ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

п р о з а л и ш е н н я п о з о в н о ї з а я в и б е з р у х у

02 березня 2026 року Справа № 926/2891-б/24 (926/765/26)
Суддя Господарського суду Чернівецької області Дутка Віталій Володимирович, розглянувши матеріали

за позовом приватної науково-виробничої фірми Ольвія, м. Чернівці

до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Колос, с. Ломачинці Дністровського району Чернівецької області

про визнання права власності на нежитлову будівлю, скасування запису в державному реєстрі, зобов`язати держаного реєстратора зареєструвати нежитлову будівлю

в межах справи №926/2891-б/24 за заявою ГУ ПФУ у Чернівецькій області про банкрутство сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Колос

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Чернівецької області перебуває справа №926/2891-б/24 про банкрутство сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Колос на стадії ліквідаційної процедури.

Приватна науково-виробнича фірма Ольвія звернулася до Господарського суду Чернівецької області з позовною заявою до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Колос про визнання права власності на нежитлову будівлю, скасування запису в державному реєстрі, зобов`язати держаного реєстратора зареєструвати нежитлову будівлю.

Суд, розглянувши позовну заяву та додані до неї документи, перевіривши її на відповідність вимогам, передбачених ГПК України та Кодексом України з процедур банкрутства дійшов висновку про залишення її без руху з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

За змістом п. 1 ч.1 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 172 ГПК України, позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення. Таке надсилання може здійснюватися в електронній формі через електронний кабінет з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.

До матеріалів позовної заяви додано лише фіскальний чек АТ Укрпошта, який може вважатися доказом надіслання позовної заяви з додатками лише при наявності опису вкладення, який не доданий до позовної заяви.

Відтак, позивачем не дотримано вимог в частині надання доказів надіслання відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Крім того, у позовній заяві відсутні відомості передбачені п. 9 ч.3 ст. 162 ГПК України, а саме відсутній попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи та відомостей передбачених п. 10 ч.3 ст. 162 ГПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України Про судовий збір.

Відповідно до пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; а за подання позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За приписами ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Так, позивачем заявлено 1 вимогу майнового характеру та 2 позовні вимоги немайнового характеру.

Суд зазначає, що вимоги позивача про визнання за ним права власності на нежитлову будівлю належить до позовних вимог майнового характеру, а тому судовий збір за такими вимогами має обраховуватись у розмірі 1,5 відсотка від ціни позову, яка в силу приписів п. 2 ч. 1 ст. 163 ГПК України визначається вартістю майна.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.08.2020 у справі № 910/13737/19, майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої є благо, що підлягає грошовій оцінці.

Будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього. Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 907/9/17, провадження № 12-76гс18).

Згідно зі статтею 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити, зокрема, зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Таким чином, оскільки фактично позивачем за даним позовом заявлено дві вимоги немайнового характеру (про скасування запису в державному реєстрі та зобов`язати держаного реєстратора зареєструвати нежитлову будівлю) та одна вимога майнового характеру (про визнання права власності на нежитлову будівлю), то за вимогу немайнового характеру підлягає сплаті ще судовий збір у розмірі 3328,00 грн, а за вимоги майнового характеру судовий збір має визначатися з урахуванням вартості майна (нежитлової будівлі), натомість обов`язок визначати вартість майна за відповідними вимогами покладається на позивача, а не на суд.

Суд наголошує, що з положень ч. 2 ст. 163 Господарського процесуального кодексу вбачається, що у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову повинна відповідати саме дійсній вартості спірного майна.

Також, Верховний Суд неодноразово зазначав, що при дослідженні питання правильності сплати судового збору у позовах про визнання права власності на майно або його витребування є необхідним з`ясування дійсної вартості спірного майна (ухвали Верховного Суду від 27.04.2020 у справі № 910/2607/19, від 16.03.2021 у справі № 920/1197/19, від 14.04.2021 у справі № 911/1058/19).

Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Така правова позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду від 31.05.2021 у справі № 127/6582/16-ц.

Однак, незважаючи на майновий характер позовних вимог про визнання права власності, заявлених у позові, позивач не вказав ані ціну відповідних позовних вимог, не визначив дійсну вартість майна, та не сплатив судовий збір виходячи із вартості майна.

Натомість матеріали позовної заяви містять банківську квитанцію від 25.02.2026 про сплату судового збору в сумі 3328,00 грн, що дає змогу зробити висновок про те, що позивачем сплачено суму судового збору лише за 1 позовну вимогу немайнового характеру.

За таких обставин позовна заява підлягає залишенню без руху.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом 5-ти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху та встановлює спосіб і строк усунення недоліків, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, якщо ж позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Зважаючи на те, що позивачем не дотримано вимог статті 162 ГПК України, враховуючи, що приписи статті 174 ГПК України носять імперативний характер, то суд приходить до висновку, що наведені обставини є підставою для залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 162, 164, 172, 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Позивачу в строк протягом 10 днів з дня вручення цієї ухвали усунути названі недоліки та надати до Господарського суду Чернівецької області:

- докази надіслання відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів;

- докази сплати судового збору в сумі 3328,00 грн (за одну вимогу немайнового характеру);

- докази на підтвердження ціни позову та докази сплати судового збору, виходячи з ціни позову (для позовної вимоги майнового характеру про визнання права власності);

- відомості передбачені п. 9 та п. 10 ст. 162 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Ухвала підписана 02.03.2026.

Суддя В.В. Дутка