ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"24" лютого 2026 р.м. Одеса Справа № 916/5096/25

Господарський суд Одеської області м. Одеса у складі:

судді Малярчук І.А.,

розглянувши справу №916/5096/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будмарин» (65014, м. Одеса, вул. Віри Інбер, буд. 5, прим. 304н, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПЕДИЦІЯ №3» (65062, Одеська область, Лиманський р-н., с. Крижанівка, вул. Генерала Бочарова, 58-А, прим. 14Н, ) про стягнення 23 658,34 грн,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача, заяв, клопотань, процесуальні дії суду:

Позивач позовні вимоги підтримує, в їх обґрунтування зазначає, що 25.11.2020 між ТОВ «ЕКСПЕДИЦІЯ №3» (виконавець) та ТОВ «БУДМАРИН» (замовник) був укладений договір №25/11/20 про надання послуг спеціалізованою технікою, відповідно до умов якого виконавець зобов`язується власними чи орендованими будівельними машинами (екскаваторами), механізмами чи автотранспортом надати послуги на об`єктах Замовника, а саме: м. Одеса, вул. Марселька, 33 (Крижанівка), а замовник зобов`язується сплачувати виконавцю плату за надані послуги у розмірі та порядку, визначених даним договором. При цьому, п. 5.2 договору №25/11/20 від 25.11.2020 встановлено, що виконавець зобов`язується протягом п`яти календарних днів з дати відправлення замовником виконавцю за його місцезнаходженням, зазначеним у цьому договорі, відповідної вимоги про відшкодування збитків і сплати замовнику грошових коштів в розмірі, в сумі, на яку замовнику зменшено податковий кредит з ПДВ, донараховані податки, збори, обов`язкові платежі, нараховані штрафні санкції, стягнуто на користь держави отримане за угодою, визнаною недійсною/нікчемною - далі «виплата». В разі не реєстрації, або реєстрації податкової накладної виконавцем в єдиному реєстрі податкових накладних пізніше ніж на п`ятнадцятий календарний день з моменту виникнення у виконавця зобов`язання з податку на додану вартість, визначеного у порядку Податкового кодексу України, або реєстрації податкової накладної складеної з порушенням порядку заповнення податкової накладної виконавець сплачує замовнику штраф 20% від суми операції за якою допущено порушення, що дорівнює сумі податку на додану вартість від такої операції, а також зобов`язаний відшкодувати замовнику збитки, завдані таким порушенням, зокрема, проте не виключно: збитки, пов`язані зі зменшенням податкового кредиту замовника за податком на додану вартість по відповідним податковим накладним виконавця.

Так, позивач зазначає, що відповідач надав позивачу за договором №25/11/20 від 25.11.2020 послуги із залучення спеціалізованої техніки, які були прийняті останнім у повному обсязі. Водночас, позивач стверджує, що відповідачем було допущено порушення встановленого законодавством порядку реєстрації податкових накладних, у результаті чого призупинено їх реєстрацію на суму 11 829,17 грн. Такі дії позбавили позивача можливості включити суму ПДВ у розмірі 11 829,17 грн до складу податкового кредиту, скористатися правом на зменшення податкового зобов`язання або використати суму від`ємного значення згідно з положеннями п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України. Крім того, як вже було зазначено вище, п. 5.2. договору №25/11/20 від 25.11.2020 передбачено, що у випадку несвоєчасної реєстрації податкової накладної або її заповнення з порушенням вимог законодавства виконавець сплачує замовнику штраф у розмірі 20% від суми операції, що дорівнює сумі ПДВ за відповідною операцією. Таким чином, загальна сума вимог складає 11 829, 17 грн збитків, пов`язаних з втратою права на податковий кредит та 11 829,17 грн 20% штрафу від суми операцій, за якими допущено порушення, які позивач і просить суд стягнути з відповідача.

13.01.2026 за вх.№ 992/26 до суду від ТОВ «ЕКСПЕДИЦІЯ №3» надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній вказав про те, між сторонами дійсно 25.11.2020 був укладений договір №25/11/20 про надання послуг спеціалізованою технікою. При цьому, відповідачем сумлінно подавались на реєстрацію в Єдиний реєстр податкових накладних податкові накладні в процесі виконання договору №25/11/20 від 25.11.2020, втім реєстрація податкових накладних № 91 від 11.03.2021, № 332 від 02.09.2021 та № 373 від 16.10.2021 року була зупинена на підставі п.201.16 ст. 201 Податкового кодексу України. Відтак, відповідач вважає, що ним були виконані всі дії, щодо подання та реєстрації в ЄРПН спірних податкових накладних.

Що ж стосується нарахованих позивачем до стягнення з відповідача 11829,17 грн 20% штрафу від суми операцій, за якими допущено порушення, відповідач зазначає, що штраф за нездійснення реєстрації податкової накладної в розумінні ст. 173, 174 ГК України (який діяв на момент виникнення спірних взаємовідносин) не є господарським зобов`язанням. За своєю суттю це зобов`язання щодо здійснення реєстрації ПН є податковим і не підлягає стягненню в рамках господарських зобов`язань. Питання щодо порушення порядку реєстрації регулюється нормами податкового законодавства. Більше того, за таке порушення нормами ПК України передбачена відповідальність у вигляді штрафних санкцій, а також передбачена процедура, що врегульовує дії сторін під час невиконання вимог щодо реєстрації ПН/РК.

Щодо стягнення 11829,17 грн збитків, пов`язаних з втратою права на податковий кредит, відповідач відмічає, що з аналізу ст. 22 ЦК України постає, що для стягнення збитків необхідна наявність складу господарського правопорушення, що включає в себе: протиправну поведінку, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками вину. При цьому, при звернені до суду про стягненні збитків, позивач повинен довести лише перші три складові складу правопорушення, а відповідач має довести відсутність своєї вини у заподіянні збитків позивачу. Так, ТОВ ЕКСПЕДИЦІЯ № 3 були здійснені дії щодо реєстрації податкових накладних в ЄРПН, але контролюючим органом було відмовлено в реєстрації такої накладної тобто, відповідач вважає, що у його діях вини немає, а тому в задоволенні позовних вимоги щодо стягнення збитків має бути відмовлено.

Ухвалою суду від 26.12.2025 відкрито провадження у справі №916/5096/25, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Зміст спірних правовідносин, фактичні обставини справи та докази, на підставі яких судом встановлені обставини справи:

25.11.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКСПЕДИЦІЯ №3» (Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «БУДМАРИН» (Замовник) був укладений Договір №25/11/20 про надання послуг спеціалізованою технікою, відповідно до умов якого Виконавець зобов`язується власними чи орендованими будівельними машинами (екскаваторами), механізмами чи автотранспортом надати послуги на об`єктах Замовника, а саме: м. Одеса, вул. Марселька, 33 (Крижанівка), а Замовник зобов`язується сплачувати виконавцю плату за надані послуги у розмірі та порядку, визначених даним Договором. (п.1.1. Договору).

Відповідно до п. 5.2. Договору №25/11/20 від 25.11.2020 у разі якщо органами Державної фіскальної служби України Держфіскслужби (тут і даль під цим терміно мається на увазі власне Держфіскслужба або інший орган, що виконує або в майбутньому буде виконувати функції забезпечення державної політики у сфері податкового законодавства) шляхом складання повідомлення-рішення, акта перевірки довідки, внесення коригувань до облікової картки Виконавця як платника податків, іншим способом, або рішенням (постановою) суду буде зменшено податковий кредит Замовника з ПДВ за податковими накладними Виконавця, зменшено витрати Замовника на вартість послуг, наданих Виконавцем, донараховані Замовникові податки, збори, обов`язкові платежі, нараховані Замовнику штрафні санкції за порушення податкового законодавства або судом буде прийнято рішення про стягнення на користь держави доходу, отриманого за угодою, визнаною недійсною/нікчемною, і це буде пов`язано з: анулюванням (скасуванням) державній реєстрації Виконавця; виключенням Виконавця з реєстру платників податку на додану вартість (у тому числі анулюванням свідоцтва платника ПДВ); господарськими відносинами Виконавця і його контрагентів з підприємствами, що мають ознаки фіктивності, що зафіксовано в актах перевірки органів Держфіскслужби або рішенні (постановою) суду; неналежним чином веденням бухгалтерського або податкового обліку, несвоєчасним, неналежним чином, не в повному обсязі поданням до органів Держфіскслужби необхідної податкової звітності; встановленням органом Держфіскслужби або судом недійсності (у тому числі нікчемності) угоди, укладеної між Замовником і Виконавцем або Виконавцем і його контрагентом; стягненням на користь держави всього отриманого Замовником за недійсним / нікчемним правочином, укладеними між покупцями і Продавцями; будь-якими іншими фактами, пов`язаними з порушенням Виконавцем податкового законодавства. Виконавець зобов`язується протягом 5 (п`яти) календарних днів з дати відправлення Замовником Виконавцю за його місцезнаходженням, зазначеним у цьому Договорі, відповідної вимоги про відшкодування збитків і сплатити Замовнику грошові кошти в розмірі, рівному сумі, на яку Замовнику зменшено податковий кредит з ПДВ зменшені витрати, донараховані податки, збори, обов`язкові платежі, нараховані штрафні санкції, стягнуто на користь держави отримане за угодою, визнаною недійсною/нікчемною - далі «Виплата». В разі не реєстрації, або реєстрації податкової накладної Виконавцем в єдиному реєстрі податкових накладних пізніше ніж на п`ятнадцятий (15) календарний день з моменту виникнення у Виконавця зобов`язання з податку на додану вартість, визначеного у порядку до Податкового кодексу України, або реєстрації податкової накладної складеної з порушенням порядку заповнення податкової накладної Виконавець сплачує замовнику штраф 20% від суми операції за якою допущено порушення, що дорівнює сумі податку на додану вартість від такої операції, а також зобов`язаний відшкодувати замовнику збитки, завдані таким порушенням, зокрема, проте не виключно: збитки, пов`язані зі зменшенням податкового кредиту Замовника за податком на додану вартість по відповідним податковим накладним Виконавця. - збитки, пов`язані зі зменшенням валових витрат Замовника за операціями з Виконавцем та відповідно донарахованими податками та зборами і іншими обов`язковими платежами, нарахованими штрафними санкціями за порушення податкового законодавства Виконавцем. З моменту виявлення порушень з боку Виконавця Замовник інформує про це Виконавця, із відповідним обґрунтуванням суми збитків. Останній зобов`язується відшкодувати завдані збитки визначені Замовником на протязі 10 (десяти) календарних днів від моменту інформування про зазначені збитки Виконавця.

Пунктом 9.1. Договору №25/11/20 від 25.11.2020 встановлено, що договір вважається укладеним та набуває чинності з дати його підписання та діє до 31.12.2020, а в частині виконання Сторонами своїх зобов`язань, до їх повного виконання.

В матеріалах справи наявні наступні податкові накладні: №91 від 11.03.2021, № 332 від 02.09.2021, №373 від 16.01.2021, а також квитанції про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних: від 30.03.2021 в ЄРПН зареєстровано за № , згідно якої реєстрацію податкової накладної №91 від 11.03.2021 зупинено відповідно до п.201.16 ст.201 ПК України; від 30.09.2021 в ЄРПН зареєстровано за № , згідно якої реєстрацію податкової накладної № 332 від 02.09.2021 зупинено відповідно до п.201.16 ст.201 ПК України; від 29.10.2021 в ЄРПН зареєстровано за № , згідно якої реєстрацію податкової накладної №373 від 16.01.2021 зупинено відповідно до п.201.16 ст.201 ПК України.

З листа ГУ ДПС в Одеській області за вх.№ 864/26, який надійшов до суду 12.01.2026, не вбачається реєстрації податкових накладних №91 від 11.03.2021, № 332 від 02.09.2021, №373 від 16.01.2021 в ЄРПН.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши пояснення сторін, їх мотивовані оцінку кожного аргументу щодо наявності підстав для задоволення позову, проаналізувавши нижченаведені норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків.

Положеннями ч.ч.1, 2 ст.15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України).

Згідно ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За приписами ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом. При визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов`язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків. Виходячи з конкретних обставин, суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ціни на день винесення рішення суду (ч.ч.1, 3, 4 ст.225 ГК України).

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (частина 2 статті 22 Кодексу).

Породжуючи настання цивільних прав та обов`язків згідно ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, відповідальність у вигляді відшкодування шкоди вимагає для її застосування наявності складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи), шкідливого результату такої поведінки, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою, вини особи, яка заподіяла шкоду. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння шкоди. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою порушника та шкодою полягає, передусім, у прямому (безпосередньому) зв`язку між протиправною поведінкою та настанням негативного результату. Вказані обставини підлягають доведенню позивачем належними та допустимими у справі доказами. Стягнення шкоди як виду цивільно-правової відповідальності можливе у випадку наявності такої шкоди та обґрунтованості її розміру.

З аналізу вищевказаних норм законодавства, вбачається, що об`єктивною стороною правопорушення є наявність шкоди в майновій сфері кредитора, протиправна поведінка, яка втілилась в невиконанні або неналежному виконанні боржником зобов`язання, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та шкодою. Відсутність хоч би одного з вищевказаних елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним зобов`язань, оскільки в даному випадку його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положеннями ч.ч.1, 2 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до п. 180.1 ст. 180 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платником податку є: 1) будь-яка особа, що провадить або планує провадити господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу; 2) будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку.

Згідно п.187.1. Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб`єкти підприємницької діяльності (підрядники та субпідрядники) можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Пунктом 198.1 ст. 198 ПК України встановлено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних (п. 198.6 ст. 198 ПК України).

Відповідно до п. 201.1, 201.7, 201.10 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на рахунок у банку/небанківському надавачу платіжних послуг як попередня оплата (аванс). При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції. Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період. У разі допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена згідно з пунктом 201.16 цієї статті) податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або допущено помилки при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або порушено граничні терміни реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. До заяви додаються копії документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч.1, 2 ст.73, ч.ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України).

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2 ст.76, ч.1 ст.77, ч.ч.1, 2 ст.79 ГПК України).

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, між останніми існували договірні взаємовідносини за договором №25/11/20 від 25.11.2020, відповідно до п. 5.2. якого якщо через порушення податкового законодавства виконавцем (зокрема проблеми з ПДВ-реєстрацією, обліком, звітністю, операціями з фіктивними контрагентами або недійсністю правочинів) у замовника буде зменшено податковий кредит/витрати, донараховано податки чи штрафи або стягнуто кошти на користь держави, виконавець зобов`язаний компенсувати замовнику відповідні втрати; така компенсація («виплата») сплачується у визначені строки, а за не реєстрацію/прострочену чи неправильну реєстрацію податкової накладної передбачено окремий штраф 20% від суми операції та обов`язок відшкодування збитків.

Так, позивач стверджує, що відповідачем не зареєстровані податкові накладні №91 від 11.03.2021, № 332 від 02.09.2021, №373 від 16.01.2021 в ЄРПН, що вбачається з квитанцій про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 30.03.2021 за № , від 30.09.2021 за № , від 29.10.2021 за № , податкові накладні не зареєстровані в ЄРПН на підставі п.201.16 ст.201 ПК України. Також, ГУ ДПС в Одеській області у листі за вх.№ 864/26 від 12.01.2026 зазначено перелік зареєстрованих податкових накладних у ЄРПН, в якому відсутня інформація щодо податкових накладних №91 від 11.03.2021, № 332 від 02.09.2021, №373 від 16.01.2021, як зареєстрованих в ЄРПН.

Отже, відповідач порушив встановлений договором №25/11/20 від 25.11.2020 обов`язок щодо своєчасної реєстрації в ЄРПН податкових накладних №91 від 11.03.2021, № 332 від 02.09.2021, №373 від 16.01.2021 за операціями по договору №25/11/20 від 25.11.2020, які фактично мали місце. При цьому, відповідачем не були усунуті недоліки зупинення реєстрації податкових накладних №91 від 11.03.2021, № 332 від 02.09.2021, №373 від 16.01.2021 в ЄРПН, оскільки докази вчинення відповідних дій матеріали справи не містять. Така бездіяльність відповідача позбавила позивача права отримати податковий кредит з ПДВ в загальній сумі 11 829,17 грн, скориставшись правом на зменшення податкового зобов`язання або використати суму від`ємного значення згідно з положеннями п. 200.4 ст. 200 ПК України, та є підставою згідно п. 5.2. договору №25/11/20 від 25.11.2020 для стягнення з ТОВ «ЕКСПЕДИЦІЯ №3» збитків у сумі 11 829,17 грн.

Доводи відповідача про відсутність вини у завданні позивачу збитків суд оцінює критично та відхиляє з огляду на таке. Відповідно до ст. 22 ЦК України збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку з порушенням її права, а для їх відшкодування підлягають встановленню протиправна поведінка, наявність збитків, причинний зв`язок та вина. Матеріалами справи підтверджено, що податкові накладні, складання та реєстрації яких є обов`язком відповідача, у встановленому законом порядку зареєстровані не були, внаслідок чого позивач втратив право на податковий кредит з ПДВ на суму 11 829,17 грн, що є реальними майновими втратами. Сам по собі факт подання відповідачем накладних на реєстрацію та отримання відмови контролюючого органу не свідчить про відсутність вини, оскільки відповідач не надав суду належних і допустимих доказів того, що така відмова виникла з причин, які об`єктивно не залежали від нього, та що ним вжито всіх передбачених законодавством заходів для усунення підстав відмови (зокрема подання пояснень/документів, оскарження рішення до суду). Причинний зв`язок між неналежним виконанням відповідачем податкового обов`язку та втратою позивачем податкового кредиту є прямим і доведеним. За таких обставин суд дійшов висновку про наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення та правомірність вимог позивача про стягнення збитків у сумі 11 829,17 грн.

Крім цього, умовами договору №25/11/20 від 25.11.2020, а саме також п. 5.2. договору передбачено накладення на відповідача 20% штрафу за не реєстрацію податкової накладної, внаслідок чого судом також підлягає задоволенню заявлена позивачем вимога до стягнення з відповідача 11 829,17 грн 20% штрафу, оскільки така штрафна санкція є договірною санкцією та встановлена умовами договору №25/11/20 від 25.11.2020.

Враховуючи викладене, позовна вимога позивача про стягнення з відповідача 11 829,17 грн збитків у сумі втраченого податкового кредиту та 11 829,17 грн 20% штрафу підлягає судом задоволенню у повній мірі.

Згідно ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Положення п.2 ч.1 ст.129 ГПК України передбачають, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За розгляд даного позову судом прокурор поніс витрати на оплату судового збору в сумі 3 028,00 грн, які внаслідок повного задоволення позовних вимог підлягають відшкодуванню прокурору за рахунок відповідача у повній мірі.

Керуючись ст.ст.123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити повністю позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Будмарин» (65014, м. Одеса, вул. Віри Інбер, буд. 5, прим. 304н, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПЕДИЦІЯ №3» (65062, Одеська область, Лиманський р-н., с. Крижанівка, вул. Генерала Бочарова, 58-А, прим. 14Н, ) про стягнення 23 658,34 грн.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПЕДИЦІЯ №3» (65062, Одеська область, Лиманський р-н., с. Крижанівка, вул. Генерала Бочарова, 58-А, прим. 14Н, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будмарин» (65014, м. Одеса, вул. Віри Інбер, буд. 5, прим. 304н, ) 11 829 (одинадцять тисяч вісімсот двадцять дев`ять) грн 17 коп збитків у сумі втраченого податкового кредиту, 11 829 (одинадцять тисяч вісімсот двадцять дев`ять) грн 17 коп 20% штрафу, 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст.241 ГПК України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до п.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 24 лютого 2026 р.

Суддя І.А. Малярчук