ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року Справа № 903/843/25

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Гудак А.В.

судді Олексюк Г.Є.

судді Мельник О.В.

секретар судового засідання Пацьола О.О.

за участю представників сторін:

позивача: не з`явився

відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Відділу освіти, молоді та спорту Маневицької селищної ради на рішення Господарського суду Волинської області від 08.12.2025 року у справі №903/843/25 в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача 54 950,40 грн неустойки, у тому числі 30 758,40 грн пені та 24 192,00 грн штрафу за невиконання умов договору про закупівлю №333 від 06.05.2025 (суддя Дем`як В.М., м. Луцьк, повний текст складено 16.12.2025 року).

за позовом: Відділу освіти, молоді та спорту Маневицької селищної ради

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Конопельнюк Юлії Василівни

про розірвання договору та стягнення 54 950, 40 грн

Відділ освіти, молоді та спорту Маневицької селищної ради звернувся до Господарського суду Волинської області з позовом до фізичної особи-підприємця Конопельнюк Юлії Василівни про розірвання договору про закупівлю №333 від 06 травня 2025 року, укладений між Відділом освіти, молоді та спорту Маневицької селищної ради та Фізичною особою-підприємцем Конопельнюк Юлією Василівною; стягнення з фізичної особи-підприємця Конопельнюк Юлії Василівни на користь Відділу освіти, молоді та спорту Маневицької селищної ради 54 950, 40 грн неустойки в т.ч. 30 758, 40 грн пені та 24 192, 00 грн штрафу за договором Про закупівлю від 06.05.2025 №333.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 08.12.2025 року у справі №903/843/25 в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись частково з ухваленим рішенням, Відділ освіти, молоді та спорту Маневицької селищної ради звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Волинської області від 08 грудня 2025 року у справі №903/843/25 про стягнення пені та штрафу за невиконання умов договору. Стягнути з фізичної особи-підприємця Конопельнюк Юлії Василівни на користь Відділу освіти, молоді та спорту Маневицької селищної ради за договором «Про закупівлю» від 06.05.2025 №333 пені 30 758,40 грн у розмірі 0,1 % від вартості невчасно поставленого товару за кожний день прострочення, штраф 24 192,00 грн у розмірі 7% від суми непоставленого в строк товару; Разом 54 950,40 грн.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.01.2026 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Відділу освіти, молоді та спорту Маневицької селищної ради на рішення Господарського суду Волинської області від 08.12.2025 року у справі №903/843/25. Розгляд апеляційної скарги Відділу освіти, молоді та спорту Маневицької селищної ради постановлено здійснювати без повідомлення учасників справи.

В подальшому, приймаючи до уваги, що предметом позову є стягнення з фізичної особи-підприємця Конопельнюк Юлії Василівни на користь Відділу освіти, молоді та спорту Маневицької селищної ради за договором "Про закупівлю" від 06.05.2025 №333 пені - 30 758,40 грн у розмірі 0,1% від вартості невчасно поставленого товару за кожен день прострочення, штраф -24192,00 грн у розмірі 7% від суми непоставленого в строк товару, разом 54 950,40 грн, а також розірвання договору укладеного між Відділом освіти, молоді та спорту Маневицької селищної ради та фізичною особою-підприємцем Конопельнюк Юлією Василівною від 06 травня 2025 №333 колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги Відділу освіти, молоді та спорту Маневицької селищної ради на рішення Господарського суду Волинської області від 08.12.2025 року у справі №903/843/25 у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.02.2026 розгляд апеляційної скарги Відділу освіти, молоді та спорту Маневицької селищної ради на рішення Господарського суду Волинської області від 08.12.2025 року у справі №903/843/25 призначено у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи на 25 лютого 2026 року.

18 лютого 2026 року ФОП Конопельнюк Ю.В. подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що рішення Господарського суду Волинської області від 08.12.2025 у справі № 903/843/25, є законним та обґрунтованим, прийнятим на основі всебічного та повного розгляду справи, а тому на підставі викладеного просить відмовити позивачу в задоволенні апеляційної скарги, а рішення Господарського суду Волинської області від 08.12.2025 у справі №903/843/25 залишити без змін.

20 лютого 2026 року Відділом освіти, молоді та спорту Маневицької селищної ради подано заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника останнього.

24 лютого 2026 року ФОП Конопельнюк Ю.В. подано клопотання про розгляд справи без її участі.

Північно-західний апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги та заперечення викладені у відзиві на апеляційну скаргу вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права

ВСТАНОВИВ:

1. Зміст рішення суду першої інстанції.

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи та фактичні обставини щодо виконання договору про закупівлю №333 від 06.05.2025, укладеного між Відділом освіти, молоді та спорту Маневицької селищної ради та ФОП Конопельнюк Ю.В. встановив, що між сторонами укладено договір поставки торф`яних брикетів на загальну суму 345 600 грн, а також укладено додаткову угоду, якою визначено строк поставки товару до 18.05.2025 за заявками замовника. Згідно положень пунктів 4.1, 4.2, 4.3 договору поставка товару мала здійснюватися партіями від 3 тонн, а початок строку виконання обов`язку постачальника безпосередньо пов`язаний з направленням замовником відповідної заявки на електронну пошту постачальника, із зазначенням конкретної адреси та необхідного обсягу поставки.

Оцінюючи доводи позивача, суд першої інстанції перевірив твердження про те, що додаток №2 до договору (в якому зазначено перелік закладів освіти, адреси та тоннаж) є заявкою на поставку товару. Однак суд першої інстанції дійшов висновку, що вказаний додаток не може вважатися заявкою у розумінні умов договору, оскільки не містить ознак конкретного замовлення на поставку партіями, а також не підтверджує направлення постачальнику заявок у порядку, визначеному договором.

Суд першої інстанції встановив, що позивач не надав доказів подання заявок на електронну пошту відповідача відповідно до умов договору, а тому не довів, що відповідач допустив порушення строків поставки. При цьому, суд першої інстанції врахував, що відповідач 11.09.2025 звертався до позивача листом з проханням повідомити про потребу у поставці товару, однак такий лист позивачем залишено без реагування.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що невиконання договору поставки відбулося не з вини відповідача, а у зв`язку з тим, що позивач не виконав передбачений договором порядок замовлення товару, який був необхідною передумовою для виникнення у відповідача обов`язку здійснити поставку.

Оскільки, суд першої інстанції не встановив факту істотного порушення договору з боку відповідача, а також відсутні докази дотримання позивачем порядку дострокового розірвання договору відповідно до пункту 4.8.1 договору, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для розірвання договору у судовому порядку. Суд першої інстанції також виснував недоведеними позовні вимоги про стягнення з відповідача пені та штрафу у сумі 54 950,40 грн, оскільки нарахування неустойки можливе лише за умови доведеного прострочення виконання зобов`язання постачальником, а таких обставин у справі судом першої інстанції встановлено не було.

За результатами оцінки доказів та доводів сторін суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними, у зв`язку з чим у задоволенні позову Відділу освіти, молоді та спорту Маневицької селищної ради до ФОП Конопельнюк Ю.В. про розірвання договору та стягнення неустойки відмовлено повністю.

2.Узагальнені доводи апеляційної скарги та заперечення інших учасників справи

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на те, що суд першої інстанції, відмовляючи у позові фактично не забезпечив належного захисту прав позивача як замовника у сфері публічних закупівель та не врахував суспільну важливість виконання зобов`язань за договором, предметом якого є постачання палива для закладів освіти.

Апелянт зазначає, що 06.05.2025 між Відділом освіти, молоді та спорту Маневицької селищної ради та ФОП Конопельнюк Ю.В. укладено договір №333 «Про закупівлю торф`яних брикетів» на суму 345 600,00 грн, що становить 120 тонн товару. Відповідно до умов договору поставка мала здійснюватися партіями від 3 тонн за адресами, зазначеними у додатку №2, у строк, що не перевищує трьох робочих днів з моменту подачі заявки на електронну пошту постачальника. Також договором передбачено, що замовник може подавати одночасно декілька заявок, однак кількість активних заявок не повинна перевищувати 30% від загальної кількості товару. Апелянт вважає, що заявкою на поставку товару фактично вважався додаток №2 до договору, у якому визначено перелік закладів освіти, їх адреси та тоннаж торф`яних брикетів, а деталі поставки та час доставки повідомлялися відповідачу телефоном. Скаржник наполягає, що постачальник був належним чином обізнаний із необхідними умовами та місцем поставки товару, а тому не мав підстав не виконувати свої зобов`язання.

Апелянт також звертає увагу на положення пункту 4.3 договору, відповідно до якого приймання товару оформляється видатковою накладною, а товар вважається поставленим після підтвердження обсягу поставленого товару шляхом зважування та повідомлення закладу освіти про доставку і розвантаження. Окремо вказано, що додатковою угодою №1 до договору змінено пункт 4.11 та встановлено строк поставки товару до 18.05.2025 за заявками замовника. У розділі VI договору передбачено відповідальність сторін, зокрема пунктом 5.2 встановлено, що за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1% вартості товару, з якого допущено прострочення, за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вартості такого товару відповідно до статті 231 Господарського кодексу України.

Апелянт зазначає, що станом на 19.05.2025 позивач не отримав жодної поставки товару, передбаченого договором, а саме 120 тонн торф`яних брикетів на суму 345 600,00 грн. У зв`язку з цим 28.05.2025 позивач направив відповідачу лист з вимогою виконати зобов`язання за договором та сплатити пеню і штраф за прострочення поставки. При цьому скаржник наголошує, що відповідач на вказаний лист не відповів, поставку не здійснив, а порушення умов договору не усунув.

На думку апелянта, за таких обставин постачальник допустив прострочення виконання зобов`язань за договором на 89 календарних днів. Скаржник також підкреслює, що невиконання договору має негативні наслідки для забезпечення освітнього процесу, оскільки постачання палива для закладів освіти є необхідним для належного функціонування установ та реалізації гарантованого державою права дітей на освіту.

У правовому обґрунтуванні апеляційної скарги Відділ освіти посилається на положення статей 202, 525, 530, 610, 611, 617, 626, 629, 549, 550 Цивільного кодексу України, відповідно до яких договір є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, а одним із правових наслідків такого порушення є сплата неустойки. Апелянт наголошує, що право на неустойку виникає незалежно від наявності збитків у кредитора, а відсутність у боржника товару чи коштів не звільняє його від відповідальності.

Також апелянт вказує, що позивачем були вжиті заходи досудового врегулювання спору шляхом направлення претензійного листа від 28.05.2025, однак відповідач не надав відповіді та не виконав умови договору.

Скаржник, обґрунтовуючи суму позову, зазначає, що відповідно до пункту 5.2 договору, пеня розрахована у сумі 30 758,40 грн, виходячи з формули: [345,600 грн вартість товару]х[0,1%]/ 100%х89 днів з 19.05.2025 до 15.08.2025]), а також додатково штраф у розмірі 24 192,00 грн (вирахувано за формулою: [345 600 грн вартість товару]x[7%]). Загальна сума заявлених до стягнення штрафних санкцій складає 54 950,40 грн.

З урахування вищевикладеного, позивач зазначає, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання щодо поставки торф`яних брикетів у встановлений договором строк, допустив тривале прострочення, не надав належних пояснень щодо невиконання договору, а суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та безпідставно відмовив у задоволенні позову про стягнення передбачених договором штрафних санкцій.

Фізична особа-підприємець Конопельнюк Юлія Василівна, заперечуючи доводи апеляційної скарги у відзиві зазначила, що позивач у своїй апеляційній скарзі не навів жодних належних доказів порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, а фактично повторив зміст позовної заяви, яка вже була предметом дослідження суду та отримала відповідну правову оцінку.

Відповідач звертає увагу, що ключовою умовою договору є порядок поставки товару, визначений пунктом 4.1, згідно з яким поставка здійснюється партіями від 3 тонн за адресами відповідно до додатку №2, у строк, що не перевищує 3 робочі дні з моменту подачі заявки на електронну пошту постачальника. При цьому пунктом 4.2 передбачено, що замовник може подавати одночасно кілька заявок, однак частка активних заявок не може перевищувати 30% від загальної кількості товару, зазначеної у специфікації. Таким чином, у відзиві підкреслюється, що саме подання заявки є необхідною передумовою виникнення обов`язку постачальника здійснити поставку.

Також відповідач зазначає, що суд першої інстанції належно застосував положення цивільного законодавства щодо виникнення прав та обов`язків сторін на підставі договору, пославшись на статті 11, 509, 626, 627, 628 ЦК України. Суд визнав укладений договір правомірним правочином, який породжує взаємні права та обов`язки сторін, а за своєю правовою природою він є договором поставки, що регулюється нормами глави 54 ЦК України. У цьому зв`язку наведено положення статей 712, 655, 663 та 530 ЦК України щодо сутності договору поставки, обов`язку постачальника передати товар у строк, визначений договором, та виконання зобов`язання у встановлений строк.

Відповідач зазначає, що додатковою угодою №1 сторони внесли зміни до умов договору та погодили строки поставки товару: з дати підписання договору до 18.05.2025 систематично за заявками замовника, з дотриманням пунктів 4.1, 4.2 та 4.3. У відзиві відповідач наголошує, що позивач помилково стверджує, ніби додаток №2 до договору є заявкою на поставку товару. На думку відповідача, додаток №2 містить лише перелік навчальних закладів, їх адреси та тоннаж, але не є заявкою у розумінні умов договору, оскільки не містить конкретного підтвердження замовлення партії від 3 тонн та не є документом, направленим на електронну пошту постачальника.

У відзиві відповідач наголошує, що позивач сам не заперечує факту неподання жодної заявки на електронну пошту відповідача, як цього прямо вимагали умови договору та додаткова угода. Саме ця обставина, за позицією відповідача, свідчить про відсутність підстав вважати, що постачальник порушив договірні зобов`язання, оскільки обов`язок поставки не міг бути реалізований без належного звернення замовника у формі заявки.

Крім того, відповідач зазначає, що 11.09.2025 ним направлено на електронну адресу позивача лист із проханням повідомити, чи існує потреба в поставці торф`яних брикетів згідно договору №333, однак цей лист залишено без реагування. Відповідач використовує цю обставину як підтвердження відсутності належних дій з боку позивача для виконання договору та як доказ того, що невиконання зобов`язання виникло не з вини постачальника.

Таким чином, відповідач вважає, що Господарський суд Волинської області обґрунтовано встановив факт порушення договору саме з боку позивача, який не надав належних заявок на поставку, що унеможливило виконання зобов`язань відповідачем. Відповідач наголошує, що подання заявок є первинним обов`язком замовника, і лише після його виконання у постачальника виникає обов`язок поставити товар. На підставі викладеного ФОП Конопельнюк Ю.В. просить суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення Господарського суду Волинської області від 08.12.2025 без змін.

3. Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

06 травня 2025 року між Відділом освіти та спорту Маневицької селищної ради в особі начальника Марчука В.В., що діє на підставі положення про відділ освіти, молоді та спорту Маневицької селищної ради та фізичною особою (замовник) - підприємцем Конопельнюк Юлія Василівною в особі Конопельнюк Ю.В., що діє на підставі виписки про державну реєстрацію з іншої сторони (постачальник) укладено договір №333 про закупівлю, в порядку та на умовах визначених даним договором, постачальник зобов`язався поставляти, а замовник прийняти та оплатити товар: брикети торф`яні ДК:021:20-3- тверде паливо.(п.п 1.1 договору). (а.с. 25-28)

Згідно п.п. 1.2 договору визначено, що загальна кількість товару, асортимент, одиниця виміру та ціна визначаються сторонами у специфікації, яка є невід`ємною частиною даного договору.

Відповідно до п.п 2.1 договору встановлено, що якість товару, що передається у власність замовника повинна відповідати вимогам законодавства України (стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до її якості, а саме згідно ДСТУ 2042-92). Постачальник повинен засвідчити якість товару, що передається у власність замовника, належними товаросупровідними документами.

Пунктом 3.1 договору визначено, що ціна договору становить 345 600 грн. без ПДВ.

Згідно п.п 3.3. договору визначено, що ціна за одиницю товару встановлена відповідно до пропозиції постачальника за результатами закупівлі та зазначена у специфікації додатком 1, яка є невід`ємною частиною цього договору. Ціна товару визначається з урахуванням всіх податків та зборів, що сплачуються або мають бути сплачені постачальником, а також понесених постачальником витрат на навантаження, доставку та зважування товару.

Відповідно до п.п. 4.1. договору сторонами передбачено, що товар необхідно поставляти партіями від 3 тонн за адресами, згідно додатку 2 до договору у термін, що не перевищує 3 робочі дні від моменту подачі заявки на електронну пошту постачальника на поставку товару замовнику за конкретною адресою вказаною в заявці.

Пунктом 4.2. договору встановлено, що замовник може подати одночасно декілька заявок на постачання товару за адресами згідно додатку 2 але доля активних заявок не може бути більшою ніж 30% від загальної кількості товару, вказаному в специфікації (додатку 1) до договору.

Відповідно до п. 4.3 договору встановлено, що приймання товару за кількістю і якістю оформляється видатковою накладною на товар вважається поставленим постачальником:

- Після підтвердження замовнику постачальником об`єму поставленого товару методом зважування товару/автотранспорту постачальника з товаром та без нього на сертифікованих встановлених або мобільних авто вагах в присутності представника замовника постачальника на території с-ще. Маневичі в будні дні з 08:00 до 17:00 год. Час та місце зважування обумовлюються завчасно, але не пізніше 48 годин до моменту зважування. При зважуванні, замовнику представляються документи на повірку ваг, чинні на момент зважування;

- повідомлення замовника від представника підпорядкованого закладу освіти (директора або завідуючого згідно додатку 2 до договору) відділу освіти, молоді та спорту Маневицької селищної ради про виконання доставки та розвантажування товару на території їхнього закладу;

- по якості у відповідності з якістю вказаною у посвідченні якості відправника урахуванням вимог п. 2.1 договору.

Згідно п.п 4.5 договору визначено, що оплата за товар здійснюється протягом 10 робочих днів з дня поставки на товару. У разі затримки бюджетного фінансування закупівлі на свій реєстраційний рахунок.

Пунктом 4.8.1 договору встановлено, що замовник має право достроково розірвати договір у разі невиконання зобов`язань постачальником повідомивши про це його у строк за 10 календарних днів.

Відповідно до п.п 5.2 договору визначено, за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 % вартості товару, з якого допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості згідно ст. 231 ГК України.

Пунктом п.п 5.3 договору визначено, що за затримку товару приймання товару замовником стягується штраф 0,1% вартості товару, що рахується з моменту одержання письмового повідомлення постачальником про готовність передачі товару замовником.

Згідно п.п. 9.1 договору встановлено, цей договір набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до 31.12.2025, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, які виникли під час дії цього договору.

Відповідно до додатку №1 - специфікації загальна вартість договору становить в сумі 345 600 грн. (а.с.28)

У додатку №2 до договору про закупівлю №333 від 06.05.2025 заначено місце поставки торф`яних брикетів по закладах та установах освіти Маневицької селищної ради визначено адреси та найменування установ закладу освіти. (а.с. 28 на звороті).

06 травня 2025 року між Відділом освіти та спорту Маневицької селищної ради в особі начальника Марчука В.В., що діє на підставі положення про відділ освіти, молоді та спорту Маневицької селищної ради та фізичною особою (замовник) - підприємцем Конопельнюк Юлія Василівною в особі Конопельнюк Ю.В., що діє на підставі виписки про державну реєстрацію з іншої сторони (постачальник) уклали додаткову угоду №1 до договору №333 від 06.05.2025 якою зокрема внесені зміни до пункту 4.11 розділу 4 строки та місце поставки товару порядок здійснення розрахунків договору, виклавши його в такій редакції:

- 4.11 строки поставки товару: з дати підписання договору за заявками замовника до 18.05.2025 систематично за заявками замовника з дотриманням п.4.1, п. 4.2, 4.3.

Усі інші умови договору не охоплені додатковою угодою залишаються незмінними і є обов`язковими до виконання сторонами.

Додаткова угода набуває чинності з моменту її підписання уповноваженими представниками сторін та є невід`ємною частиною договору №333 від 06.05.2025 (а.с. 29).

28 травня 2025 року позивач звернувся до відповідача з листом в якому просив виконати зобов`язання за договором, а саме: поставити товар до закладів освіти Маневицької селищної ради (відповідно до додатку №2) та сплатити пеню у розмірі 0,1 % від вартості невчасного поставленого товару та штраф у розмірі 7% від суми непоставленого в строк товару (а.с. 13). Проте вказаний лист, відповідачем залишений без реагування.

11 вересня 2025 року на електронну адресу позивача, відповідач надіслав лист за №11/09/20-01 з проханням повідомити, чи є потреба в поставці брикету торф`яного згідно умов договору №33 від 06.05.2025, однак позивачем вказаний лист залишений без реагування (а.с. 64).

4. Правові норми, застосовані апеляційним судом до спірних правовідносин та правова позиція апеляційного суду стосовно обставин справи і доводів апеляційної скарги.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги Відділу освіти, молоді та спорту Маневицької селищної ради на рішення Господарського суду Волинської області від 08.12.2025 року у справі №903/843/25 та її прохальної частини, позивач просить скасувати рішення Господарського суду Волинської області від 08 грудня 2025 року у справі №903/843/25 про стягнення пені та штрафу за невиконання умов договору. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Конопельнюк Юлії Василівни на користь Відділу освіти, молоді та спорту Маневицької селищної ради за договором «Про закупівлю» від 06.05.2025 №333 пеню 30 758,40 грн. у розмірі 0,1 % від вартості невчасно поставленого товару за кожний день прострочення, штраф 24 192,00 грн у розмірі 7% від суми непоставленого в строк товару. Разом 54 950,40 грн. Доводів щодо оскарження позивачем рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимоги про розірвання договору про закупівлю №333 від 06.05.2025 апеляційна скарга позивача не містить (а.с. 91-95). Судовий збір за подання апеляційної скарги позивачем також сплачений за оскарження однієї позовної вимоги у розмірі 3633,60 грн (3028,00 грн х 150% х 0,8 = 3633,60 грн) (а.с.100).

Таким чином, позивач оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні пені 30 758,40 грн. у розмірі 0,1 % від вартості невчасно поставленого товару за кожний день прострочення та штрафу 24 192,00 грн у розмірі 7% від суми непоставленого в строк товару.

Отже, рішення Господарського суду Волинської області від 08.12.2025 року у справі №903/843/25 з урахуванням вимог статті 269 Господарського процесуального кодексу України переглядається в апеляційному порядку лише в оскаржуваній частині, а саме в частині відмови у стягненні пені 30 758,40 грн. у розмірі 0,1 % від вартості невчасно поставленого товару за кожний день прострочення та штрафу 24 192,00 грн у розмірі 7% від суми непоставленого в строк товару.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник) зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі- продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Приписами статті 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Укладений сторонами у справі договір №333 про закупівлю від 06.05.2025, який є за своєю правовою природою договором поставки, підписаний представниками сторін у справі, підписи скріплено печатками.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписами частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.п 5.2 договору визначено, за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 % вартості товару, з якого допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості згідно ст. 231 ГК України.

З матеріалів справи вбачається, що правовідносини сторін виникли з договору про закупівлю №333 від 06.05.2025, предметом якого є постачання товару (торф`яних брикетів), при цьому порядок, строки та умови виконання зобов`язання щодо поставки прямо врегульовані умовами договору та додатковою угодою №1.

Так, відповідно до п.п. 4.1 договору сторонами погоджено, що поставка товару здійснюється партіями від 3 тонн за адресами, визначеними у додатку №2 до договору, у строк, що не перевищує 3 робочі дні з моменту подачі замовником відповідної заявки. При цьому чітко передбачено, що така заявка має бути направлена на електронну пошту постачальника, а також повинна містити конкретну адресу поставки, визначену замовником, та обсяг товару.

Згідно з п. 4.2 договору встановлено, що замовник має право подавати одночасно декілька заявок на постачання товару за адресами, визначеними у додатку №2, однак кількість активних заявок обмежена: їх частка не може перевищувати 30% від загальної кількості товару, визначеного у специфікації (додаток №1). Таким чином, колегія суддів зазначає, що порядок поставки був організований сторонами як поетапний та залежний від ініціативи замовника, який мав забезпечити направлення заявок у погодженому договором форматі та обсязі.

Крім того, відповідно до п. 2 додаткової угоди №1 до договору №333 від 06.05.2025 сторони внесли зміни у п. 4.11 договору та погодили, що строки поставки визначаються таким чином: з дати підписання договору поставка здійснюється за заявками замовника до 18.05.2025, систематично, з обов`язковим дотриманням положень п. 4.1, 4.2, 4.3 договору. Отже, додатковою угодою підтверджено, що ключовою умовою для виникнення обов`язку постачальника здійснити поставку є отримання належно оформленої заявки замовника.

Разом з тим, позивач у справі посилається на те, що додаток №2 до договору про закупівлю №333 від 06.05.2025 слід розцінювати як заявку на поставку товару, а отже, на думку позивача, постачальник мав здійснити поставку товару без додаткового направлення заявок електронною поштою.

Однак, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що такі твердження не узгоджуються з умовами договору та додаткової угоди №1, оскільки додаток №2 є лише документом, який визначає перелік адрес можливого постачання товару, але не містить ознак заявки у розумінні п. 4.1 договору. Зокрема, у додатку №2 зазначено лише перелік 14 закладів освіти із відповідними адресами та тоннажем торф`яних брикетів, що не свідчить про оформлення конкретного замовлення на поставку у певний час та у визначеному договором порядку.

Колегія суддів відзначає, що передбачена умовами договору подача заявки є окремою юридично значущою дією замовника, яка має бути здійснена шляхом направлення відповідного листа на електронну пошту постачальника, з обов`язковим зазначенням конкретної адреси поставки та кількості товару (не менше 3 тонн). При цьому суд апеляційної інстанції враховує, що договором також передбачено обмеження щодо кількості активних заявок (не більше 30% від загального обсягу товару за специфікацією), що додатково підтверджує неможливість ототожнення додатку №2 із заявкою, оскільки додаток №2 містить загальний розподіл товару по закладах, але не визначає порядок та черговість активних заявок.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховано, що позивачем фактично не заперечується обставина неподання ним заявок у спосіб, визначений договором, а саме шляхом направлення відповідних заявок на електронну пошту відповідача. Таким чином, позивач не виконав передбачену договором умову, яка є необхідною передумовою для здійснення постачальником поставки товару.

Суд апеляційної інстанції також звертає увагу на поведінку відповідача, що діяв добросовісно, 11.09.2025 направив на електронну адресу позивача лист №11/09/20-01 із проханням повідомити, чи існує потреба у поставці торф`яних брикетів згідно з умовами договору №333 від 06.05.2025. Вказаний лист позивачем залишено без реагування, що на переконання судової колегії, додатково свідчить про відсутність з боку позивача належних дій, спрямованих на виконання договору та отримання товару.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що договір про закупівлю №333 від 06.05.2025 разом із додатковою угодою №1 фактично не виконувався саме з вини позивача, оскільки поставка товару безпосередньо пов`язана із дотриманням ним умов п.п. 4.1, 4.2, 4.3 договору та п.2 додаткової угоди №1 щодо направлення заявок на електронну пошту постачальника із зазначенням конкретної адреси та кількості товару. За відсутності таких заявок у відповідача не виник обов`язок здійснювати поставку товару, а тому невиконання поставки в даному випадку не може бути розцінене як порушення відповідачем умов договору.

Судова колегія зазначає, що підставою для нарахування пені та штрафу за умовами договору про закупівлю №333 від 06.05.2025 є порушення строків передачі товару, однак, у даному випадку позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту порушення відповідачем зобов`язання за вказаним договором щодо поставки товару, відтак, правові підстави для нарахування відповідачу пені та штрафу відсутні.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача 54 950,40 грн неустойки, у тому числі 30 758,40 грн пені та 24 192,00 грн штрафу за невиконання умов договору про закупівлю №333 від 06.05.2025, оскільки заявлені позовні вимоги є недоведеними та не підтверджуються матеріалами справи.

5. Висновки за результатами апеляційного розгляду.

Таким чином, у апеляційній скарзі Відділу освіти, молоді та спорту Маневицької селищної ради не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла дійти висновку про помилковість рішення суду першої інстанції.

Виходячи з положень статті 11 ГПК України, суд апеляційної інстанції виходить з того, що як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України», хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відтак, застосовуючи наведену практику європейського суду, суд апеляційної інстанції вважає що, враховуючи зміст статті 269 ГПК України, надавши оцінку основним доводам апеляційної скарги, а також не встановивши у ухвалі суду першої інстанції неправильного застосування норм процесуального права, які є підставою для скасування ухвали, дійшла висновку про відсутність таких доводів, які б були оцінені як переконливі і достатні для скасування ухвали суду першої інстанції.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів за наслідком апеляційного перегляду дійшла висновку, що доводами апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовано, підстав скасування чи зміни рішення, передбачених ст.277-279 Господарського процесуального кодексу України не встановлено, а відтак апеляційну скаргу Відділу освіти, молоді та спорту Маневицької селищної ради слід залишити без задоволення, рішення Господарського суду Волинської області від 08.12.2025 року у справі №903/843/25 без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Відділу освіти, молоді та спорту Маневицької селищної ради залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Волинської області від 08.12.2025 року у справі №903/843/25 в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача 54 950,40 грн неустойки, у тому числі 30 758,40 грн пені та 24 192,00 грн штрафу за невиконання умов договору про закупівлю №333 від 06.05.2025 без змін.

2. Справу №903/843/25 повернути Господарському суду Волинської області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту в порядку, передбаченому главою 2 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "26" лютого 2026 р.

Головуючий суддя Гудак А.В.

Суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Мельник О.В.