів виданих на виконання рішенням Господарського суду міста Києва від 01.08.2019 у справі №910/14598/17 визнаних такими, що не підлягають виконанню (Ухвала про визнання наказів такими що не підлягають виконанню від 21.08.2024 Справа № 910/14598/17) у зв`язку з встановленням судом факту припинення зобов`язання за кредитним договором №196/12-KL від 28.08.2012;

4) наявність/відсутність підстав для повторної видачі наказів «ТОВ «ФК «Фактор Плюс» на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2019 y зв`язку з набуттям законної сили рішення Верховного Суду від 03.06.2025

Без встановлення зазначеного вище, на думку скаржника, ухвала Господарського суду міста Києва від 05.11.2025 у справі № 910/14598/17 не може вважатись такою, що відповідає положенням ст.236 ГПК України, а ухвалене рішення законним та обґрунтованим.

В обґрунтування своїх доводів, скаржник також посилається на судові рішення у справі №910/17006/23, де вказано, що на момент укладення оспорюваного договору про відступлення прав вимоги від 25.10.2023, ПАТ "Златобанк" не володів предметом договору - правом вимоги за Кредитним договором № 196/12-KL від 28.08.2012, а тому місцевий суд дійшов правомірного висновку, що відповідне право не перейшло до ТОВ "Фінансова компанія "Депт Фінанс".

Оскільки відповідне право не перейшло від ПАТ «Златобанк» до ТОВ «Фінансова компанія «Депт Фінанс», то відповідно не могло переходити в подальшому до ТОВ «Юридична фірма «Алєксєєв, Боярчуков та партнери» та до ТОВ «Діскавері бурове обладнання (Україна)» за договорами відступлення права вимоги. Отже, кредитний договір не може вважатись припиненим, а рішення у цій справі від 01.08.2019 має бути виконане. Проте, внаслідок визнання наказів такими, що не підлягає виконанню скаржник не може отримати ні наказ на виконання рішення, ні його дублікат.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/14598/17 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Тищенко О.В. судді: Тарасенко К.В., Гончаров С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2025 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/14598/17. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.11.2025 у справі №910/14598/17.

04.12.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/14598/17.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.11.2025 у справі №910/14598/17. Розгляд справи №910/14598/17 призначено на 28.01.2026.

26.01.2026 до Північного апеляційного господарського суду надійшли письмові пояснення ТОВ «Діскавері Завод бурового обладнання», де товариство заперечило проти доводів скаржника та просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Товариство зазначило, що викладені скаржником доводи стосовно невиконання боржниками рішення суду та власне зобов`язання за кредитним договором фактично спрямовані на перегляд судом в межах даної заяви обставин, що вже були предметом розгляду в межах заяви про визнання наказів такими, що не підлягають виконанню за наслідками розгляду якої є судове рішення, що набрало законної сили.

Визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню за своєю суттю має наслідком втрату ним своєї сили, іншими словами такий виконавчий документ не може бути пред`явлений до виконання.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 26.01.2026 у справі №910/14598/17 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Кравчук Г.А., Сковородіна О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.01.2026 прийнято справу №910/14598/17 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.11.2025 колегією суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Кравчук Г.А., Сковородіна О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.01.2026 відкладено розгляд справи №910/14598/17 на 04.02.2026.

04.02.2026 на адресу Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Плюс» надійшло клопотання, сформоване в системі «Електронний суд» 03.02.2026, про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2026 відкладено розгляд справи №910/14598/17 на 18.02.2026.

В судове засідання з`явились представники позивача та відповідача-2. Представники відповідача-1 та відповідача-3 в судове засідання не з`явились, про причини неявки до суду не повідомили, проте про дату та час судового засідання у справі були повідомлені належним чином.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що з урахуванням ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, суд може розглянути справу за наявними в ній матеріалами, якщо представники сторін, що не з`явилися, про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, участь представників сторін та інших учасників справи у судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась.

Крім того, судова колегія зазначає, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін чи інших учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. А тому, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників відповідача-1 та відповідача-3.

Представник позивача надав свої пояснення та підтримав вимоги апеляційної скарги, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та повернути справу для продовження розгляду.

Представник відповідача-1 надав свої пояснення та заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 №2119-ІХ, зі змінами, внесеними Указом Президента України від 18.04.2022 №259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 №2212-ІХ, Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 №2263-ІХ, Указом Президента України від 12.08.2022 №573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 №2500-ІХ, Указом Президента України від 07.11.2022 №757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 №2738-ІХ, Указом Президента України від 06.02.2023 №58/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 №2915-IX, Указом Президента України від 01.05.2023 №254/2023, затвердженим Законом України від 02.05.2023 №3057-IX, Указом Президента України від 26.07.2023 №451/2023, затвердженим Законом України від 27.07.2023 №3275-IX, Указом Президента України від 06.11.2023 №734/2023, затвердженим Законом України від 08.11.2023 №3429-IX, Указом Президента України від 05.02.2024 №49/2024, затвердженим Законом України від 06.02.2024 №3564-ІХ, Указом Президента України від 06.05.2024 №271/2024 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 08.05.2024 №3684-IX, Указом Президента України від 23.07.2024 №469/2024 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України №3891-IX, Указом Президента України від 28.10.2024 №740/2024 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України №4024-IX, Указом Президента України від 14.01.2025 №26/2025 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України №4220-IX від 15.01.2025, Указом Президента України від 15.04.2025 №235/2025 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 16.04.2025 № 4356-IX, Указом Президента України від 14.07.2025 №478/2025 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 15.07.2025 №4524-IX, Указом Президента України від 20.10.2025 №793/2025 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 21.10.2025 №4643-IX, Указом Президента України від 12.01.2026 №40/2026 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 14.01.2026 №4757-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 03 лютого 2026 року строком на 90 діб, тобто до 04 травня 2026 року.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд справи у розумний строк, застосувавши ст. ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст.ст. 2, 11 ГПК України.

У відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно до ч.1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 28.08.2012 між Публічним акціонерним товариством "Златобанк" (кредитодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Діскавері-Бурове Об`єднання (Україна)" (далі - позичальник) укладено Кредитний договір №196/12-KL (далі - Кредитний договір №196/12-KL), за умовами якого кредитодавець надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується в повному обсязі повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші умови цього кредитного договору.

В забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором було укладено наступні договори:

- 28.08.2012 року між ПАТ "Златобанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Діскавері - Завод бурового обладнання" (далі - ТОВ "Діскавері - Завод бурового обладнання", Третя особа 2) було укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В., за реєстровим номером 2184;

- 30.08.2012 року між ПАТ "Златобанк" та ТОВ "Діскавері-Бурове Об`єднання (Україна)" було укладено договір застави корпоративних прав.

05.03.2014 року між Національним банком України (далі - НБУ) (заставодержатель) та ПАТ "Златобанк" (заставодавець) укладено Договір застави майнових прав №12/ ЗМ відповідно до умов якого в заставу НБУ передано, зокрема, майнові права за кредитним договором від 28.08.2012 №196/12-KL.

26.12.2014 між ПАТ "Златобанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Універсальні Інформаційні Технології" укладено договір банківського вкладу №82/1/1 (строком до 30-ти днів) на суму в розмірі 59 371 916,00 грн.

Для забезпечення виконання умов договору банківського вкладу № 82/1/1 (строком до 30-ти днів) від 26.12.2014 року між ПАТ "Златобанк", як заставодавцем, та ТОВ "УІТ", як заставодержателем, було також укладено договір застави майнових прав № 82/1/1-S, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Джуринською Л. В. за реєстровим номером 2315, яким передано в заставу ТОВ "УІТ" майнові права за кредитними договорами визначеними в останньому.

23.01.2015 між ПАТ «Златобанк» та ТОВ «Універсальні Інформаційні Технології» укладено договір про внесення змін і доповнень до договору застави майнових прав №82/l/l-S, яким п.п.1.1, 1.2, 1.3 договору застави викладено в новій редакції. Згідно з внесеними змінами передано в заставу за даним договором майнові права за кредитним договором №196/12-КL від 28.08.2012, укладеним між ПАТ "Златобанк" та ТОВ "Діскавері-бурове обладнання (Україна)".

ПАТ "Златобанк" свої зобов`язання щодо повернення суми вкладу (депозиту) за договором депозиту не виконав, сума вкладу не була повернута ТОВ "УІТ".

26.01.2015 між ТОВ "Універсальні Інформаційні Технології", як первісним кредитором, та ТОВ "ФК "Фактор Плюс", як новим кредитором, укладено договір відступлення прав вимоги № 26/01-15/1, яким первісний кредитор передав новому кредитору право вимоги за договором банківського вкладу №82/1/1 (строком до 30-ти днів) від 26.12.2014 року.

Пунктом 1.1.1. договору відступлення права вимоги № 26/01-15/1 від 26.01.2015 року його сторонами було погоджено, що у зв`язку з відступленням прав за депозитним договором на підставі цього договору здійснюється відступлення прав за договором забезпечення, яким забезпечується виконання боржником умов депозитного договору перед первісним кредитором, а саме за: договором застави майнових прав № 82/1/1-S від 26 грудня 2014 року, посвідченим Джуринською Л.В. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 26 грудня 2014 року за реєстровим номером 2315.

31.01.2015 року між ТОВ "УІТ", як первісним заставодержателем, та ТОВ "ФК "Фактор Плюс", як новим заставодержателем, було укладено договір відступлення права вимоги за договором застави майнових прав №82/1/1-S, відповідно до умов якого первісний заставодержатель відступив новому заставодержателю права вимоги за договором застави майнових прав №82/1/1-S від 26.12.2014 року. Вищезазначений договір відступлення права вимоги посвідчений 31.01.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Джуринською Л.В., за реєстровим номером 211.

Згідно з пунктом 1 договору первісний заставодержатель відступив новому заставодержателю права вимоги за договором застави майнових прав №82/l/l-S від 26.12.2014 року.

04.02.2015 між ПАТ "Златобанк" (первісний кредитор) та ТОВ "ФК "Фактор Плюс" (новий кредитор) укладено Договір відступлення права вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Джуринською Л.В., за реєстровим номером 236, відповідно до умов якого ПАТ "Златобанк" передало ТОВ "ФК "Фактор Плюс" з метою часткового виконання зобов`язань за договором банківського вкладу №82/1/1 (строком до 30 днів) від 26.12.2014, щодо повернення новому кредитору депозиту в сумі 59 371 916,00 грн, права вимоги за кредитним договором від 28.08.2012 та договорами, що укладені для забезпечення його виконання.

14.02.2015 у ПАТ "Златобанк" запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у зв`язку віднесенням ПАТ "Златобанк" до категорії неплатоспроможних на підставі постанови Правління Національного банку України № 105 від 13.02.2015 року.

11.08.2017 між ТОВ "ФК "Фактор Плюс" та ТОВ "Діскавері - Завод бурового обладнання" укладений Договір поруки №1108/17-1, згідно з умовами якого ТОВ "Діскавері - Завод бурового обладнання" поручилось за повне та своєчасне виконання ТОВ "Діскавері-бурове обладнання (Україна)" Кредитного договору № 196/12-KL від 28.08.2012 року.

Поряд із цим, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс" звернулося до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Діскавері - Завод бурового обладнання", Товариства з обмеженою відповідальністю "Діскавері-Бурове обладнання (Україна)" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Консорис Партнери" про стягнення 3 397 091,17 доларів США та 75 389 577,42 грн, з яких 2 400 000 доларів США - заборгованість за кредитом, 997 091,17 доларів США - заборгованість за відсотками, 75 384 577,41 грн - заборгованість по пені, 5 000,00 грн - штрафу.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.08.2019 у справі №910/14598/17 позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Діскавері - Бурове обладнання (Україна)" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Діскавері - Завод бурового обладнання" на користь ТОВ "ФК "Фактор Плюс" заборгованість за кредитом у розмірі 2 400 000,00 дол. США, 95 000,00 дол. США заборгованості за процентами, 16 055 388,09 грн пені та штраф у розмірі 5 000,00 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Діскавері - Завод бурового обладнання" на користь ТОВ "ФК "Фактор Плюс" 59 160,00 грн судового збору. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Діскавері - Бурове обладнання (Україна)" на користь ТОВ "ФК "Фактор Плюс" 59 160,00 грн судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2019 повернуто без розгляду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Діскавері-Бурове обладнання (Україна)" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2019 у справі № 910/14598/17.

На виконання рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2019 у справі №910/14598/17 видано відповідні накази від 06.11.2019 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.2024, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.03.2024 у справі №910/14598/17, у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Златобанк" про заміну стягувача у виконавчому провадженні правонаступником відмовлено. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Алексєєв, Боярчуков та партнери" про заміну стягувача у виконавчому провадженні правонаступником у справі №910/14598/17 задоволено. Замінено у справі № 910/14598/17 стягувача - ТОВ "ФК "Фактор Плюс" на ТОВ "Юридична фірма "Алексєєв, Боярчуков та партнери" на стадії виконання судового рішення від 01.08.2019 року.

Постановою Верховного Суду від 03.06.2024 у справі №910/14598/17 ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.01.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.03.2024 у справі №910/14598/17 в оскаржуваній частині скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Алексєєв, Боярчуков та партнери" про заміну стягувача у виконавчому провадженні правонаступником у справі №910/14598/17 відмовлено. В іншій частині ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.01.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.03.2024 у справі №910/14598/17 залишено без змін.

Одночасно, Публічне акціонерне товариство "Златобанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Златобанк" Славкіної М.А. зверталося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс" про визнання недійсним договору, застосування наслідків недійсності правочину та скасування записів. У свою чергу, Національний банк України, як третя особа з самостійними вимогами на предмет спору, звернулася із позовною заявою до ТОВ "ФК "Фактор Плюс" та ПАТ "Златобанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Златобанк" Славкіної М.А. про визнання недійсним з моменту укладення договору відступлення права вимоги від 04.02.2015 року.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.12.2017 у справі №910/17763/17, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.09.2021, відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ "Златобанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Златобанк" Славкіної М.А. до ТОВ "ФК "Фактор Плюс" про визнання недійсним договору. Позовні вимоги третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Національного банку України, до ПАТ "Златобанк" та ТОВ "ФК "Фактор Плюс" про визнання недійсним договору відступлення права вимоги задоволено повністю. Визнано недійсним з моменту укладення договір відступлення права вимоги від 04.02.2015, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Джуринською Л.В., за реєстровим номером 236, що укладений між ПАТ "ЗЛАТОБАНК" та ТОВ "Фінансова компанія "Фактор Плюс".

Ухвалою Верховного Суду від 09.12.2021 у справі №910/17763/17 касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ "ФК "Фактор Плюс" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2017 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.09.2021 у справі № 910/17763/17 закрито.

Також, про визнання недійсним з моменту укладення договору відступлення права вимоги від 04.02.2015, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Джуринською Л.В., за реєстровим номером 236, зверталося до Господарського суду міста Києва Товариство з обмеженою відповідальністю "Діскавері-бурове обладнання (Україна) з позовом до Публічного акціонерного товариства "Златобанк" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс".

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.11.2017 у справі №910/14716/17 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Діскавері-бурове обладнання (Україна)" м. Києва задоволено частково. Визнано нікчемним (недійсним) договір відступлення права вимоги від 04.02.2015 між Публічним акціонерним товариством "Златобанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс". Здійснено розподіл судових витрат. У позові в іншій частині відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.03.2018 у справі №910/14716/17 рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2017 скасовано повністю. Прийнято в справі № 910/14716/17 нове рішення суду, яким відмовлено в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Діскавері-бурове обладнання (Україна). Здійснено розподіл судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 29.05.2018 постанову Київського апеляційного господарського суду від 06.03.2018 у справі № 910/14716/17 залишено без змін.

Як зазначено в постанові Київського апеляційного господарського суду від 06.03.2018 у справі № 910/14716/17, уклавши договір відступлення прав вимоги від 04.02.2015 ТОВ "Фактор Плюс" здійснено звернення стягнення на заставлені майнові права за кредитним договором № 196/12-KL від 28.08.2012, який укладений між ПАТ "Златобанк" та ТОВ "Діскавері-бурове обладнання (Україна)" та договорами, що укладені для забезпечення його виконання в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України "Про заставу".

Згідно із статтею 23 Закону України "Про заставу" при заставі майнових прав реалізація предмета застави провадиться шляхом уступки заставодавцем заставодержателю вимоги, що випливає із заставленого права.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.03.2017 у справі №910/4678/16, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 11.07.2017, частково задоволено апеляційну скаргу ТОВ "ФК "ФАКТОР ПЛЮС" та скасовано рішення Господарського суду міста Києва від 07.06.2016 у частині задоволення всіх позовних вимог, що стосуються договору відступлення прав вимоги від 04.02.2015, що укладений між ПАТ "Златобанк" та ТОВ "ФК "ФАКТОР ПЛЮС".

У даній постанові апеляційної інстанції зазначено, що підстави для визнання недійсним Договору відступлення прав вимоги від 04.02.2017 із підстав відсутності письмової згоди НБУ щодо його укладення відсутні. Крім того, ТОВ "ФК "Фактор Плюс" є добросовісним набувачем прав вимог за Кредитним договором № 196/12-KL від 28.08.2012 та договорами, що укладені для забезпечення його виконання.

Вищий господарський суд України від 11.07.2017 у справі № 910/4678/16 підтвердив, що суд апеляційної інстанцій дійшов вірного висновку, що ТОВ "Фінансова компанія «Фактор Плюс» не могло знати, що ПАТ «Златобанк» не мало права відступати право вимоги за кредитним договором №196/12-КL від 28.08.2012 року.

Отже, добросовісність набуття прав вимоги за Кредитним договором №196/12-KL від 28.08.2012 та договорами, що укладені для забезпечення його виконання та відсутність підстав для визнання недійсним Договору відступлення прав вимоги від 04.02.2015 з підстав відсутності письмової згоди НБУ на його укладення досліджувались та встановлені в справі №910/4678/16, що в якості преюдиції застосовано судом у межах справи №910/14716/17.

Також, при розгляді справи № 910/14716/17 ураховано преюдиціальні обставини, встановлені в постанові Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.08.2015 у справі № 826/7339/15, яке залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.10.2015, визнано протиправним та скасовано рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в АТ "ЗЛАТОБАНК", викладеного у листі від 30.03.2015 № 928, про нікчемність договору відступлення права вимоги від 04.02.2015, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Златобанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФК "Фактор Плюс", що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Джуринською Л.В. 04.02.2015 за №236; визнано протиправним та скасовано рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в АТ "ЗЛАТОБАНК", викладеного у листі від 30.03.2015 № 929, про нікчемність договору застави майнових прав від 26.12.2014 № 82/1/1-S, укладеного між Публічним акціонерним товариством "ЗЛАТОБАНК" та Товариством з обмеженою відповідальністю "УІТ" - первісний кредитор (Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК "Фактор Плюс" - новий кредитор), що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Джуринською Л.В. 26.12.2015 за № 2315 та договору про внесення змін і доповнень до нього від 23.01.2015, укладеного між тими ж сторонами, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Джуринською Л.В. 23.01.2015 за № 81.

Отже, у межах справи № 910/14716/17 при дослідженні наявності правових підстав для визнання нікчемним (недійсним) договору відступлення права вимоги від 04.02.2015 установлено, що ТОВ "ФК "ФАКТОР ПЛЮС" є добросовісним набувачем прав вимоги за Кредитним договором № 196/12-KL від 28.08.2012 та за договорами, що укладені в забезпечення, обставини чого також встановлені під час вирішення справи № 910/4678/16.

Проте, в подальшому, ПАТ "Златобанк" в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, виставлено на продаж право вимоги до ТОВ "Діскавері - Бурове обладнання (Україна)" за Кредитним договором № 196/12-KL від 28.08.2012, за посиланням (https://prozorro.sale/auction/GFD001-UA-824/), реалізація якого проходила у формі електронних торгів, які проводились на сайті ДП "Прозорро". Дата проведення торгів визначена 29.09.2023 року.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Депт Фінанс" за результатами електронного аукціону 29.09.2023 стало переможцем Лоту: Право вимоги до ТОВ "Діскавері - Бурове обладнання (Україна)" за Кредитним договором № 196/12-KL від 28.08.2012.

25.10.2023 між ПАТ "Златобанк" та ТОВ "Фінансова компанія "Депт Фінанс" укладено договір про відступлення права вимоги за Кредитним договором від 28.08.2012 № 196/12-KL.

Надалі, 26.10.2023 між ТОВ "Фінансова компанія "Депт Фінанс" та ТОВ "Юридична фірма "Алексєєв, Боярчуков та партнери" укладений договір № 26-10/23 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, яким ТОВ "Юридична фірма "Алексєєв, Боярчуков та партнери" набув права вимоги до ТОВ "Діскавері - Бурове обладнання (Україна)" за Кредитним договором № 196/12-KL від 28.08.2012 та договорами забезпечення, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них.

27.10.2023 ТОВ «Юридична фірма «Алєксєєв, Боярчуков та Партнери» повідомив ТОВ "Діскавері - Завод бурового обладнання" та ТОВ "Діскавері - Бурове обладнання (Україна)" про укладання договору № 26-10/23 від 26.10.2023 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за Кредитним договором № 196/12-KL від 28.08.2012 та договорами забезпечення, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них.

25.01.2024 між ТОВ «Юридична фірма «Алєксєєв, Боярчуков та Партнери» та ТОВ "Діскавері - Бурове обладнання (Україна)" укладено договір відступлення (купівлі-продажу) права вимоги (надалі - договір), за яким ТОВ "Діскавері - Бурове обладнання (Україна)" набуло право вимоги за кредитним договором №196/12-KL від 28.08.2012 та договорами забезпечення, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них.

В подальшому, ухвалою Господарського суду міста Києва у справі №910/14598/17 від 21.08.2024 заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Діскавері - Завод бурового обладнання" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Діскавері - Бурове обладнання (Україна)" про визнання наказів такими, що не підлягають виконанню у справі №910/14598/17 задоволені частково, а саме визнано наказ Господарського суду міста Києва від 06.11.2019 у справі № 910/14598/17 щодо солідарного стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Діскавері - Бурове обладнання (Україна)" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс" заборгованість за кредитом у розмірі 2 400 000,00 дол США, 95 000,00 дол США заборгованість за процентами, 16 055 388,09 грн пені та штраф у розмірі 5 000,00 грн та наказ Господарського суду міста Києва від 06.11.2019 у справі № 910/14598/17 щодо солідарного стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Діскавері - Завод бурового обладнання" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс" заборгованість за кредитом у розмірі 2 400 000,00 дол США, 95 000,00 дол США заборгованість за процентами, 16 055 388,09 грн пені та штраф у розмірі 5 000,00 грн такими, що не підлягають виконанню.

Приймаючи зазначену ухвалу суд виходив з того, що укладення договору відступлення права вимоги від 25.01.2024 між ТОВ «Юридична фірма «Алєксєєв, Боярчуков та партнери» та ТОВ «Діскавері Бурове обладнання - (УКРАЇНА)» призвело до заміни кредитора в зобов`язаннях, що виникли на підставі кредитного договору №196/12-KL від 28.08.2012, у той час як боржником за кредитним договором № 196/12-KL від 28.08.2012 є та ж сама особа - ТОВ «Діскавері бурове обладнання (УКРАЇНА)».

І відповідно мало місце поєднанням боржника і кредитора в одній особі, а тому суд дійшов висновку, що зобов`язання за кредитним договором №196/12-KL від 28.08.2012 є припиненими на підставі статті 606 Цивільного кодексу України.

Зазначені обставини припинення зобов`язання за кредитним договором № 196/12-KL від 28.08.2012, стягнення заборгованості за яким було предметом спору в межах справи № 910/14598/17, стали підставою визнання наказу Господарського суду міста Києва від 06.11.2019 у справі № 910/14598/17 щодо солідарного стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Діскавері - Бурове обладнання (Україна)" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс" заборгованість за кредитом у розмірі 2 400 000,00 дол США, 95 000,00 дол США заборгованість за процентами, 16 055 388,09 грн пені та штраф у розмірі 5 000,00 грн таким, що не підлягає виконанню.

Водночас, оскільки між ТОВ "ФК "ФАКТОР ПЛЮС" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Діскавері-завод бурового обладнання" 11.08.2017 був укладений договір поруки №1108/17-1 у забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №196/12-КL від 28.08.2012, який був підставою солідарного обов`язку ТОВ «Діскавері-завод бурового обладнання» за кредитним договором № 196/12-КL від 28.08.2012, а також беручи до уваги факт припинення зобов`язання за кредитним договором № 196/12-KL від 28.08.2012 на підставі статті 606 ЦК України, суд дійшов висновку, що зобов`язання ТОВ «Діскавері-завод бурового обладнання», як поручителя, є припиненими.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що наказ Господарського суду міста Києва від 06.11.2019 у справі № 910/14598/17 щодо солідарного стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Діскавері - Завод бурового обладнання на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс" заборгованість за кредитом у розмірі 2 400 000,00 дол США, 95 000,00 дол США заборгованість за процентами, 16 055 388,09 грн пені та штраф у розмірі 5 000,00 грн підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Зазначена ухвала Господарського суду міста Києва від 21.08.2024 про визнання наказів такими, що не підлягають виконанню у справі № 910/14598/17 постановою Північного апеляційного господарського суду від 08.01.2025 залишена без змін.

Разом з тим, 02.10.2025 через систему "Електронний суд" Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс" подало до Господарського суду міста Києва заяву про визнання наказів такими, що підлягають виконанню у справі №910/14598/17.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.11.2025 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс" про визнання наказів такими, що підлягають виконанню у справі №910/14598/17 відмовлено.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

У частині першій статті 129-1 Конституції України зазначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до частини першої статті 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Частиною першою статті 326 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з частиною першою статті 327 Господарського процесуального кодексу України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Статтею 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» унормовано, що примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Відповідно до статті 339 Господарського процесуального кодексу України судовий контроль за виконанням судових рішень у господарських справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції. Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому цим розділом.

Як зазначено вище, накази Господарського суду міста Києва від 06.11.2019 у справі № 910/14598/17 були визнанні такими, що не підлягають виконанню в порядку статті 328 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала Господарського суду міста Києва від 21.08.2024 про визнання наказів такими, що не підлягають виконанню у справі № 910/14598/17 набрала законної сили і є обов`язковою до виконання.

В свою чергу, процесуальний інститут визнання наказу таким, що не підлягає виконанню не передбачає механізму зворотної дії. Нормами Господарського процесуального кодексу України не передбачено такої процесуальної дії, як визнання наказу таким, що підлягає виконанню.

А тому Господарський суд міста Києва обґрунтовано відмовив в задоволенні заяви позивача про визнання наказів такими, що підлягають виконанню.

Щодо інших аргументів скаржника колегія суддів зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, зводяться до незгоди зі встановленими судом обставинами та до переоцінки доказів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, в задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.11.2025 у справі №910/14598/17 слід відмовити, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.11.2025 у справі №910/14598/17 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.11.2025 у справі №910/14598/17 залишити без змін.

3. Судові витрати (судовий збір) за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.

4. Матеріали справи №910/14598/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано: 04.03.2026 після виходу судді з відпустки.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді О.М. Сковородіна

Г.А. Кравчук