ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

02.03.2026м. ДніпроСправа № 904/850/26

Суддя Назаренко Н.Г. , розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Формрент", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Профітжитлобуд", м. Кам`янське, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Формрент" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Профітжитлобуд" про стягнення заборгованості в розмірі 705 871,25 грн, яка складається з:

- основного боргу в розмірі 533 896,36 грн,

- інфляційних втрат у розмірі 37 779,81 грн,

- 3% річних у розмірі16 266,08 грн.,

- пені в розмірі 66 199,96 грн.,

- вартість відновлювального ремонту пошкодженого орендованого майна у розмірі 35 580,00 грн.,

- вартість неповернутого з оренди майна (елементів опалубки) у розмірі 16 149,04 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов`язань за договором оренди майна №14/10/24-ФР від 14.10.2024 у частині оплати орендної плати та повернення орендованого майна в повному обсязі та належному стані.

Дослідивши позовну заяву разом з доданими до неї матеріалами, суд встановив, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164 Господарського процесуального кодексу України.

1. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2026 рік" встановлено, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2025 року складає 3 328,00 грн.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пп. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір").

Враховуючи, що ціна позову становить 705 871,25 грн, відповідно сума судового збору, враховуючи подання позовної заяви в електронній формі, становить 8 470,46грн.

Суд звертає увагу, що позивач в якості доказів оплати судового збору додав до позовної заяви платіжну інструкцію № 105 від 12.12.2026 на суму 10 588,07 грн.

Разом з цим, відповідно до довідки канцелярії суду № 33/26 від 24.02.2026, платіжний документ №105 від 12.02.2026 вже був використаний в іншій справі, а саме № 904/625/26, вх. № 4-524/26 від 16.02.2026.

Як вбачається з КП "Діловодство спеціалізованого суду", ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.02.2026 у справі № 904/625/26 повернуто позовну заяву від 13.02.2026 за вих. №б/н та додані до неї документи Товариству з обмеженою відповідальністю "Формрент".

Таким чином, платіжна інструкція №105 від 12.02.2026 не може бути належним доказом сплати позивачем судового збору в розмірі 8 470,46 грн. в даній справі.

Водночас, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги. Не звернення позивача станом на даний момент до суду із клопотанням про повернення судового збору у справі № 904/625/26 не є гарантією неподання ним такого клопотання у майбутньому.

У разі прийняття судом платіжної інструкції №105 від 12.02.2026 як належного доказу оплати судового збору за подання позову у справі № 904/850/26 позивач, після ухвалення судом рішення у цій справі, не буде позбавлений можливості подання клопотання про повернення судового збору, сплаченого за подання позовної заяви у справі № 904/625/26.

Аналогічна позиція викладена у постанові Центрального апеляційного господарського суду від 28.03.2023 у справі №904/4585/22.

Питання повторного використання платіжного документа при повторному поданні позовної заяви за умови повернення без розгляду попередньо поданої заяви також розглядалося Верховним Судом.

У постанові від 13 лютого 2019 року у справі №1540/3297/18 Верховний Суд звернув увагу, що певний час редакція частини четвертої статті 6 Закону України "Про судовий збір" передбачала таке право, що якщо сума судового збору підлягала поверненню у зв`язку із залишенням позову без розгляду, але не була повернута, до повторно поданого позову додається первісний документ про сплату судового збору (друге речення цієї норми закону). Проте Законом України від 22 травня 2015 року № 484-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" це речення було виключено з цієї норми (підпункт 4 пункт 4 цього Закону) і станом на час розгляду заяви стаття 6 Закону України "Про судовий збір" передбачала, що за повторно подані позови, що раніше були залишені без розгляду, судовий збір сплачується на загальних підставах.

Тому, заявник / позивач, коли подає повторно заяву, має сплати судовий збір за її розгляд і не вправі використовувати первісний документ про сплату цього платежу, доданий до первинної заяви, яку суд залишив без розгляду. Запроваджене законодавче нововведення не обмежує і не порушує прав заявника / позивача в частині обов`язку нести додаткові майнові витрати у зв`язку зі зверненням до суду, оскільки за законом такий заявник / позивач має право на повернення суми судового збору, сплаченого за подання первісної заяви, яка була залишена без розгляду. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.10.2023 у справі №160/554/23.

За таких обставин, за відсутності дієвого державного механізму, що гарантуватиме фактичну наявність у Державному бюджеті України грошових коштів у розмірі 8 470,46 грн за подання цього позову, судове рішення не може ґрунтуватись на імовірності добросовісної поведінки позивача.

Таким чином, позивачу слід надати докази сплати судового збору в розмірі 8 470,46 грн.

2. Частиною 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України визначено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують: направлення іншим учасникам справи копій позовної заяви і доданих до неї документів з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 172 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копію та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення. Таке надсилання може здійснюватися в електронній формі через електронний кабінет з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.

Отже, належним доказом направлення на адресу інших учасників справи копії позовної заяви з додатками є фіскальний чек, поштова накладна опис вкладення або квитанція про надіслання документу до Електронного кабінету учасника справи з поіменним переліком документів.

Позивачем в якості доказу направлення відповідачу позовної заяви з додатками надано копії опису вкладення та накладної, які датовані 12.02.2026, при цьому позовна заява сформована позивачем в системі "Електронний суд" та зареєстрована канцелярією Господарського суду Дніпропетровської області 24.02.2026.

Отже, надані позивачем копії опису вкладення та накладної від 12.02.2026 не можуть бути належними доказами направлення відповідачу копії позовної заяви з додатками від 24.02.2026.

Таким чином, позивачем не надано належних доказів направлення відповідачу позовної заяви з додатками від 24.02.2026.

Наведені обставини є підставою для залишення позовної заяви без руху.

Частиною другою статті 174 ГПК України встановлено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частини 3 статті 174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою (частина 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України).

З урахуванням положень статті 242 Господарського процесуального кодексу України, надати позивачу можливість усунути недоліки позовної заяви в строк - протягом п`яти днів з моменту отримання ухвали про залишення позову без руху.

Керуючись статтями 162, 164, 174, 180, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву залишити без руху.

Позивачу протягом п`яти днів з дня вручення цієї ухвали усунути недоліки позовної заяви, а саме надати:

- докази направлення позовної заяви з додатками від 24.02.2026 відповідачу,

- докази сплати судового збору в розмірі 8 470,46 грн.

Роз`яснити Позивачу, що в разі неусунення всіх недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулась з позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Н.Г. Назаренко