ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2026 р. Cправа № 902/1366/25

Господарський суд Вінницької області у складі судді Шамшуріної Марії Вікторівни, за участю секретаря судового засідання Багулової Є.О.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Вінницької міської ради, 21050, Вінницька обл., Вінницький р-н, місто Вінниця, вул. Соборна, будинок 59, ідентифікаційний код юридичної особи 25512617

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гірка над Бугом", 21050, Вінницька обл., місто Вінниця, вулиця Соборна, будинок 95, офіс 8, ідентифікаційний код юридичної особи 40990288

про стягнення 8 191 007,55 гривень

за участю представників:

від позивача Харчук В.М., у порядку самопредставництва

відповідача адвокат Огородник В.В., згідно ордеру

В С Т А Н О В И В:

До Господарського суду Вінницької області 03.10.2025 року надійшла позовна заява № б/н від 03.10.2025 (вх. № 1459/25 від 03.10.2025) Вінницької міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гірка над Бугом" про стягнення 5 888 847,07 гривень безпідставно збережених коштів.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.10.2025 справу розподілено судді Шамшуріній М.В.

Ухвалою від 08.10.2025 судом прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі 902/1366/25, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 30.10.2025 року о 12:00 год.

30.10.2025 року до суду від представника позивача надійшло клопотання від 30.10.2025 (вх.№ 01-34-11731/25 від 30.10.2025) про відкладення підготовчого засідання.

У судовому засіданні 30.10.2025 судом постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання у справі № 902/1366/25 на 11:30 год. 27.11.2025, яку занесено до протоколу судового засідання.

20.11.2025 до суду від позивача надійшла заява про зміну предмета позову № б/н від 20.11.2025 (вх. № 01-34/12565/25 від 20.11.2025) згідно якої позивач просить стягнути з відповідача 5 888 847,07 гривень безпідставно збережених коштів, 530 480,25 гривень 3% річних, 1 771 680,23 гривень інфляційних втрат.

У судовому засіданні 27.11.2025 судом постановлено ухвалу про прийняття заяви про зміну предмета позову № б/н від 20.11.2025 (вх. № 01-34/12565/25 від 20.11.2025) та здійснення подальшого розгляду справи з урахуванням заяви про зміну позовних вимог із вимогами про стягнення 5 888 847,07 гривень безпідставно збережених коштів, 530 480,25 гривень 3% річних, 1 771 680,23 гривень інфляційних втрат, яку занесено до протоколу судового засідання.

За наслідком судового засідання, судом постановлено ухвалу про оголошення перерви у підготовчому засіданні у справі № 902/1366/25 до 09:30 год. 11.12.2025, яку занесено до протоколу судового засідання.

У судовому засіданні 11.12.2025 року судом задоволено клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, встановлено відповідачу додатковий строк для подання відзиву на позов до 18.12.2025 року та постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання у справі № 902/1366/25 на 10:00 год. 26.12.2025, яку занесено до протоколу судового засідання.

18.12.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву № б/н від 18.12.2025 (вх. № 01-34/13636/25 від 18.12.2025).

18.12.2025 до суду від позивача надійшли додаткові пояснення № б/н від 18.12.2025 (вх. № 01-34/13641/25 від 18.12.2025).

24.12.2025 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив № б/н від 24.12.2025 (вх. № 01-34/13817/25 від 24.12.2025).

Ухвалою від 26.12.2025 року судом закрито підготовче провадження у справі № 902/1366/25 та призначено справу № 902/1366/25 до судового розгляду по суті у судовому засіданні 27.01.2026 року о 14:00 год.

У судовому засіданні 27.01.2026 року судом постановлено ухвалу про оголошення перерви до 09:30 год. 12.02.2026 року, яку занесено до протоколу судового засідання.

09.02.2026 до суду від позивача надійшли додаткові пояснення № б/н від 09.02.2026 (вх. № 01-34/1344/26 від 09.02.2026).

На визначену судом дату у судове засідання з`явився представник позивача та представник відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечив, просив врахувати розрахунок відповідача викладений у відзиві на позов.

За наслідком розгляду справи у судовому засіданні 12.02.2025 року суд оголосив про перехід до стадії ухвалення рішення та повідомив час проголошення вступної та резолютивної частин рішення в межах цього судового засідання.

На оголошення вступної та резолютивної частин рішення представники сторін не з`явилися, у зв`язку з чим вступна та резолютивна частина рішення долучена до матеріалів справи без її проголошення.

Суть спору:

Вінницька міська рада з урахуванням заяви про зміну предмета позову звернулась до Господарського суду Вінницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гірка над Бугом" про стягнення 8 191 007,55 гривень, з яких: 5 888 847,07 гривень безпідставно збережених коштів, 530 480,25 гривень 3% річних та 1 771 680,23 гривень інфляційних втрат.

На обгрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 19.04.2019 року ТОВ "Гірка над Бугом" надано дозвіл на виконання будівельних робіт (ІУ92) щодо будівництва: нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими громадськими приміщеннями між вул. Професора Шульги та вул. Юківка в м. Вінниці.

За твердженням позивача 20.07.2021 року відповідачем отримано сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів (ІУ 73) за об`єктами: нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими громадськими приміщеннями між вул. Професора Шульги та вул. Юківка в м. Вінниці.

Позивач зазначив, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Гірка над Бугом" всупереч вимогам чинного законодавства України не виконало обов`язку зі сплати пайової участі у розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури Вінницької міської територіальної громади, унаслідок чого бюджет Вінницької міської ради недоотримав значну суму коштів, які могли бути використані на реалізацію пріоритетних програм соціально-економічного розвитку, покрашення якості життя мешканців громади.

З урахуванням наведеного, з метою забезпечення надходжень до бюджету громади позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з ТОВ "Гірка над Бугом" безпідставно збережених грошових коштів в сумі 5 888 847,07 гривень, які мають бути сплачені як пайова участь у розвиток інфраструктури міста проте залишилися у розпорядженні відповідача без достатніх правових підстав, а також 530 480,25 гривень 3% річних та 1 771 680,23 гривень інфляційних втрат.

Відповідач у відзиві проти позову заперечив, зазначив, що при розрахунку несплаченої пайової участі позивач посилається на інформацію з сертифікату про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів № ІУ73, разом з тим відповідно до вказаного сертифікату загальна площа будівлі становить 24277,3 кв.м., загальна площа квартир (житлових приміщень) 16257,1 кв.м., площа вбудованих, вбудовано-прибудованих та прибудованих приміщень 2095,3 кв.м., площа приміщень загального користування 5773,2 кв.м. Натомість, позивач розраховує площу нежитлових приміщень для обрахунку пайової участі шляхом різниці між загальною площею будівлі та площею житлових приміщень.

За підрахунком відповідача, розмір пайової участі для житлових приміщень складає 3 941 696,47 гривень, розмір пайової участі для нежитлових приміщень - 562 721,31 гривень, а відтак, загальний розмір пайової участі складає 4 504 417,78 гривень.

Згідно перерахунку відповідача розмір інфляційних втрат становить 1 355 169,83 гривень та розмір трьох відсотків річних - 405 767,82 грн. Загальний розмір заборгованості складає 6 265 355,43 гривень.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що для розрахунку вартості пайової участі відповідача для нежитлових приміщень Вінницькою міською радою використано дані зазначеного сертифіката про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту. Для визначення площі нежитлових приміщень застосовано віднімання від загальної площі побудованого будинку площі квартир у будинку, таким чином площа нежитлових приміщень склала: загальна площа будинку 23170,41 м. кв. - площа квартир у будинку 16211,1 м. кв. = 6 959,31 м. кв. - площа нежитлових приміщень.

Позивач зауважив, що у розрахунку для нарахування розміру пайової участі, яка сплачується у відсотковому співвідношенні до кошторисної вартості об`єкта будівництва відповідач використовує лише площу вбудовано - прибудованих та прибудованих приміщень та не враховує площу приміщень загального користування, які теж є частиною будівлі та що такий розрахунок відповідача є хибним.

З посиланням на визначені розділом 3 ДБН В.2.2-15:2019 поняття позивач зазначив, що вбудовано-прибудовані та допоміжні приміщення входять до складу (є частиною) нежитлових приміщень в межах усієї площі житлового будинку, а тому на його переконання визначення площі саме нежитлових приміщень для розрахунку розміру пайової участі відповідача шляхом віднімання житлової площі будинку від усієї площі будівлі/житлового будинку відповідає нормативним документам, що регулюють порядок житлової забудови.

Відтак, за твердженням позивача розрахунок Вінницької міської ради є вірним та підлягає використанню судом при вирішенні спору про стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів в сумі позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено таке.

12 липня 2018 року Виконавчим комітетом Вінницької міської ради прийнято рішення № 1515 "Про надання ТОВ "Гірка над Бугом" вихідних даних - містобудівних умов та обмежень на проектування будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими громадськими приміщеннями між вул. Професора Шульги та вул. Юківка в м. Вінниці" (т. 1 а.с. 7).

За змістом пункту 1 вказаного рішення Виконавчим комітетом Вінницької міської ради вирішено надати товариству з обмеженою відповідальністю "Гірка над Бугом" вихідні дані - містобудівні умови та обмеження на проектування будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими громадськими приміщеннями між вул. Професора Шульги та вул. Юківка в м. Вінниці.

Згідно з пунктом 2 рішення № 1515 від 12.07.2018 Виконавчим комітетом Вінницької міської ради прийнято рішення про зобов`язання замовника: отримати вихідні дані на проектування відповідно до статті 29 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (пункт 2.1. рішення); розробити проектну документацію та затвердити її у встановленому законодавством порядку (пункт 2.2. рішення); до прийняття об`єкта до експлуатації укласти договір про сплату пайової участі у розвитку інфраструктури міста (пункт 2.3. рішення); до виконання підготовчих та будівельних робіт приступити після отримання документу, що надає право на виконання вищезазначених робіт в Департаменті архітектурно-будівельного контролю Вінницької міської ради відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 13.04.2011р. № 466 (зі змінами від 26 серпня 2015 р. № 747) з наступним прийняттям об`єкта до експлуатації в установленому законодавством порядку.

13 липня 2018 року Департаментом архітектури та містобудування Вінницької міської ради як спеціально уповноваженим органом містобудування та архітектури винесено наказ № 120 "Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудовано- прибудованими громадськими приміщеннями між вул. Професора Шульги та вул. Юківка в м. Вінниці (т. 1 а.с. 25-31).

Згідно з пунктами 1, 2 вказаного наказу Департаментом постановлено затвердити містобудівні умови і обмеження № 84 від 13.07.2018 р. для проектування об`єкта будівництва нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими громадськими приміщеннями між вул. Професора Шульги та вул. Юківка в м. Вінниці та внести в реєстр містобудівні умови і обмеження для проектування об`єкта будівництва нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудовано - прибудованими громадськими приміщення між вул. Професора Шульги та вул. Юківка в м. Вінниці.

27 грудня 2019 року Вінницькою міською радою на 48 сесії 7 скликання прийнято рішення № 2083 "Про затвердження Порядків: залучення, розрахунку величини і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури Вінницької міської ОТГ; залучення інвестицій в соціально-економічний розвиток Вінницької міської ОТГ при зміні цільового призначення земельних ділянок приватної власності; забудови територій Вінницької міської ОТГ та скасування рішення міської ради від 27.12.2011 р. № 557 (зі змінами та доповненнями) (т. 1 а.с. 8-24).

Відповідно до преамбули рішення Вінницької міської ради № 2083 від 27.12.2019 вказане рішення прийнято міською радою з метою створення умов для розбудови територій Вінницької міської об`єднаної територіальної громади на умовах поєднання публічних та приватних інтересів, залучення додаткових інвестиційних ресурсів відповідно до особливостей і потреб економічного та соціального розвитку громади, на виконання Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні".

Згідно з пунктом 1 рішення Вінницької міської ради № 2083 від 27.12.2019 міською радою вирішено затвердити Порядок залучення, розрахунку величини і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури Вінницької міської об`єднаної територіальної громади згідно з додатком 1.

Пунктами 1.3., 1.3.1. Порядку залучення, розрахунку величини і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури Вінницької міської об`єднаної територіальної громади (далі - Порядок) визначено, що замовники будівництва на земельній ділянці у Вінницькій міській об`єднаній територіальній громаді перераховують до бюджету Вінницької міської об`єднаної територіальної громади кошти для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (далі - пайова участь) у такому розмірі та порядку: для нежитлових будівель та споруд - 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта (пункт 3.3.1.1. Порядку); для житлових будинків - 2 відсотки вартості будівництва об`єкта, що розраховується відповідно до основних показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну житлову політику і політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування (пункт 3.3.1.1. Порядку).

За умовами пункту 2.8. Порядку об`єкт - будинок, будівля, споруда, їх частина, лінійний об`єкт інженерно-транспортної інфраструктури.

Відповідно до пункту 4.1. Порядку укладання договорів про пайову участь вчиняє виконавчий комітет Вінницької міської ради в особі заступника міського голови, який відповідно до розподілу повноважень координує питання пов`язані із залученням інвестицій.

Згідно з пунктом 4.3. Порядку замовник (уповноважена особа) протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкту звертається до центру надання адміністративних послуг "Прозорий офіс" за місцезнаходженням об`єкта щодо укладання договору за процедурою, що визначена відповідним стандартом надання адміністративної послуги.

Додатком 1 до Порядку є форма типового договору про пайову участь замовників будівництва у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури Вінницької міської ОТГ.

Як убачається із витягу з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва 19.04.2019 Товариству з обмеженою відповідальністю "Гірка над Бугом" надано дозвіл на будівельні роботи (реєстраційний номер документа ІУ92) (т. 1 а.с. 32-33).

За змістом вказаного витягу найменуванням згідно проекту будівництва є: нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими громадськими приміщеннями між вул. Професора Шульги та вул. Юківка в м. Вінниці; вид будівництва: нове будівництво; код будівлі за ДК018: 1122.1. Будинки багатоквартирні масової забудови; клас наслідків: ССЗ; поштова/будівельна адреса об`єкта: Вінницька обл., м. Вінниця, вулиця Професора, будинок 00; замовник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Гірка над Бугом"; Вінницька обл., м. Вінниця, вул. Соборна, 95; 40990288; техніко-економічні показники: загальна площа об`єкту - 23170,41, кількість поверхів - 9, кількість квартир - 328, загальна площа - 23170,41 кв.м., житлова площа - 16211,1 кв.м.; загальна площа вбудовано-прибудованих приміщень будинку, кв.м. - 6838,8; інші показники - площа літніх приміщень - 60.7 кв.м.

20 липня 2021 року Державною архітектурно-будівельною інспекцією України видано сертифікат № ІУ73 про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, яким засвідчено відповідність закінченого будівництвом об`єкта (черги, окремого пускового комплексу) проектній документації та підтверджено його готовність до експлуатації (т. 1 а.с. 39, 40, 122-129).

За змістом сертифікату № ІУ73 від 20.07.2021 найменування об`єкта згідно з проектом - нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими громадськими приміщеннями між вул. Професора Шульги та вул. Юківка в м. Вінниці, характер будівництва - нове будівництво, місце розташування об`єкта згідно з документом, що дає право на виконання будівельних робіт 21037, Вінницька обл., Вінницький район, Вінницька територіальна громада, м. Вінниця (станом на 01.01.2021), вул. Професора Шульги та вул. Юківка; замовник об`єкта Товариство з обмеженою відповідальністю "Гірка над Бугом" (40990288), Україна, Вінницька обл., Вінницький район, Вінницька територіальна громада, м. Вінниця (станом на 01.01.2021), вулиця Соборна, б. 85, офіс 8.

Згідно внесених до розділу «Пайова участь» сертифікату № ІУ73 від 20.07.2021 відомостей підставою для звільнення від сплати пайової участі визначено пункт 13 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» № 132-ІХ від 20.09.2019 року.

З огляду на несплату відповідачем пайового внеску позивач звернувся до ТОВ «Гірка над Бугом» із листом № 11/00/004/12398 від 21.02.2025 (т. 1 а.с. 41-44).

У листі № 11/00/004/12398 від 21.02.2025 Вінницькою міською радою повідомлено відповідача щодо визначеного розділом II «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» обов`язку сплати пайової участі; зауважено щодо надання відповідачу дозволу на виконання будівельних робіт, сертифікату про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів та повідомлено ТОВ «Гірка над Бугом» про необхідність звернутися до Вінницької міської ради із заявою про визначення розміру пайової участі.

Також, у листі № 11/00/004/12398 від 21.02.2025 позивачем зауважено, що у разі невиконання вимог чинного законодавства щодо сплати пайової участі замовниками, які розпочали будівництво об`єктів до 2020 року, профільними виконавчими органами Вінницької міської ради буде розпочато претензійно-позовну роботу.

Доказів звернення до міської ради із відповідною заявою про визначення пайової участі, сплати пайової участі матеріали справи не містять.

Вінницька міська рада зазначила, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Гірка над Бугом" не звернулося до позивача із заявою про визначення розміру пайової участі та не сплатило пайового внеску, чим порушило права та інтереси територіальної громади міста Вінниці, що стало підставою для звернення з позовом до суду про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гірка над Бугом" 5 888 847,07 гривень безпідставно збережених коштів, 530 480,25 гривень 3% річних та 1 771 680,23 гривень інфляційних втрат.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке.

Предметом позову в цій справі є матеріально - правові вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 5 888 847,07 гривень безпідставно збережених коштів пайової участі у розвиток інфраструктури населеного пункту, 530 480,25 гривень 3% річних та 1 771 680,23 гривень інфляційних втрат.

Згідно статті 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує, яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин.

Частиною 4 статті 236 ГПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам судом враховано таке.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності в Україні визначені Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" (далі - Закон № 3038-VI).

До 01.01.2020 відносини щодо участі замовника будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту врегульовувалися приписами статті 40 вказаного Закону.

Статтею 1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (у редакції чинній станом на час видачі дозволу на будівельні роботи) передбачено, що замовником будівництва визначається фізична або юридична особа, яка має намір забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.

Згідно частини 1 статті 4 цього Закону об`єктами будівництва є будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси та частини, лінійні об`єкти інженерно-транспортної інфраструктури.

Станом на момент виникнення спірних правовідносин була чинною стаття 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Згідно з частиною 1 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (у редакції чинній станом на час видачі дозволу на будівельні роботи) порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

За умовами частини 2 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з частиною 3 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

За змістом частини 4 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не залучаються замовники у разі будівництва:

1) об`єктів будь-якого призначення на замовлення державних органів або органів місцевого самоврядування за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів;

2) будівель навчальних закладів, закладів культури, фізичної культури і спорту, медичного і оздоровчого призначення;

3) будинків житлового фонду соціального призначення та доступного житла;

4) індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів, господарських споруд, розташованих на відповідних земельних ділянках;

5) об`єктів комплексної забудови територій, що здійснюється за результатами інвестиційних конкурсів або аукціонів;

6) об`єктів будівництва за умови спорудження на цій земельній ділянці об`єктів соціальної інфраструктури;

7) об`єктів, що споруджуються замість тих, що пошкоджені або зруйновані внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного або природного характеру;

8) об`єктів, передбачених Державною цільовою програмою підготовки та проведення в Україні фінальної частини чемпіонату Європи 2012 року з футболу, за рахунок коштів інвесторів;

9) об`єктів інженерної, транспортної інфраструктури, об`єктів енергетики, зв`язку та дорожнього господарства (крім об`єктів дорожнього сервісу);

10) об`єктів у межах індустріальних парків на замовлення ініціаторів створення індустріальних парків, керуючих компаній індустріальних парків, учасників індустріальних парків;

11) об`єктів, які згідно з державним класифікатором будівель та споруд належать до будівель сільськогосподарського призначення;

12) об`єктів, які згідно з державним класифікатором будівель та споруд належать до будівель і споруд підприємств харчової промисловості;

13) об`єктів, які згідно з державним класифікатором будівель та споруд належать до силосів для зерна та складських майданчиків (для зберігання сільськогосподарської продукції).

Відповідно до частини 5 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

У разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об`єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності.

Згідно абзацу 1 частини 8 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається протягом десяти робочих днів з дня реєстрації органом місцевого самоврядування звернення замовника про укладення договору про пайову участь та доданих до нього документів, щопідтверджують вартість будівництва об`єкта, з техніко-економічними показниками.

За змістом абзацу 1 частини 9 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію.

Отже, частина 4 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачала винятки, відповідно до яких замовники будівництва звільнялись від обов`язку сплати пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Водночас у всіх інших випадках перерахування замовником об`єкта будівництва до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту було обов`язком, а не правом забудовника, який виник на підставі положень закону. Тому укладення в таких випадках договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, який опосередковує відповідний платіж, було обов`язковим для забудовника у відповідності до вимог, зокрема, частини 2, 3 та 9 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

При цьому відсутність укладеного договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту не усуває зобов`язання забудовника сплатити визначені суми, таке зобов`язання повинне бути виконане до прийняття новозбудованого об`єкта в експлуатацію і спір у правовідносинах щодо сплати таких сум може виникнути лише щодо їх розміру.

Подібні за змістом висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21.12.2021 у справі №643/21744/19, від 8.10.2019 у справі №911/594/18 (провадження №12-81гс19), від 22.08.2018 у справі №339/388/16-ц (провадження №14-261цс18), від 22.09.2021 у справі №904/2258/20 (провадження №12-34гс21).

01.01.2020 набули чинності норми Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" від 20.09.2019 № 132-IX (далі - Закон № 132-IX), якими статтю 40 Закону № 3038-VI виключено.

Отже, починаючи з 01.01.2020 передбачений до цього статтею 40 Закону № 3038-VI обов`язок замовників забудови земельної ділянки у населеному пункті щодо необхідності укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту перестав існувати.

Абзацом 1 пункту 2 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-IX визначено, що договори про сплату пайової участі, укладені до 1 січня 2020 року, є дійсними та продовжують свою дію до моменту їх повного виконання.

Установлено, що протягом 2020 року замовники будівництва на земельній ділянці у населеному пункті перераховують до відповідного місцевого бюджету кошти для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (далі - пайова участь) у такому розмірі та порядку:

1) розмір пайової участі становить (якщо менший розмір не встановлено рішенням органу місцевого самоврядування, чинним на день набрання чинності цим Законом):

для нежитлових будівель та споруд - 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта;

для житлових будинків - 2 відсотки вартості будівництва об`єкта, що розраховується відповідно до основних показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну житлову політику і політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування.

Підпунктом 2 пункту 2 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-IX передбачено, що пайова участь не сплачується у разі будівництва:

об`єктів будь-якого призначення на замовлення державних органів або органів місцевого самоврядування за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів;

будівель навчальних закладів, закладів культури, фізичної культури і спорту, медичного і оздоровчого призначення;

будинків житлового фонду соціального призначення та доступного житла;

індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів, господарських споруд, розташованих на відповідних земельних ділянках;

об`єктів комплексної забудови територій, що здійснюється за результатами інвестиційних конкурсів або аукціонів;

об`єктів будівництва за умови спорудження на цій земельній ділянці об`єктів соціальної інфраструктури;

об`єктів, що споруджуються замість тих, що пошкоджені або зруйновані внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного або природного характеру;

об`єктів, передбачених Державною цільовою програмою підготовки та проведення в Україні фінальної частини чемпіонату Європи 2012 року з футболу, за рахунок коштів інвесторів;

об`єктів інженерної, транспортної інфраструктури, об`єктів енергетики, зв`язку та дорожнього господарства (крім об`єктів дорожнього сервісу);

об`єктів у межах індустріальних парків на замовлення ініціаторів створення індустріальних парків, керуючих компаній індустріальних парків, учасників індустріальних парків;

об`єктів, які згідно з державним класифікатором будівель та споруд належать до будівель сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства;

об`єктів, які згідно з державним класифікатором будівель та споруд належать до будівель промислових;

об`єктів, які згідно з державним класифікатором будівель та споруд належать до силосів для зерна та складських майданчиків (для зберігання сільськогосподарської продукції).

Відповідно до підпункту 3 пункту 2 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-IX замовник будівництва зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, до якої додаються документи, які підтверджують вартість будівництва об`єкта. Орган місцевого самоврядування протягом 15 робочих днів з дня отримання зазначених документів надає замовнику будівництва розрахунок пайової участі щодо об`єкта будівництва.

Згідно з пунктом 4 пункту 2 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-IX пайова участь сплачується виключно грошовими коштами до прийняття відповідного об`єкта будівництва в експлуатацію.

Зі змісту наведених норм вбачається, що передбачений Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №132-IX порядок пайової участі замовника будівництва було впроваджено законодавцем для:

(1) об`єктів будівництва, зведення яких розпочато у попередні роки, однак які станом на 01.01.2020 не були введені в експлуатацію, а договори про сплату пайової участі між замовниками та органами місцевого самоврядування до 01.01.2020 не були укладені;

(2) об`єктів, будівництво яких розпочате у 2020 році.

Отже, у вказаних двох випадках, ураховуючи вимоги підпунктів 3, 4 абзацу другого пункту 2 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-IX, замовник будівництва зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, а також сплатити пайову участь грошовими коштами до прийняття цього об`єкта в експлуатацію. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 23.09.2025 у справі № 910/9916/24, від 17.12.2024 у справі № 903/283/24, від 20.08.2024 у справі № 910/7707/19.

Системний аналіз зазначених норм та обставин дає підстави для висновку, що обов`язок замовника будівництва щодо звернення у 2020 році до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва виникає:

- для об`єктів, будівництво яких розпочато у попередні роки, якщо станом на 01.01.2020 вони не введені в експлуатацію і договори про сплату пайової участі не були укладені, - протягом 10 робочих днів після 01.01.2020;

- для об`єктів, будівництво яких розпочате у 2020 році, - протягом 10 робочих днів після початку такого будівництва.

Згідно висновків Верхового Суду викладених у постанові від 23.09.2025 у справі №910/9916/24 для об`єктів, будівництво яких розпочато раніше (однак які станом на 01.01.2020 не були введені в експлуатацію і якщо договори про сплату пайової участі до 01.01.2020 не були укладені) або будівництво яких розпочате у 2020 році, абзацом другим пункту 2 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-IX визначено обов`язок (за винятком передбачених підпунктом 2 цього абзацу випадків) щодо перерахування замовником об`єкта будівництва до відповідного місцевого бюджету пайової участі (коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту) до прийняття такого об`єкта в експлуатацію. Такі висновки Верховного Суду у цій справі відповідають загальним принципам рівності та справедливості, є націленими на те, щоб замовник будівництва, який розпочав його до 01.01.2020 та добросовісно виконав встановлений законом (статтею 40 Закону №3038-VI) обов`язок щодо пайової участі, був у однакових ринкових умовах із забудовником, який аналогічно розпочав будівництво у попередні роки до 01.01.2020, але до цієї дати такого обов`язку не виконав, можливо навіть свідомо затягуючи процес здачі об`єкта будівництва в експлуатацію до 01.01.2020 з метою уникнення сплати пайової участі.

Положеннями пункту 2 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-IX установлено, що протягом 2020 року замовники будівництва на земельній ділянці у населеному пункті перераховують до відповідного місцевого бюджету кошти для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (далі - пайова участь) у такому розмірі та порядку:

1) розмір пайової участі становить (якщо менший розмір не встановлено рішенням органу місцевого самоврядування, чинним на день набрання чинності цим Законом):

- для нежитлових будівель та споруд - 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта;

- для житлових будинків - 2 відсотки вартості будівництва об`єкта, що розраховується відповідно до основних показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну житлову політику і політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування.

Пунктами 1.3., 1.3.1. Порядку залучення, розрахунку величини і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури Вінницької міської об`єднаної територіальної громади, затвердженого рішенням Вінницької міської ради № 2083 від 27.12.2019 визначено, що замовники будівництва на земельній ділянці у Вінницькій міській об`єднаній територіальній громаді перераховують до бюджету Вінницької міської об`єднаної територіальної громади кошти для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (далі - пайова участь) у такому розмірі та порядку: для нежитлових будівель та споруд - 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта; для житлових будинків - 2 відсотки вартості будівництва об`єкта, що розраховується відповідно до основних показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну житлову політику і політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування.

Визначений цим Порядком обов`язок замовника будівництва сплати пайової участі у розвитку інфраструктури Вінницької міської об`єднаної територіальної громади узгоджується з імперативними приписами пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №132-IX, якими установлено, що протягом 2020 року замовники будівництва на земельній ділянці у населеному пункті перераховують до відповідного місцевого бюджету кошти для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту у визначеному Законом України № 132-IX розмірі та порядку.

Згідно даних з реєстру будівельної діяльності відповідачем отримано дозвіл на будівельні роботи 19.04.2019 року. Дата початку будівництва - 15.04.2019. Дата завершення будівництва 30.09.2020 року. Строк введення об`єкта в експлуатацію 20.07.2021 року.

Приймаючи до уваги, що будівництво багатоквартирного будинку розпочато відповідачем у квітні 2019 року та станом на 01.01.2020 року об`єкт не було введено в експлуатацію та договір про сплату пайової участі не був укладений, відповідач протягом 10 робочих днів після 01.01.2020 повинен був звернутися до позивача із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва та сплатити пайову участь грошовими коштами до прийняття цього об`єкта в експлуатацію (20.07.2021 року).

Прийняття об`єкта в експлуатацію є строком, з якого вважається, що забудовник порушує зазначені зобов`язання. Аналогічний висновок зазначено Верховним Судом у постанові від 03.12.2024 у справі № 910/6226/23.

Отже, за встановлених судом обставин, відповідач порушив зобов`язання із перерахування коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту з 21.07.2021 року.

У постановах від 20.02.2025 у справі № 918/618/24, від 17.04.2025 у справі № 911/65/24, від 23.05.2024 у справі № 915/149/23, від 20.07.2022 у справі № 910/9548/21 Верховний Суд зауважив, що у випадку, якщо замовниками об`єктів будівництва не буде дотримано передбаченого розділом ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-IX обов`язку стосовно перерахування до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (пайової участі) саме до дати прийняття таких об`єктів в експлуатацію, то, враховуючи викладені в постанові від 14.12.2021 у справі № 643/21744/19 висновки Великої Палати Верховного Суду, належним та ефективним способом захисту буде звернення в подальшому органів місцевого самоврядування з позовом до замовників будівництва про стягнення безпідставно збережених грошових коштів пайової участі на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частин 1-2 статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відносини щодо повернення безпідставно збережених грошових коштів є кондикційними, в яких вина не має значення, важливим є лише факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Тобто зобов`язання з повернення безпідставно набутого або збереженого майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна.

Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдносин i їх юридичному змісту. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

У зв`язку з неукладенням/відмовою забудовника від укладання договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, права органу місцевого самоврядування на отримання коштів на розвиток інфраструктури населеного пункту є порушеними і в органу місцевого самоврядування виникає право вимагати стягнення коштів, обов`язок сплати яких був встановлений законом.

За таких обставин, замовник будівництва, який без достатньої правової підстави за рахунок органу місцевого самоврядування зберіг у себе кошти, які мав заплатити як пайовий внесок у розвиток інфраструктури населеного пункту зобов`язаний повернути ці кошти на підставі частини 1 статті 1212 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 у справі № 643/21744/19.

Також, Верховний Суд у постанові від 07.09.2023 у справі №916/2709/22 зауважив про те, що відсутність звернення замовника будівництва з відповідною заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва на виконання вимог підпункту 3 абзацу 2 пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №132-ІХ та ненадання ним передбачених цією нормою документів, не є перешкодою для самостійного визначення органом місцевого самоврядування розміру пайової участі на підставі наявних у нього документів із доведенням під час розгляду справи їх обґрунтованості.

Доказів звернення відповідача до позивача із заявою про визначення розміру пайової участі, сплати таких коштів, укладення договору про пайову участь матеріали справи не містять.

Отже, Товариством з обмеженою відповідальністю "Гірка над Бугом" не виконано обов`язку щодо звернення до позивача із заявою про визначення розміру пайової участі та безпідставно не сплачено грошові кошти у якості пайової участі замовників будівництва у розвитку інфраструктури населеного пункту. Встановлені судом обставини відповідачем не спростовано.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 22.09.2021 у справі № 904/2258/20, пайовий внесок замовника у створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту має розраховуватися саме на підставі нормативно-правових актів, чинних на момент виникнення у замовника будівництва обов`язку щодо сплати пайового внеску, а не на той момент, коли орган місцевого самоврядування дізнався про його несплату замовником, оскільки одночасно з прийняттям об`єкта в експлуатацію відповідно до частини 2 статті 331 ЦК України забудовник стає власником забудованого об`єкта, а відтак правовідносини забудови земельної ділянки припиняються. Подібні висновки також викладені в постанові Верховного Суду від 12.08.2025 у справі № 910/6623/24.

Як убачається із розрахунку та пояснень позивача Вінницькою міською радою здійснено розрахунок пайової участі відповідача (безпідставно збережених коштів) виходячи з техніко-економічних показників об`єкта будівництва (площі), які були заявлені замовником у дозволі на будівельні роботи згідно Реєстру будівельної діяльності з урахуванням кошторисної вартості будівництва зазначеної забудовником у сертифікаті про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта.

Відповідно до техніко-економічних показників по об`єкту "нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими громадськими приміщеннями між вул. Професора Шульги та вул. Юківка в м. Вінниці" загальна площа усієї будівлі становить 23170,41 кв.м., з них 16211,10 кв. м. - житлова площа. Відповідно площа нежитлових приміщень складає 6 959,31 кв. м. Кошторисна вартість будівництва зазначена забудовником склала 163 000,00 тис. грн.

Згідно висновків Верховного Суду викладених у постанові 03.12.2024 у справі №910/6226/23, під час здійснення розрахунку пайової участі орган місцевого самоврядування керується приписами підпункту 1 Прикінцевих та перехідних положень Закону N 132-IX щодо розміру пайової участі, який, в свою чергу, визначається, зокрема, на підставі документів, наданих замовником будівництва.

Дослідивши здійснений позивачем розрахунок розміру пайової участі відповідача по об`єкту будівництва, судом установлено, що нарахування проведено відповідно до пункту 2 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-IX (з розрахунку 4 % загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта з урахуванням нежитлової площі та 2 % вартості будівництва об`єкта з урахуванням площі житлових приміщень та показника опосередкованої вартості (ПОВ) - 12 123 гривень за 1 кв.м. для Вінницької області, визначеного наказом Міністерства розвитку громад та територій від 02.12.2019 року № 286 "Про показники опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України").

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок, суд дійшов висновку, що розмір пайової участі відповідача та відповідно сума безпідставно збережених відповідачем коштів позивачем визначено вірно.

Доводи відповідача щодо невірно здійсненого позивачем розрахунку судом відхиляються, оскільки згідно пункту 3.24 ДБН В.2.2-15:2019 «Житлові будинки. Основні положення» нежитлове приміщення - приміщення в структурі житлового будинку, що не відноситься до житлового фонду та розрахунок здійснено позивачем на підставі техніко-економічних показників по об`єкту будівництва, заявлених забудовником, які є чинними на момент виникнення обов`язку зі сплати пайового внеску.

Частиною 3 статті 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

За змістом частини 1 статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до вимог статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач, як замовник об`єкта будівництва введеного в експлуатацію, не виконав свого обов`язку зі сплати на користь позивача пайової участі щодо цього об`єкта будівництва у розмірі 5 888 847,07 гривень.

Таким чином, відповідач без достатньої правової підстави за рахунок позивача зберіг у себе кошти, які мав сплатити як пайовий внесок у розвиток інфраструктури, тому зобов`язаний повернути ці кошти на підставі частини 1 статті 1212 ЦК України.

Доказів сплати відповідачем вказаної суми боргу на користь позивача матеріали справи не містять.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно збережених коштів пайової участі у розвитку інфраструктури у сумі 5 888 847,07 гривень є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Також, позивач просив стягнути з відповідача 1 771 680,23 гривень інфляційних втрат та 530 480,25 гривень 3% річних, нарахованих у зв`язку з порушенням строку сплати суми пайового внеску.

Щодо вимог про стягнення інфляційних втрат та 3% річних суд зазначає таке.

Приписами статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до вимог статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова КГС ВС від 14.01.2020 року № 924/532/19).

Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах N 703/2718/16-ц, № 646/14523/15-ц.

Дія статті 625 ЦК України поширюється на всі види грошових зобов`язань незалежно від підстав їх виникнення (договір чи делікт), у тому числі й на позадоговірне грошове зобов`язання, що виникло на підставі статті 1212 ЦК України. Тому в разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються три проценти річних та інфляційні нарахування від простроченої суми відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, оскільки боржником порушено позадоговірне (деліктне) грошове зобов`язання, що виникло на підставі статті 1212 ЦК України.

Наведена правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17.

До правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених у статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу).

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 07.02.2024 року у справі № 910/3831/22 виснувано, що передбачений частиною другою статті 625 ЦК України обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми виникає виходячи з наявності самого факту прострочення, який у цій справі має місце з моменту безпідставного збереження відповідачем грошових коштів, які мав сплатити, але не сплатив на користь позивача.

Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову (постанова ВП ВС від 08.11.2019 № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19).

Доказів сплати відповідачем на користь позивача безпідставно збережених коштів пайової участі у розвитку інфраструктури, у тому числі в періоді нарахування 3% річних та інфляційних втрат матеріали справи не містять.

Враховуючи встановлене судом прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання у розмірі 5 888 847,07 гривень нараховані позивачем до стягнення інфляційні втрати та 3% річних від простроченої суми заборгованості відповідають вимогам чинного законодавства та заявлені правомірно.

Як убачається із розрахунку інфляційних втрат та 3% річних здійсненого позивачем, розрахунок інфляційних втрат здійснено за період з жовтня 2022 по вересень 2025 та 3% річних - за період з 03.10.2022 по 03.10.2025.

Сума нарахованих позивачем інфляційних втрат становить 1 771 680,23 гривень та 530 480,25 гривень 3% річних.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних в межах визначеного позивачем періоду прострочення, суд дійшов висновку, що суми інфляційних втрат та 3 % річних нараховані вірно, а відтак позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат у сумі 1 771 680,23 гривень та 3 % річних у сумі 530 480,25 гривень є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Положеннями частин 1-4 статті 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно вимог 1 статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог частини 2 статті 76 ГПК України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частини 1-2 статті 86 ГПК України).

Під час розгляду справи, судом кожній стороні була надана розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, у тому числі подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.

Дослідивши фактичні обставини справи, що входять до предмету доказування у цій справі та стосуються кваліфікації спірних відносин, суд дійшов висновку, що відповідачем не спростовано позовних вимог, а судом не виявлено на підставі наявних доказів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі у розмірі 5 888 847,07 гривень безпідставно збережених коштів, 530 480,25 гривень 3% річних та 1 771 680,23 гривень інфляційних втрат.

Щодо розподілу судових витрат судом враховано таке.

Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно вимог статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Підпунктами 1, 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; позовної заяви немайнового характеру - становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, при зверненні із цією позовною заявою, необхідно було сплатити судовий збір виходячи із заявлених вимог майнового характеру з урахуванням вимог статті 4 Закону України "Про судовий збір" у розмірі 122 865,11 гривень (8 191 007,55 гривень х 1,5 = 122 865,11 гривень).

Із матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем згідно платіжних інструкцій № 1234 від 19.09.2025 на суму 88 332,71 гривень та № 1466 від 03.11.2025 на суму 34 532,41 гривень сплачено судовий збір у загальному розмірі 122 865,12 гривень, що на 0,01 гривень більше ніж встановлено законом ((122 865,12 гривень (судовий збір сплачений за подання позовної заяви) - 122 865,11 гривень (судовий збір, що підлягав оплаті за подання позову до суду згідно закону) = 0,01 гривень).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

За таких обставин, сплачена частина судового збору у розмірі 0,01 гривень підлягає поверненню платнику.

Враховуючи, що від позивача/платника не надходило клопотання про повернення судового збору, питання про повернення надлишково сплаченого судового збору у розмірі 0,01 гривень під час ухвалення рішення у справі судом не вирішується.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 122 865,12 гривень покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 14, 86, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гірка над Бугом" (21050, Вінницька обл., місто Вінниця, вулиця Соборна, будинок 95, офіс 8, ідентифікаційний код юридичної особи 40990288) на користь Вінницької міської ради (21050, Вінницька обл., Вінницький р-н, місто Вінниця, вул. Соборна, будинок 59, ідентифікаційний код юридичної особи 25512617) 5 888 847,07 гривень безпідставно збережених коштів, 530 480,25 гривень 3% річних, 1 771 680,23 гривень інфляційних втрат та 122 865,11 гривень судових витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Згідно з приписами статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Відповідно до положень частини 1 статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Примірник судового рішення надіслати сторонам до електронних кабінетів у системі ЄСІТС, у разі відсутності - рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 23 лютого 2026 р.

Суддя Шамшуріна М.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2,3 - позивачу, представнику відповідача, до електронних кабінетів у системі ЄСІТС;

4 - відповідачу, 21050, Вінницька обл., місто Вінниця, вулиця Соборна, будинок 95, офіс 8.