УХВАЛА

м. Київ

16.03.2026Справа № 910/2500/26

Господарський суд міста Києва в складі судді Андреїшиної І.О., розглянувши матеріали позовної заяви Комунального некомерційного підприємства «Лікувально-профілактична установа Міжгірська районна лікарня Міжгірської селищної ради Закарпатської області» (вул. Захисників України, буд. 4, селище Міжгір`я, Хустський р-н, Закарпатська обл., 90000; ідентифікаційний код 4321851)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИММЕР МЕДІЗИН СІСТЕМ Україна» (02132, м. Київ, Дніпровська набережна, 26-Ж, офіс 53, нежитлове приміщення № 53-А, ідентифікаційний код 35261920)

про визнання пункту договору недійсним та стягнення 424 710,28 грн,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне некомерційне підприємство «Лікувально-профілактична установа Міжгірська районна лікарня Міжгірської селищної ради Закарпатської області» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИММЕР МЕДІЗИН СІСТЕМ Україна», в якому просить суд, визнати недійсним абзац п`ятий пункту 1.1. договору про закупівлю товару № 1-ММ від 08.04.2021 із змінами внесеними додатковою угодою № 1 від 16.06.2021 до договору про закупівлю товару № 1-ММ від 08.04.2021 р., в частині включення до ціни податку на додану вартість, та стягнути з ТОВ «ЦИММЕР МЕДІЗИН СІСІТЕМ УКРАЇНА» на користь Комунального некомерційного підприємства «Лікувально - профілактична установа Міжгірська районна лікарня Міжгірської селищної ради Закарпатської області» 424 710,28 грн, отриманого податку на додану вартість за договором № 1-ММ від 08.04.2021 про закупівлю товару.

Разом з тим, дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, суд зазначає, що позовну заяву подано без додержання вимог ст. 6, 162 Господарського процесуального кодексу України, також суд дійшов висновку, що заяву слід залишити без руху та надати заявнику час для усунення недоліків, встановлених при подані заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя, від 14.05.1981 N R (81) 7: "В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати" (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України, що має беззаперечно виконуватись сторонами в разі необхідності реалізації цього права.

Положеннями ст. 1, 2 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, у відповідності до Закону України "Про Державний бюджет України на 2026 рік" розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня 2026 року становить 3 328,00 грн.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною 2 цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Як вбачається з матеріалів заяви, позивачем заявлено одну позовну вимогу не майнового характеру та одну вимогу майнового характеру.

За таких підстав, з урахуванням того, що позовна заява була подана через підсистему «Електронний суд», при зверненні до суду з вказаним позовом позивачем повинен бути сплачений судовий збір у загальному розмірі 7 758,92 грн (2 662,40 грн х 1 вимогу не майнового характеру та відповідно 5 096,52 грн за одну вимогу майнового характеру) відповідно до Закону України "Про судовий збір".

На підтвердження сплати судового збору позивачем додано платіжну інструкцію № 6200 від 06.03.2026 на суму 5 096,52 грн.

Таким чином, платіжна інструкція № 200 від 06.03.2026 на суму 5 096,52 грн не може бути належним та допустимим доказом сплати судового збору у встановлених Законом України "Про судовий збір" порядку та розмірі.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, позовна заява Комунального некомерційного підприємства «Лікувально-профілактична установа Міжгірська районна лікарня Міжгірської селищної ради Закарпатської області» підлягає залишенню без руху.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Керуючись ст. 162, 164, 174, ч. 2 ст. 232, ст. 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Комунального некомерційного підприємства «Лікувально-профілактична установа Міжгірська районна лікарня Міжгірської селищної ради Закарпатської області» залишити без руху.

2. Встановити Комунальному некомерційному підприємству «Лікувально-профілактична установа Міжгірська районна лікарня Міжгірської селищної ради Закарпатської області» спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду:

- оригіналів доказів доплати у встановленому законом порядку судового збору у сумі 2 662,40 грн;

- доказів направлення заяви про усунення недоліків позовної заяви з доданими документами відповідачу.

3. Встановити Комунальному некомерційному підприємству «Лікувально-профілактична установа Міжгірська районна лікарня Міжгірської селищної ради Закарпатської області» строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Дата підписання ухвали 16.03.2026

Суддя І.О. Андреїшина