ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"17" лютого 2026 р. м. Київ Справа № 911/3586/25

за заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

про неплатоспроможність

Суддя Наріжний С.Ю.

За участю секретаря Бойко Я.Р.

За участю представників учасників у справі:

керуюча реструктуризацією Боржника арбітражна керуюча Мотальова-Кравець В.Ю. (в режимі ВКЗ)

ВСТАНОВИВ:

у провадженні Господарського суду Київської області перебуває справа № 911/3586/25 за заявою ОСОБА_1 про неплатоспроможність.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.12.2025 відкрито провадження у справі № 911/3586/25 про неплатоспроможність Боржника; введено процедуру реструктуризації боргів Боржника; керуючою реструктуризацією Боржника призначено арбітражну керуючу Мотальову-Кравець В.Ю.; призначено на 27.01.2026 проведення попереднього засідання у справі.

16.12.2025 Господарським судом Київської області в установленому порядку було здійснено публікацію оголошення № 77943 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

06.01.2026 до суду в підсистемі «Електронний суд» надійшла заява АТ КБ «Приватбанк» від 06.01.2026 б/№ (вх. № 8505) про визнання грошових вимог до Боржника у сумі 3498009,17 грн.

Ухвалою суду від 14.01.2026 вказану заяву прийнято і призначено до розгляду в попередньому засіданні; зобов`язано керуючу реструктуризацією Боржника надати повідомлення про результат розгляду вимог АТ КБ «Приватбанк».

27.01.2026 судове засідання не відбулось, у зв`язку з чим ухвалою суду від 05.02.2026 повідомлено учасників у справі про призначення попереднього засідання на 17.02.2026.

13.02.2026 до суду в підсистемі «Електронний суд» надійшло повідомлення керуючої реструктуризацією Боржника від 12.02.2026 б/№ (вх. № 2538/26) про результат розгляду вимог АТ КБ «Приватбанк».

13.02.2026 до суду в підсистемі «Електронний суд» надійшли письмові пояснення АТ КБ «Приватбанк» від 13.02.2026 б/№ (вх. № 2569/26) по суті повідомлення керуючої реструктуризацією Боржника.

16.02.2026 до суду в підсистемі «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення керуючої реструктуризацією Боржника від 16.02.2026 б/№ (вх. № 2645/26) до повідомлення про результат розгляду вимог АТ КБ «Приватбанк».

16.02.2026 до суду в підсистемі «Електронний суд» надійшли додаткові письмові пояснення АТ КБ «Приватбанк» від 16.02.2026 б/№ (вх. № 2682/26) по суті повідомлення керуючої реструктуризацією Боржника.

17.02.2026 в судовому засіданні взяла участь керуюча реструктуризацією Боржника (в режимі ВКЗ). Інші учасники у справі в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Судом в судовому засіданні 17.02.2026 розглядається заява кредитора про визнання грошових вимог до Боржника ОСОБА_1 , яка надійшла в порядку ч. 1 ст. 45 КУзПБ.

Згідно ч. 1 ст. 45 КУзПБ, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Першим днем перебігу цього строку є день, наступний за днем офіційного оприлюднення відповідного оголошення.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.07.2020 у справі № 904/3060/19.

Як зазначено вище, оголошення № 77943 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 опубліковане 16.12.2025, отже встановлений ст. 45 КУзПБ строк на заявлення грошових вимог кредиторів почав перебіг 17.12.2025 і закінчився 15.01.2026.

Розглянувши кредиторську заяву АТ КБ «Приватбанк» суд зазначає наступне.

Заява була сформована заявником в підсистемі «Електронний суд» 06.01.2026, отже в межах строку, встановленого ч. 1 ст. 45 КУзПБ.

Заявником в заяві заявлено до визнання грошові вимоги до Боржника у розмірі 3498009,17 грн, з яких 82363,12 доларів США за Кредитним договором № 07/07/965М від 27.07.2007, а також 4099,73 грн за Кредитним договором № SAMDN0143 від 29.12.2005.

19.03.2007 між ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є АТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 100КМ_В (Кредитний договір 1).

Відповідно до укладеного договору, ОСОБА_1 був наданий кредит у розмірі 30000,00 доларів США зі сплатою за користування ним 15% річних.

Крім того, 29.12.2005 між ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є АТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № SAMDN0143 (Кредитний договір 2), відповідно до якого останньому був наданий кредит у розмірі 2000,00 грн, зі сплатою за користування ним 36,00%.

Банк свої зобов`язання за Кредитними договорами 1, 2 виконав у повному обсязі, надавши позичальнику кредитні кошти.

Згідно ст. 1054 ЦК України, обов`язком позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплати процентів за користування ним.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У зв`язку з невиконанням боржником умов кредитного договору, АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.03.2011 у справі №2-4801/11 було, зокрема, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 203068,17 грн заборгованості за кредитним договором № 100КМ_В від 19.03.2007; стягнуто солідарно з ТОВ «Українське фінансове агентство «ВЕРУС», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 200,00 грн заборгованості за кредитним договором № 100КМ_В від 19.03.2007; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 3277,04 грн заборгованості за кредитним договором № SAMDN0143 від 29.12.2005; стягнуто солідарно з ТОВ «Українське фінансове агентство «ВЕРУС», ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 200,00 грн заборгованості за кредитним договором № 100КМ_В від 19.03.2007.

Заявник зазначає, що станом на 15.12.2025 заборгованість ОСОБА_1 перед АТ КБ «ПриватБанк» за Кредитним договором № 100КМ_В від 19.03.2007 складає 82363,12 доларів США, з яких: 13933,39 доларів США - заборгованість за кредитом; 53389,47 доларів США - заборгованість за процентами; 40,26 доларів США - заборгованість з комісії; 15000 доларів США - пеня.

Крім того, станом на 15.12.2025 заборгованість ОСОБА_1 перед АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором № SAMDN0143 від 29.12.2005 складає 4099,73 грн, з яких: 1939,05 грн - заборгованість за кредитом; 1191,16 грн - заборгованість за процентами; 969,52 грн - пеня.

Керуюча реструктуризацією Боржника визнала заявлені вимоги частково, в розмірі 206745,21 грн, оскільки саме така сума була присуджена до стягнення рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.03.2011 у справі №2-4801/11, без визначення доларового еквіваленту.

При цьому керуюча реструктуризацією Боржника посилається на постанову ВП ВС від 30.05.2018 у справі № 750/8676/15-ц і зазначає, що якщо кредитор, звертаючись з позовом до суду, сам визначив заборгованість у валюті гривні України, погодився із судовим рішенням, яким таку заборгованість стягнуто з боржника, а боржником сплачено таку заборгованість у повному обсязі, то кредитор не має права на стягнення курсової різниці.

Відносно вказаних доводів керуючої реструктуризацією Боржника суд зазначає наступне.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 30.08.2023 у справі № 918/847/22:

« 52. Звертаючись до суду Банк обґрунтував наявність кредиторських вимог до боржника кредитним договором №ROZOGA від 21 липня 2008 року, тобто наявністю невиконаного боржником правочину, зобов`язання за яким визначено в іноземній валюті, який складено в письмовій формі відповідно до вимог Цивільного кодексу України та є письмовим доказом (ст.91 ГПК України).

53. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

54. Відповідно до вимог статті 192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

55. За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

56. Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

57. У частині третій статті 533 ЦК України закріплено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

58. У ч. 2 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, зокрема, визначено, що склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті України. Якщо зобов`язання боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника.

59. Слід звернути увагу, що порядок визнання грошових вимог до боржника у справах про банкрутство регулюється Кодексом України з процедур банкрутства та ГПК України, є особливою процедурою в юрисдикції господарських судів, відтак, та обставина, що у рішенні Здолбунівського районного суду Рівненської області від 05 жовтня 2010 року у справі №2-1181/10 зазначено суму боргу за кредитним договором лише в національній валюті не спростовує тієї обставини, що якщо зобов`язання боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника.

60. Отже, судами необґрунтовано залишено поза увагою ту обставину, що борг ОСОБА_1 виник та існує на підставі кредитного договору, що визначений лише в іноземній валюті.

61. За своєю правовою природою судове рішення є засобом захисту прав або інтересів фізичних та юридичних осіб.

62. Положення статті 11 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

63. Тобто відповідно до положень статті 11 ЦК України рішення суду може бути підставою виникнення цивільних прав та обов`язків у випадках, установлених актами цивільного законодавства, - за наявності прямої вказівки про це в законі.

64. За загальним правилом судове рішення забезпечує примусове виконання зобов`язання, яке виникло з підстав, що існували до його ухвалення, але не породжує таке зобов`язання, крім випадків, коли положення норм чинного законодавства передбачають виникнення зобов`язання саме з набранням законної сили рішенням суду. (Висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Великої палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі №320/5115/17).

65. Статтею 236 ГПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим і відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

66. Вимогами процесуального закону визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні спору. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

67. Однак, оскаржувані судові рішення таким вимогам процесуального закону не відповідають.

68. З урахуванням викладеного колегія суддів касаційної інстанції вважає доводи касаційної скарги частково обґрунтованими, оскільки під час розгляду справи суди не врахували, що борг ОСОБА_1 виник на підставі кредитного договору, що визначений в іноземній валюті та дійшли до помилкових висновків про те, що за результатами прийнятого рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 05 жовтня 2010 року у справі №2-1181/10 відбулась трансформація грошового зобов`язання визначеного в іноземній валюті у зобов`язання у національній валюті, без врахування його фактичного розміру за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника, а тому рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції підлягають скасуванню як такі, що прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права».

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про те, що та обставина, що у рішенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.03.2011 у справі №2-4801/11 зазначено суму боргу за Кредитним договором лише в національній валюті не спростовує тієї обставини, що якщо зобов`язання Боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до Боржника.

Отже протилежні доводи керуючої реструктуризацією Боржника відхиляються судом як необґрунтовані.

Щодо посилання керуючої реструктуризацією на постанову ВП ВС від 30.05.2018 у справі № 750/8676/15-ц, слід зазначити, що у вказаній справі мало місце фактичне виконання боржником зобов`язання перед банком за рішенням суду, тоді як в даній справі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.03.2011 у справі №2-4801/11 не виконане, відтак зазначена судова практика не є релевантною до обставин даної справи.

Перевіривши наданий АТ КБ «Приватбанк» розрахунок заборгованості Боржника за Кредитним договором 1, судом встановлено, що станом на 15.12.2025 заборгованість Боржника становить 82363,12 доларів США, у т.ч. 13933,39 доларів США за тілом кредиту, 53389,47 доларів США за процентами, 40,26 доларів США за комісією та 15000,00 доларів США пені.

Крім того, згідно розрахунку заборгованості за Кредитним договором 2, вбачається, що станом на 15.12.2025 залишок заборгованості Боржника становить 4099,73 грн, у т.ч.1939,05 грн за тілом кредиту, 1191,16 грн за відсотками, 969,52 грн пені.

Перевіривши матеріали справи судом встановлено, що заявлені АТ КБ «Приватбанк» грошові вимоги до Боржника є обґрунтованими та документально підтвердженими.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Крім того суд враховує, що при зверненні до суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність Боржник у т.ч. зазначив (визнав) наявність простроченої заборгованості перед АТ КБ «Приватбанк» в загальному розмірі 3412153,59 грн, з яких за кредитним договором № 100КМ від 19.03.2007 в розмірі 3408053,86 грн та за кредитним договором № SAMDN0143 від 29.12.2005 в розмірі 4099,73 грн. Вказана заборгованість є підставою для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність Боржника.

Отже, у даному випадку підлягає врахуванню Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі- «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Враховуючи викладене вище, заявлені АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 грошові вимоги підлягають визнанню повністю, в розмірі: 5324,80 грн (судовий збір) - до задоволення вимог кредиторів; 2860727,65 грн (заборгованість за кредитом, відсотками, комісією) - 2 черга задоволення вимог кредиторів з правом вирішального голосу; 637281,52 грн (заборгованість за пенею) - 3 черга задоволення вимог кредиторів.

Згідно ст. 122 КУзПБ, попереднє засідання суду проводиться не пізніше 60 днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. В ухвалі за результатами попереднього засідання суду, зокрема, зазначаються: 1) обов`язок керуючого реструктуризацією провести збори кредиторів, які мають відбутися не пізніше 14 днів з дня постановлення такої ухвали; 2) дата засідання господарського суду, яке має відбутися не пізніше 60 днів з дня постановлення такої ухвали, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 133 КУзПБ, витрати, пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність (витрати на оплату судового збору, сплату винагороди і відшкодування витрат арбітражного керуючого, пов`язаних з виконанням ним своїх повноважень, оплату послуг спеціалістів для проведення оцінки майнових об`єктів, що підлягають продажу, а також витрати на проведення аукціону), відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

Вимоги кредиторів, включені до реєстру вимог кредиторів, задовольняються у такій черговості: 1) у першу чергу задовольняються вимоги до боржника щодо сплати аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; 2) у другу чергу задовольняються вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) та проводяться розрахунки з іншими кредиторами; 3) у третю чергу сплачуються неустойки (штраф, пеня), внесені до реєстру вимог кредиторів.

Судом встановлено, що станом на дату попереднього засідання окрім вказаної вище заяви АТ КБ «Приватбанк», будь-яких інших заяв кредиторів з вимогами до Боржника до суду не надходило. Крім того, згідно конкретизованого списку кредиторів, АТ КБ «Приватбанк» є єдиним кредитором Боржника.

Враховуючи викладене вище суд дійшов висновку, що до реєстру вимог кредиторів Боржника підлягають включенню наступні грошові вимоги:

- АТ КБ «Приватбанк» у сумах: 5324,80 грн - до задоволення вимог кредиторів; 2860727,65 грн - 2 черга (з правом вирішального голосу); 637281,52 грн - 3 черга.

За підсумком попереднього засідання суд зобов`язує керуючу реструктуризацією Боржника арбітражну керуючу Мотальову-Кравець В.Ю. організувати проведення зборів кредиторів Боржника; письмово повідомити учасників у справі про неплатоспроможність про місце, дату і час проведення зборів кредиторів Боржника, належні докази про що надати суду; також надати суду протокольне рішення зборів кредиторів Боржника, передбачене п. 3 ч. 2 ст. 123 КУзПБ.

Керуючись ст. 120, 121, 232-235, 255 ГПК України, ст. 45, 47, 122, 133 Кодексу України з процедур банкрутства, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву АТ КБ «Приватбанк» від 06.01.2026 б/№ (вх. № 8505) задовольнити. Визнати грошові вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» () до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у сумах: 5324,80 грн - до задоволення вимог кредиторів; 2860727,65 грн - 2 черга задоволення вимог кредиторів; 637281,52 грн - 3 черга задоволення вимог кредиторів.

2. Зобов`язати керуючу реструктуризацією Боржника арбітражну керуючу Мотальову-Кравець В.Ю. організувати проведення загальних зборів кредиторів Боржника; письмово повідомити учасників у справі про банкрутство про місце, дату і час проведення зборів кредиторів Боржника, належні докази про що надати суду.

3. Зобов`язати керуючу реструктуризацією Боржника арбітражну керуючу Мотальову-Кравець В.Ю. надати суду протокольне рішення зборів кредиторів Боржника, передбачене п. 3 ч. 2 ст. 123 КУзПБ.

4. Засідання суду щодо розгляду погодженого кредиторами плану реструктуризації боргів, або прийняття рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі призначити на « 31» березня 2026 року об 11 год. 20 хв. Засідання відбудеться в приміщенні Господарського суду Київської області за адресою: м. Київ, вул. С. Петлюри, 16/108, в залі судових засідань № 1.

5. Копію ухвали надіслати учасникам у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом десяти днів з дати складення та підписання повного тексту ухвали шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду.

Повна ухвала підписана 16.03.2026.

Суддя С.Ю. Наріжний