ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття апеляційного провадження

24.02.2026 м. Дніпро Справа № 908/3700/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Фещенко Ю.В. (доповідач)

суддів: Джепи Ю.А., Мартинюка С.В.,

за участю секретаря судового засідання Янкіної Г.Д.

та представників:

від скаржника: Михайленко О.І.;

від кредитора: Лихопьок Д.П. (в режимі відеоконференції);

від боржника: Шахов Д.А.;

арбітражний керуючий: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (м. Дніпро)

на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 23.12.2025 (постановлену суддею Юлдашевим О.О у м. Запоріжжі, повна ухвала складена 15.01.2026)

у справі № 908/3700/25

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК Герместрейд" (м. Запоріжжя)

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро" (м. Запоріжжя),

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ТК Герместрейд" звернулось до Господарського суду Запорізької області із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро".

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 11.12.2025, зокрема, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК Герместрейд" про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро" прийнято до розгляду, її розгляд призначено в судовому засіданні 23.12.2025.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 23.12.2025 у справі №908/3700/25, зокрема:

- відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро";

- визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК Герместрейд" до боржника у розмірі 16 090 053 грн 00 коп. - заборгованість за договором про надання поворотної фінансової допомоги № 02/09-24 від 02.09.2024, 24 224 грн 00 коп. - судовий збір, 72 000 грн 00 коп. - авансування грошової винагороди арбітражного керуючого;

- введено мораторій на задоволення вимог кредиторів;

- введено процедуру розпорядження майном боржника;

- розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Тущенка Сергія Васильовича;

- зобов`язано розпорядника майна Тущенка С.В. надавати суду проміжні звіти про проведену роботу щомісячно.

Ухвала в оскаржуваній частині обґрунтована наступним:

- станом на 31.10.2025 заборгованість боржника, - Товариства з обмеженою відповідальністю "Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "ТК Герместрейд" становить 16 090 053 грн 00 коп. Вказана сума заборгованості підтверджується Актом звірки взаємних розрахунків, підписаним обома сторонами, який відображає всі транші, надані кредитором, та всі суми, повернуті боржником за весь період дії договору. Акт звірки підтверджує, що саме транші, надані у вересні-жовтні 2024 року, строк повернення яких настав у вересні-жовтні 2025 року, були погашені лише частково, що утворило прострочену заборгованість у розмірі 16 090 053 грн 00 коп.;

- у підготовчому засіданні судом не було встановлено підстав для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро", перелічених у частині 6 статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства;

- судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази задоволення боржником вимог кредитора, які містяться у заяві про відкриття провадження у справі про банкрутство;

- в матеріалах справи відсутні належні докази існування будь-якого спору у вигляді позову, предметом якого є оспорення боржником обставин, на яких ґрунтуються вимоги кредитора, який подано до суду до подання заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулось до Центрального апеляційного господарського суду за допомогою системи "Електронний суд" з апеляційною скаргою (вх. № суду 48555 від 26.01.2026), в якій просить, зокрема, скасувати ухвалу Господарського суду Запорізької області від 23.12.2025 по справі № 908/3700/25 та відмовити у відкритті провадження у справі про банкрутство.

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

- важливим питанням при відкритті провадження у справі про банкрутство є питання обґрунтованості кредиторських вимог ініціюючого кредитора, за заявою якого відкривається провадження у справі;

- суд формально поставився до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, не дослідив всіх істотних умов та обставин, відповідно, не забезпечив належного судового контролю, що є неприпустимим. Згідно з даними Єдиного державного реєстру 26.11.2025 боржником було змінено місцезнаходження, а саме: з Україна, 51000, Дніпропетровська обл., селище міського типу Царичанка, Царичанський район, вулиця Царичанська, будинок 168 на Україна, 69005, Запорізька область, місто Запоріжжя, вулиця Перемоги, будинок 129 А, приміщення 306. Така зміна, не має жодних логічних пояснень, окрім єдиного - небажання сплачувати податки і збори, й ухилення від сплати останніх шляхом фіктивного банкрутства; Так, ТОВ "Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро" звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому оскаржувало дії Головного управління ДПС у Дніпропетровської області, за результатом розгляду якого судом було відмовлено у задоволенні позовних вимог (справа № 160/9989/22);

- скаржник зазначає, що наявний обов`язок сплати боргу майже 20 000 000 грн до бюджету України став підставою для ініціювання фіктивної справи про банкрутство. Крім того, численні спроби оскаржувати податкові нарахування не узгоджується з "мовчазною згодою" при ініціювання справи про банкрутство відносно боржника, де останній жодним чином не заперечує і не оспорює борг, що викликає розумні сумніви і відповідно є спором про право в даному випадку. По-перше, з відкритих даних вбачається, що боржник за останні роки, кожного року мав дохід 76 139 000 грн 00 коп., 214 416 000 грн 00 коп., 612 876 000 грн 00 коп., що є суттєвими сумами, відповідно викликає обґрунтовані сумніви щодо отримання та необхідності такої фінансової допомоги. По-друге, не досліджені залишки на підприємстві та будь-які інші активи, зокрема виписки з рахунків, напрям вибуття коштів, їх повернення та інше. По-третє, виходячи з розміру статутного капіталу 91 619 911 грн 00 коп. - заявлений борг не викликає загрози платоспроможності. По-четверте, судом не враховано відсутність відзиву боржника, а також не досліджено факт повернення коштів, зокрема, не розкрито банківську таємницю відносно рахунків боржника, а саме: факт отримання, використання та повернення отриманих коштів;

- з огляду на викладене, скаржник вважає наявним у цій справі спору про право, а також наявність обставин, які доводять, що дана справа про банкрутство є фіктивною, що є самостійною підставою для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.01.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Фещенко Ю.В. (доповідач), суддів - Джепи Ю.А., Мартинюка С.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.02.2026, зокрема, відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, розгляд справи призначено у судовому засіданні на 24.02.2026.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю "Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро" за допомогою системи "Електронний суд" надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. № суду 1608/26 від 11.02.2026), в якому товариство просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Господарського суду Запорізької області від 23.12.2025 без змін, посилаючись на те, що ухвала суду є законною, обґрунтованою та такою, що відповідає фактичним обставинам справи, а також на такі обставини:

- на момент винесення Господарським судом Запорізької області ухвали від 23.12.2025 про відкриття провадження у справі № 908/3700/25 про банкрутство ТОВ "Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро", у боржника існувала заборгованість в сумі 16 090 053 грн. 00 коп., яку боржник не мав фінансової можливості повернути кредитору. Більш того, станом на сьогоднішній день, сума заборгованості за договором № 02/09-24 про надання поворотної фінансової допомоги від 02.09.2024 збільшилася та становить 77 476 741 грн. 00 коп. На всі ці обставини боржник посилався у відзиві на заяву кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство;

- Головне управління ДПС у Дніпропетровській області на даний час не має статусу ані учасника справи про банкрутство, ані сторони такої справи, а тому не має права подати апеляційну скаргу на ухвалу про відкриття провадження у справі про банкрутство;

- щодо наявності боргу "майже 20 мільйонів до бюджету України, що є підставою для ініціювання фіктивної справи про банкрутство", як вказує апелянт, зазначено таке. Починаючи з 2023 року, та до теперішнього часу ТОВ "Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро" знаходиться в постійній боротьбі з податковим органом. Так, з 21.07.2023 до нині прийнято Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків 11 рішень про відповідність ТОВ "Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро" критеріям ризиковості платника податку на додану вартість, 9 з яких вже визнані в судовому порядку неправомірними.

Від арбітражного керуючого Тущенка Сергія Васильовича, розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро" за допомогою системи "Електронний суд" надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. № суду 1688/26 від 12.02.2026), в якому він просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Господарського суду Запорізької області від 23.12.2025 без змін, посилаючись на те, що ухвала суду є законною, обґрунтованою та такою, що відповідає фактичним обставинам справи, а також на такі обставини:

- кредитором до суду було надано вичерпні докази, які свідчать про наявність заборгованості боржника, яка не була погашена до підготовчого засідання суду, а також про відсутність спору про право, що боржник підтвердив в своєму відзиві від 21.12.2025;

- скаржник не має процесуального права на оскарження ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство;

- дослідження фінансового стану, активів, руху коштів здійснюється після відкриття провадження у справі про банкрутство арбітражним керуючим, який виконує повноваження розпорядника майна боржника, відповідно до статей 12, 44 Кодексу України з процедур банкрутства.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК Герместрейд" за допомогою системи "Електронний суд" надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. № суду 1701/26 від 12.02.2026), в якому товариство просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Господарського суду Запорізької області від 23.12.2025 без змін, посилаючись на те, що ухвала суду є законною, обґрунтованою та такою, що відповідає фактичним обставинам справи, а також на такі обставини:

- скаржник не має процесуального права на оскарження ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство;

- суд першої інстанції діяв у повній відповідності до вимог статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства, а саме: перевірив обґрунтованість вимог кредитора на підставі наданих кредитором документів (договір поворотної фінансової допомоги № 02/09-24 від 02.09.2024 та додаткові угоди до договору; платіжні доручення щодо надання фінансової допомоги та щодо її часткового повернення; акт звірки взаємних розрахунків; претензію від 31.10.2025; відповідь боржника від 01.12.2025 із визнанням своєї заборгованості). На підставі вказаних документів суд першої інстанції встановив наявність грошового зобов`язання, факт його прострочення виконання (строк повернення траншів настав у вересні-жовтні 2025 року); підтвердження боргу боржником, а також надав оцінку позиції боржника, який у своєму відзиві від 21.12.2026 не заперечував проти існування простроченої заборгованості по поверненню фінансової допомоги за договором, але зауважив, що не має можливості виконати свої зобов`язання перед кредитором;

- дослідження фінансового стану, активів, руху коштів здійснюється після відкриття провадження у справі про банкрутство арбітражним керуючим, який виконує повноваження розпорядника майна боржника, відповідно до статей 12, 44 Кодексу України з процедур банкрутства.

У судове засідання 24.02.2026 з`явилися представники скаржника, кредитора та боржника; арбітражний керуючий у зазначене судове засідання не з`явився, причин нез`явлення суду не повідомив, будь-яких клопотань до суду не надходило.

При цьому судом встановлено, що всі учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, а саме: шляхом направлення ухвали суду від 02.02.2026 до їх Електронних кабінетів в підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, на підтвердження чого до матеріалів справи долучені Довідки про доставку електронного листа, згідно з якими ухвала суду від 02.02.2026 доставлена до Електронного кабінету скаржника, кредитора та боржника - 02.02.2026 о 21:07 (з урахуванням положень частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, ухвала вважається врученою 03.02.2026) (а.с. 135-137).

Апеляційним господарським судом враховано, що відповідно до частини 4 статті 120 Господарського процесуального кодексу України ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії.

Судом відзначено, що у даному випадку всі учасники справи отримали ухвалу суду від 02.02.2026 завчасно; підстави для відкладення розгляду справи чи оголошення перерви у судовому засіданні, визначені Господарським процесуальним кодексом України, відсутні.

Враховуючи те, що явка представників учасників справи в судове засідання не визнавалась судом обов`язковою, всі учасники справи були належним чином та завчасно повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, достатність матеріалів справи для їх розгляду по суті, колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у призначеному судовому засіданні.

Представник скаржника у судовому засіданні 24.02.2026 просив апеляційний господарський суд ухвалу Господарського суду Запорізької області від 23.12.2025 у справі №908/3700/25 скасувати та відмовити у відкритті провадження у справі про банкрутство.

У судовому засіданні 24.02.2026 представник кредитора просив суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Господарського суду Запорізької області від 23.12.2025 без змін, посилаючись на обставини, наведені кредитором у відзиві на апеляційну скаргу.

Представник боржника у судовому засіданні 24.02.2026 просив суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Господарського суду Запорізької області від 23.12.2025 без змін, посилаючись на обставини, наведені боржником у відзиві на апеляційну скаргу.

Суддею-доповідачем у судовому засіданні 24.02.2026 оголошено зміст відзиву на апеляційну скаргу, поданого арбітражним керуючим.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що апеляційним господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції під час апеляційного провадження.

Під час розгляду апеляційної скарги судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

У судовому засіданні 24.02.2026, відповідно до статей 240, 283 Господарського процесуального кодексу України, проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття апеляційного провадження, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина 1 статті 129 Конституції України).

Аналогічний припис закріплений у частині 1 статті 11 Господарського процесуального кодексу України

Апеляційний господарський суд зауважує, що принцип правової визначеності є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права. Правова визначеність вимагає, щоб правові норми були чіткими й точними, спрямованими на те, щоб забезпечити постійну прогнозованість ситуацій правовідносин, що виникають.

Принцип правової визначеності має широке застосування у практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України" зазначено, що відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності порушує вимогу "якості закону". У разі коли законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід.

Поняття "якість закону" означає, що національне законодавство повинне бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини від 24.04.2008 у справі "C. G. та інші проти Болгарії" (C. G. and Others v. Bulgaria)).

Системний аналіз положень Господарського процесуального кодексу України та Кодексу України з процедур банкрутства дає підстави для висновку про те, що нормами зазначених нормативно-правових актів прямо не визначено перелік осіб, які наділені правом оскарження ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відтак, визначення такого кола осіб вимагає додаткового аналізу норм та обставин справи з метою встановлення наявності чи відсутності у заявника права на апеляційне оскарження зазначеного рішення.

Відповідно до частини 1 статті 41 Господарського процесуального кодексу України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони (позивач і відповідач, частина 1 статті 45 Господарського процесуального кодексу України) та треті особи.

Водночас згідно із частиною 6 статті 12 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство (неплатоспроможність) у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Кодексом України з процедур банкрутства.

З моменту відкриття провадження у справі банкрутство боржник перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника (аналогічний за змістом правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 918/420/16 та у постанові Верховного Суду у складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 22.09.2021 у справі № 911/2043/20).

В силу особливостей провадження у справі про банкрутство коло осіб, які мають право оскаржити судові рішення (ухвали, постанови) у справі про банкрутство, чинним законодавством звужено до учасників цієї справи задля попередження необґрунтованого втручання інших осіб, які не є учасниками справи, в хід процедури банкрутства. Тобто, у справах про банкрутство склад учасників справи визначається Кодексом України з процедур банкрутства (частина 5 статті 41 Господарського процесуального кодексу України).

За визначенням, наведеним у статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства учасниками у справі про банкрутство є: сторони, арбітражний керуючий, державний орган з питань банкрутства, інші учасники справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір, а також у випадках, передбачених цим Кодексом, Фонд державного майна України, Національний банк України, Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника.

Сторонами у справі про банкрутство (неплатоспроможність), відповідно до положень статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства, є конкурсні кредитори (голова комітету кредиторів), забезпечені кредитори, боржник (банкрут)

Зазначений перелік учасників провадження у справі про банкрутство не є вичерпним, оскільки до учасників справи про банкрутство зазначена стаття відносить також інших осіб, які у випадках, передбачених Кодексу України з процедур банкрутства, беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

Разом з тим, встановлення права особи на оскарження ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство слід здійснювати з урахуванням визначеного зазначеними нормами кола учасників справи про банкрутство.

Право учасника справи на апеляційне оскарження - це диспозитивне право, яке реалізується таким суб`єктом на власний розсуд у встановлених процесуальним законом межах, які є процесуальними фільтрами і визначають, зокрема, ухвали, що підлягають апеляційному оскарженню, та строки подання апеляційних скарг.

За змістом приписів статей 17, 254 Господарського процесуального кодексу України процесуальним законом виокремлено коло осіб, наділених правом на апеляційне оскарження судового рішення, які умовно можна поділити на дві групи: (1) учасники справи; (2) особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

Системний аналіз приписів статей 17, 42, 44, 254, 255 Господарського процесуального кодексу України засвідчує те, що на відміну від осіб, які не брали участі у справі, учасники справи наділені правом оскаржувати судові рішення у такій справі в силу закону, згідно з пунктом 5 частини 1 статті 42 Господарського процесуального кодексу України (за винятком встановлених законом обмежень), тому, при поданні апеляційної скарги, не мають доводити, що оскаржуване судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків, оскільки зазначене презюмується процесуальним законом з огляду на статус учасника справи у суб`єкта оскарження.

Такий підхід є загальним та застосовується до справ, які розглядаються у позовному провадженні.

Колегія суддів враховує, що після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції з`ясовує, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника і які конкретно. Якщо буде встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалися, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 264 Господарського процесуального кодексу України, оскільки у такому випадку не існує правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, у зв`язку з чим відсутній суб`єкт апеляційного оскарження.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 17.05.2018 у справі № 904/5618/17, від 21.09.2018 у справі № 909/68/18, від 18.12.2018 у справі № 911/1316/17, від 27.02.2019 у справі № 903/825/18, від 17.10.2019 у справі № 910/21156/16.

Водночас, за змістом Рішення Конституційного суду від 01.12.2004 у справі №1/10/2004, поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається у частині 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу (1501-06) та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" (інтерес у вузькому розумінні цього слова), означає правовий феномен, який:

а) виходить за межі змісту суб`єктивного права;

б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони;

в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб;

г) не може суперечити Конституції (254к/96-ВР) і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права;

д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом;

є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Визначений положеннями Господарського процесуального кодексу України підхід щодо визначення кола осіб, які мають право на апеляційне оскарження ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство, не може бути в повній мірі застосовним під час здійснення провадження у справі про банкрутство, оскільки з моменту відкриття такого провадження права і обов`язки його учасників, окрім норм Господарського процесуального кодексу України, визначаються також і нормами Кодексу України з процедур банкрутства.

Колегія суддів звертає увагу, що в силу встановленого законом правового регулювання процедур банкрутства, прийняття судом рішення про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника може спричинити вплив на права та інтереси необмеженого кола осіб (наприклад, учасників/власника боржника, працівників боржника, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, банківських установ, контрагентів боржника у господарських/цивільних відносинах тощо).

Разом з тим, настання таких наслідків прямо встановлене законом і не може тлумачитися судом як порушення прав та інтересів інших осіб (в процесуальному аспекті), а, відтак, як підстава для звернення до суду, у інший спосіб, ніж прямо передбачений Кодексу України з процедур банкрутства, з метою захисту порушених вимог та інтересів кожного, чиїх прав та інтересів відкриття провадження у справі про банкрутство може стосуватися.

Тобто, наслідки відкриття провадження у справі про банкрутство слід в першу чергу тлумачити не як порушення, а як встановлені законом обмеження прав та інтересів відповідних осіб. Водночас, набуття такими особами статусу учасника (сторони) провадження у справі про банкрутство навпаки надає додаткові можливості (інструменти) з метою захисту порушених прав та інтересів.

Також апеляційний господарський суд враховує, що нормами Кодексу України з процедур банкрутства чи Господарського процесуального кодексу України не передбачено прямої заборони на оскарження ухвал, які були постановлені господарським судом до вступу певної особи у справу чи набуття нею процесуального статусу учасника справи про банкрутство.

Разом з тим, з огляду на відсутність прямо визначеного законом кола осіб, які мають право на апеляційне оскарження ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство, виникає обґрунтоване питання чи мають право особи, які не набули статусу конкурсного кредитора в порядку, передбаченому статтею 45 Кодексу України з процедур банкрутства, здійснити апеляційне оскарження ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відповідь на зазначене питання була надана в постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 20.03.2024 у справі № 911/1005/23, в якій зазначено таке.

Відповідно до частин 2, 3 статті 8 Кодексу України з процедур банкрутства право на звернення до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство мають боржник, кредитор.

Водночас, під час розгляду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, як правило, приймають участь три учасники - сторони (ініціюючий кредитор або декілька ініціюючих кредиторів, боржник) та арбітражний керуючий, про права, обов`язки та інтереси яких прямо зазначається як в мотивувальній частині ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство, так і в резолютивній частині цього рішення.

Отже, системний аналіз приписів статей 42, 254, 255 Господарського процесуального кодексу України та статей 1, 9, 45 Кодексу України з процедур банкрутства дає підстави для висновку про те, що не позбавлені права на оскарження ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство ініціюючий кредитор та боржник, які наділені таким правом не лише на підставі закону, але і як безпосередні учасники підготовчого засідання.

Також оскаржити ухвалу про відкриття провадження у справі про банкрутство можуть інші безпосередні учасники підготовчого засідання, які не обов`язково можуть мати статус сторони у справі про банкрутство, однак можуть бути залучені судом (наприклад, уповноважена особа учасників/працівників боржника) або приймають участь у підготовчому засіданні як зацікавлені особи в межах наданих їм нормами Кодексу України з процедур банкрутства та Господарського процесуального кодексу України прав та повноважень (наприклад, інші ініціюючі кредитори, заяви яких надійшли пізніше, забезпечений кредитор, ініціюючі кредитори щодо боржника в інших справах тощо). Водночас наявність права оскаржувати ухвалу про відкриття провадження у справі про банкрутство суд встановлює в кожному такому випадку окремо.

Наприклад, така особа як забезпечений кредитор наділяється процесуальним правом на оскарження ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство у розумінні частини 1 статті 254 Господарського процесуального кодексу України, та з огляду на положення статті 1, частини 14 статті 39, частин 2, 8 статті 45 Господарського процесуального кодексу України (такий висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 22.10.2019 у справі № 910/11946/18).

В подальшому особи можуть бути наділені правом оскаржувати ухвалу про відкриття провадження у справі про банкрутство лише за умови набуття відповідного процесуального статусу учасника (сторони) справи про банкрутство.

Так, конкурсні кредитори, які є стороною у справі про банкрутство в силу прямої вказівки частини 1 статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства і які звертаються із вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, набувають правового статусу учасника у справі про банкрутство за сукупністю передбачених Кодексу України з процедур банкрутства дій:

- пред`явлення грошових вимог;

- доведення свого права вимоги перед судом;

- розгляд грошових вимог судом (перевірка наявності такого права у кредитора; правомірність його набуття; наявність цього права в межах позовної давності тощо) та визнання грошових вимог у відповідній ухвалі суду.

Тому саме з моменту визнання судом вимог до боржника конкурсний кредитор наділяється всіма процесуальними правами учасника справи, зокрема оскаржувати судові рішення у справі про банкрутство в апеляційному порядку.

Тобто, після вступу особи у справу як конкурсного кредитора згідно зі статтею 45 Кодексу України з процедур банкрутства, така особа набуває процесуальних прав і обов`язків учасника справи, передбачених у статті 42 Господарського процесуального кодексу України в повному обсязі, тому, серед іншого, не позбавлена права на оскарження ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Отже, підсумовуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвалу про відкриття провадження у справі про банкрутство мають право першочергово оспорювати у судах апеляційної та касаційної інстанцій визнані судовим рішенням про відкриття провадження у справі про банкрутство сторони - боржник, ініціюючий кредитор, а також арбітражний керуючий та кредитор, вимоги якого забезпечені заставою майна боржника (незалежно від того, чи такі вимоги були визнані та включені до реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство).

Інші особи, за загальним правилом, можуть оскаржити ухвалу про відкриття провадження у справі про банкрутство лише за умови участі таких осіб в розгляді судом питання про відкриття провадження у справі про банкрутство (наприклад, інші кредитори, які подали заяви з грошовими вимогами до боржника до підготовчого засідання суду і заяви яких залишено без розгляду), або у разі набуття такими особами відповідного процесуального статусу учасника справи (сторони у справі) про банкрутство (в тому числі і до або під час підготовчого засідання).

Водночас, до позовного провадження, яке розглядається в межах провадження у справі про банкрутство, слід застосовувати загальний підхід до визначення кола осіб, які можуть оскаржувати прийняті в межах позовного провадження судові рішення, передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Зазначені висновки є релевантними до правовідносин, в яких виникає питання про встановлення статусу особи, яка має право на оскарження ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство юридичної особи.

Так, в постанові Верховного Суду від 16.07.2020 у справі № 910/4475/19 зроблено висновок, що законодавством про банкрутство для конкурсних кредиторів встановлений більш складний, порівняно з іншими учасниками справи, порядок набуття статусу учасника провадження у справі про банкрутство, який (статус) наділяє такого учасника повним обсягом процесуальної дієздатності, в т. ч. правом оскаржувати судові рішення, оскаржувати дії боржника, розпорядника майном, керуючого санацією, ліквідатора, звертатися про визнання недійсними угод боржника тощо.

Набуття такого статусу остаточно формалізується ухвалою суду про визнання вимог кредитора (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 913/444/18).

За приписами частини 2 статті 47 Кодексу України з процедур банкрутства у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною 1 статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна. Нормами цієї статті передбачено, що за результатами попереднього засідання господарський суд постановляє ухвалу, тобто чітко визначений порядок формалізації конкурсного кредитора як учасника провадження у справі про банкрутство.

Таким чином, порядок набуття конкурсним кредитором статусу учасника провадження у справі про банкрутство є чітким, зрозумілим та однозначним, тобто таке нормативне регулювання виключає можливість довільного його трактування.

Отже, лише після вчинення всіх передбачених статтею 45 Кодексу України з процедур банкрутства дій, прийняття судом відповідної ухвали про повне або часткове (частина 6 статті 45, стаття 47 Кодексу України з процедур банкрутства) визнання його вимог, кредитор набуває статусу учасника провадження у справі про банкрутство та повну процесуальну дієздатність (здатність особисто здійснювати процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді, стаття 44 Господарського процесуального кодексу України).

Ураховуючи наведене, лише за сукупністю встановлених Кодексом України з процедур банкрутства дій (пред`явлення грошових вимог; доведення свого права вимоги перед судом; розгляд грошових вимог судом (перевірка наявності такого права у кредитора; правомірність його набуття; невтрата цього права у зв`язку з позовною давністю, тощо); визнання їх судом) кредитор може набути правового статусу учасника у справі про банкрутство.

У постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 12.07.2023 у справі № 915/1097/20 суд виснував, системний аналіз приписів статей 42, 254, 255 Господарського процесуального кодексу України та статей 1, 9, 45 Кодексу України з процедур банкрутства дає підстави для висновку про те, що конкурсні кредитори, після набуття ними процесуального статусу учасника справи про банкрутство, не позбавлені права на оскарження ухвали про відкриття провадження у цій справі протягом розумного строку з дня визнання їх грошових вимог до боржника за умови поновлення господарським судом строку на апеляційне оскарження.

Так, при розгляді апеляційної скарги, поданої особою, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції і яка вважає, що місцевим господарським судом вирішено питання про її права та обов`язки, суд апеляційної інстанції перевіривши матеріали апеляційної скарги на предмет їх відповідності статті 258, 259 Господарського процесуального кодексу України, та за відсутності підстав для залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги чи для відмови у відкритті апеляційного провадження з інших підстав, відкриває апеляційне провадження за апеляційною скаргою такої особи та має належним чином дослідити і встановити, чи вирішив суд в оскаржуваному рішенні питання про права, інтереси та (або) обов`язки заявника апеляційної скарги (аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 11.06.2020 у справі №908/1083/19, від 25.06.2020 у справі № 916/1965/13).

Особа повинна довести, що оскаржуване судове рішення прийнято про її права, інтереси та (або) обов`язки і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним, що означає, що скаржник в скарзі має чітко зазначити, в якій частині оскаржуваного ним судового рішення прямо вказано про його права, інтереси та (або) обов`язки, та про які саме.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.05.2020 у справі № 904/897/19.

Якщо ж при цьому судом апеляційної інстанції буде встановлено, що права, інтереси та (або) обов`язки такої особи оскаржуваним судовим рішенням не порушені та що питання про її права, інтереси та (або) обов`язки у справі судом першої інстанції не вирішувалися, то апеляційний господарський суд не позбавлений права закрити апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 264 Господарського процесуального кодексу України. Наведений висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.08.2019 у справі № 62/112, у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.01.2020 у справі №925/1600/16, постанові Верховного Суду від 13.01.2025 у справі № 911/1769/24.

З огляду на все вищевикладене, колегія суддів зазначає, що з матеріалів справи не вбачається та скаржником при зверненні з апеляційною скаргою не доведено, що його права та/або інтереси порушені оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 264 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

За змістом частини 2 статті 264 Господарського процесуального кодексу України про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку, що, оскільки скаржник не має статусу сторони чи учасника у справі №908/3700/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро", права скаржника оскаржуваною ухвалою не порушено, а рішення стосовно його прав та (або) обов`язків судом не приймалось, то, відповідно, Головне управління ДПС у Дніпропетровській області не наділене процесуальний правом на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Запорізької області від 23.12.2025 у справі №908/3700/25, відтак, апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 23.12.2025 у справі № 908/3700/25 підлягає закриттю.

Керуючись статтями 234, 255, 264, 281, 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України, Кодексом України з процедур банкрутства, Центральний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 23.12.2025 у справі № 908/3700/25 - закрити.

2. Матеріали справи № 908/3700/25 повернути до Господарського суду Запорізької області.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України та статтею 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повна ухвала складена та підписана 24.02.2026.

Головуючий суддя Ю.В. Фещенко

Суддя Ю.А. Джепа

Суддя С.В. Мартинюк