ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

13.03.2026м. Дніпро№ 904/6487/25 (904/1145/26)

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Первушин Ю.Ю., розглянувши матеріали заяви

заявник: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

боржник: Акціонерного товариства "Дніпроазот" (51909, місто Кам`янське, вулиця С.Х. Горобця, будинок 1, )

про видачу судового наказу

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Дніпропетровської області 09.03.2026 надійшла заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про видачу судового наказу про стягнення з Акціонерного товариства "Дніпроазот" (51909, місто Кам`янське, вулиця С.Х. Горобця, будинок 1, ) заборгованості по заробітній платі у сумі 41165,91 грн та середнього заробітку за період затримки розрахунку у сумі 61091,64 грн

Судом перевірено зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. За результатами такої перевірки встановлено, що заява про видачу судового наказу підсудна Господарському суду Дніпропетровської області.

Водночас, розглянувши заяву та подані ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) докази, суд приходить до висновку про необхідність відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу з таких підстав.

Згідно з частиною 1 статті 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до частини 3 статті 147 ГПК України заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

Таким чином, ОСОБА_2 не може бути заявником, оскільки не є фізичною особою - підприємцем.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі наказу, якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

З огляду на викладене, суд відмовляє у видачі судового наказу, оскільки заява подана особою, яка не може бути заявником.

У своїй заяві ОСОБА_1 вказує, що Акціонерне товариство "Дніпроазот" () не виконав свої зобов`язання з оплати заборгованості по заробітній платі у сумі 41165,91 грн, у зв`язку з чим заявницею також здійснено нарахування середнього заробітку за період затримки розрахунку у сумі 61091,64 грн.

Приписами частини 1 статті 148 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно частини 2 статті 148 Господарського процесуального кодексу України особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Частина 2 статті 150 Господарського процесуального кодексу України встановляє вимоги до такої заяви. Так, згідно з пунктами 4 та 5 вказаної частини, у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються, а також перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Частина 3 вказаної статті встановлює вимоги до обов`язкового складу додатків до заяви. Так, відповідно до пунктів 3 та 4 вказано частини, до заяви про видачу судового наказу додаються: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Як вбачається з аналізу наведених норм законодавства, судовий наказ може бути видано за наявності відповідного договору, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне виконання сторонами умов договору, а також заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на виникнення або порушення його права грошової вимоги.

Тобто наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у господарському судочинстві, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Заявником - ОСОБА_1 не було долучено до заяви укладений з боржником договір (трудовий контракт).

Відповідно до пунктів 3 частини 1 статті 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Суд звертає увагу заявниця, що ОСОБА_1 не позбавлена права звернутися за захистом своїх прав та інтересів до господарського суду з відповідною позовною заявою до Акціонерного товариства "Дніпроазот" () в межах справи про банкрутство останнього.

За приписами частини 2 статті 154 ГПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до частини 2 статті 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Керуючись статтями 147, 148, 152, 154, 234, 235, 255 ГПК України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у задоволенні заяви про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заробітної плати у сумі 41165,91 грн та середнього заробітку за період затримки розрахунку у сумі 61091,64 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та у відповідності до положень статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена протягом десяти днів шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Центральної апеляційного господарського суду.

Суддя Ю.Ю. Первушин