СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 року м. Харків Справа № 922/1775/25

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя Гребенюк Н.В. , суддя Шутенко І.А.

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (вх. №2769Х/1) на додаткове рішення господарського суду Харківської області від 01.12.2025 у справі № 922/1775/25 (повне додаткове рішення складено 01.12.2025 в приміщенні господарського суду Харківської області суддею Шатерніковим М.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", м. Київ

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Наш дім-83", м. Харків

про стягнення 54 010,17 грн

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" 22.05.2025 звернулося до господарського суду Харківської області із позовною заявою до ОСББ "Наш дім-83" про стягнення з відповідача на свою користь боргу у загальній сумі 169915,77 грн, у тому числі: 117 264,37 грн основного боргу, 28 311,43 грн пені, 4 649,59 грн - 3% річних, 19 690,38 грн інфляційні втрати. Також, позивач просить стягнути з відповідача суму судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позовні вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором № 6202-ОСББ(23)-32 постачання природного газу від 13.10.2023.

Рішенням господарського суду Харківської області від 05.08.2025 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Наш дім-83" про стягнення 54 010,17 грн відмовлено повністю.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 07.10.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Харківської області від 05.08.2025 у справі №922/1775/25 залишено без змін.

27.08.2025 відповідачем - Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Наш дім-83" подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в порядку приписів ст. 126, 129 ГПК України, в якій заявник просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" на свою користь судові витрати на правничу допомогу в сумі 5000,00 грн, понесені Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Наш дім-83" під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Від позивача надійшли заперечення на заяву ОСББ "Наш дім-83" про ухвалення додаткового рішення (вх. 27137), відповідно до яких позивач заперечує щодо задоволення клопотання про стягнення судових витрат у розмірі 5 000,00 грн, та вважає його не обґрунтованим та таким що, суперечить положенням ст. 126, 129 Господарського процесуального кодексу України та положенням Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність в Україні». Зокрема позивач вважає, що заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката в сумі 5 000 грн не є співмірним із складністю справи та ціною позову, а також не відповідає критерію «розумності їх розміру» і їх відшкодування матиме надмірний характер, у зв`язку з чим просить зменшити витрати відповідача на правову допомогу.

Додатковим рішенням господарського суду Харківської області від 01.12.2025 у справі № 922/1775/25 заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Наш дім-83" про прийняття додаткового рішення (вх. 19680 від 27.08.2025) задоволено повністю.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Наш дім-83" (61052, м. Харків, вул. Велика Панасівська, буд. 83, ) витрати на професійну правничу допомогу, понесені відповідачем при розгляді справи в суді першої інстанції, у розмірі 5000,00 гривень.

Не погодившись із вищевказаним додатковим рішенням ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення господарського суду Харківської області від 01.12.2025 у справі №922/1775/25 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені заяви Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Наш дім-83» про стягнення витрат на правову (правничу) допомогу в розмірі 5 000, 00 грн.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що воно є не обґрунтованим та таким, що суперечить положенням ст. 126, 129 Господарського процесуального кодексу України та положенням Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність в Україні».

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (вх. №2769Х/1) на додаткове рішення господарського суду Харківської області від 01.12.2025 у справі № 922/1775/25.

Ухвалено розгляд апеляційної скарги ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (вх. №2769Х/1) на додаткове рішення господарського суду Харківської області від 01.12.2025 у справі № 922/1775/25 здійснювати у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідачу встановлено строк - не пізніше 15 днів з моменту вручення даної ухвали, протягом якого він має право подати відзив на апеляційну скаргу, який повинен відповідати вимогам ч.2 статті 263 Господарського процесуального кодексу України, а також докази надсилання (надання) копії відзиву та доданих до нього документів апелянту.

Витребувано з господарського суду Харківської області матеріали справи № 922/1775/25.

Ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 29.12.2025 отримано всіма учасниками справи 29.12.2025 об 15:16 год., про що свідчать наявні в матеріалах справи довідки про доставку учасникам справи електронного листа (ухвали Східного апеляційного господарського суду у даній справі).

02.01.2026 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи 922/1775/25.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не скористався.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а додаткове рішення господарського суду залишити без змін, виходячи з наступного.

Частиною першою статті 124 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч.2 ст.161 Господарського процесуального кодексу України).

У відзиві на позовну заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Наш дім-83" зазначало, що відповідач у зв`язку з розглядом даної справи очікує понести судові витрати у вигляді правничої допомоги у розмірі 5 000,00 грн.

На підтвердження обсягу наданих послуг та їх вартість позивачем до матеріалів справи надано:

1) копію договору про надання правової допомоги від 12.06.2025, укладеного між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Наш дім-83" і адвокатом Головашич Ю.А.;

2) копію додаткової угоди № 1 від 12.06.2025 до договору від 12.06.2025;

3) копію акту наданих послуг від 01.07.2025.

4) копію ордеру № 1717240 від 18.06.2025 року. Згідно з пунктом 1 додаткової угоди № 1, сторони погодили розмір адвоката за надання правничої допомоги у Господарському суді Харківської області у справі №922/1775/25 у фіксованому розмірі 5000,00грн.

Підписанням акту наданих послуг від 01.07.2025 сторони підтвердили належне отримання послуг:

1. Ознайомлення з позовною заявою позивача у справі №922/1775/25 - 2 години.

2. Вироблення правової позиції в результаті ознайомлення з апеляційною скаргою позивача у справі - 1 година.

3. Ознайомлення з наданими документами клієнта для вироблення правової позиції по справі - 30 хвилин.

4. Підготовка заяви щодо отримання акту звіряння розрахунків - 15 хвилин.

5. Підготовка відзиву на позовну заяву позивача у справі - 3 години.

Всього було витрачено 6 годин 45 хвилин, загальна сума 5000,00 грн.

В силу дії п. 12 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката, у відповідності до ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19 звертає увагу на те, що відповідно до ч.5 ст.129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Згідно з п. 4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч.1 ст. 1 вказаного Закону визначено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до ст.19 цього Закону, видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Частинами першою та другою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати.

Як вказує Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини (п. 28 Постанови).

Колегія суддів також звертає увагу на те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Зазначене узгоджується з позицією Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, наведеною в постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Так, дослідивши вищенаведені докази на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів зазначає, що сторонами було погоджено саме фіксовану форму гонорару адвоката.

Особливістю фіксованого розміру адвокатського гонорару є те, що визначення саме такої форми в договорі виключає обов`язок зазначення відомостей щодо витраченого часу та вартості кожної наданої послуги (вчиненої дії) в детальному описі робіт (наданих послуг) або в акті приймання-передачі наданих послуг. У цьому випадку встановлення сторонами в умовах договору про надання правової допомоги вартості послуг (гонорару) з надання правової допомоги клієнту в у фіксованому розмірі виключає необхідність зазначення адвокатом відомостей щодо витраченого часу та вартості кожної дії виконаної ним на захист інтересів свого клієнта.

Подібні правові висновки викладено в додатковій постанові Верховного Суду від 19.01.2022 у справі №910/1344/19 та постанові Верховного Суду від 22.02.2022 у справі №916/893/21.

Фіксований розмір гонорару означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу, а саме, конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст.30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність", ураховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022р. у справі №922/1964/21.

У разі погодження між адвокатом (адвокатським бюро/об`єднанням) та клієнтом фіксованого розміру гонорару такий гонорар обчислюється без прив`язки до витрат часу адвоката на надання кожної окремої послуги. Фіксований розмір гонорару не залежить від витраченого адвокатом (адвокатським бюро/об`єднанням) часу на надання правничої допомоги клієнту (відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у постанові від 19.11.2021р. у справі №910/4317/21).

Разом з тим, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката, керуючись критеріями, що визначені ч.5-7, ч.9 ст.129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч.5-7, ч.9 ст.129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу витрат повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

За висновками Великої Палати Верховного Суду, які викладено в пунктах 33-34, 37 додаткової постанови від 07.07.2021 у справі №910/12876/19, нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Також відповідно до усталеної практики Верховного Суду при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Суд зобов`язаний оцінити розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006р. у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009р. у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014р. у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015р. у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір обґрунтованим.

Крім того, у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.11.2023 у справі №914/2355/21 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Із урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Так, проаналізувавши подані відповідачем докази на понесення витрат на професійну правничу допомогу, беручи до уваги предмет спору, кількість документів, що знаходиться у матеріалах справи, складність цієї справи, поведінку сторін, зміст та об`єм наданих документів, виходячи із загальних законодавчих засад щодо справедливості, добросовісності, принципу співмірності та розумності судових витрат, з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої фактичності та неминучості) та розумності їх розміру, пропорційності до предмета спору та обсягу наданих послуг, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що витрати відповідача на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню позивачем в сумі 5000,00 грн.

Заперечуючи проти заявлених витрат на професійну правничу допомогу та у апеляційній скарзі апелянт вказував, що заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката в сумі 5 000 грн не є співмірним із складністю справи та ціною позову, а також не відповідає критерію «розумності їх розміру» і їх відшкодування матиме надмірний характер.

Колегія суддів не погоджується з такими твердженнями апелянта, оскільки вчинення вказаних дії з надання професійної правничої допомоги не спростовано апелянтом, як і не доведено, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. є не співмірними з наданими послугами та завищеними.

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд, ухвалюючи оскаржуване додаткове рішення, повністю дослідив обставини, які мають значення для справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підстави для скасування чи зміни вказаного додаткового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 280-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (вх. №2769Х/1) на додаткове рішення господарського суду Харківської області від 01.12.2025 у справі № 922/1775/25 залишити без задоволення.

Додаткове рішення господарського суду Харківської області від 01.12.2025 у справі № 922/1775/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Порядок і строки її оскарження визначені у статтях 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя М.М. Слободін

Суддя Н.В. Гребенюк

Суддя І.А. Шутенко