номер провадження справи 9/173/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2026 Справа № 908/3023/25

м.Запоріжжя

За позовом: Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК»

до відповідача: ОСОБА_1

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНФОТЕРРА ГРУП»

про звернення стягнення на нерухоме майно

Суддя Боєва О.С.

при секретарі судового засідання Непомнящій Н.П.

За участю представників:

від позивача: Кузнєцова М.І.;

від відповідача: Балковий Л.Р.;

від третьої особи: ОСОБА_1

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» до відповідача: ОСОБА_1 про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості ТОВ «ІНФОТЕРРА ГРУП» на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» за Договором №1497/2020/ЗОД-МСБ про приєднання до Правил надання кредиту клієнтам мікро- та малого бізнесу за Програмою фінансової державної підтримки суб`єктів мікро- та малого підприємництва «Доступні кредити 5-7-9%» в АБ «УКРГАЗБАНК» від 18.09.2020 в розмірі 1125478,05 грн на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_1 , - шляхом проведення прилюдних торгів під час примусового виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки в рамках процедури виконавчого провадження з визначенням початкової ціни нерухомого майна, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 29.09.2025 здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/3023/25 та визначено до розгляду судді Боєвій О.С.

Ухвалою суду від 06.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/3023/25, присвоєний справі номер провадження 9/173/25; залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНФОТЕРРА ГРУП». Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 02.12.2025 продовжено строк підготовчого провадження у справі №908/3023/25 на тридцять днів та відкладено підготовче засідання. Ухвалою суду від 11.12.2025 закрито підготовче провадження у справі №908/3023/25, судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 12.01.2026. Ухвалою суду від 12.01.2026 розгляд справи відкладено на 20.01.2026. У судовому засіданні 20.01.2026 оголошено перерву до 10.02.2026, потім - до 17.02.2026.

У судовому засіданні 17.02.2026 справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позовні вимоги, які підтримані представником позивача, обґрунтовані, зокрема, наступним. 18.09.2020 між АБ «УКРГАЗБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФОТЕРРА ГРУП» було укладено Договір №1497/2020/ЗОД-МСБ про приєднання до Правил надання кредиту клієнтам мікро- та малого бізнесу за Програмою фінансової державної підтримки суб`єктів мікро- та малого підприємництва «Доступні кредити 5-7-9%» в АБ «УКРГАЗБАНК». Рішенням Господарського суду Запорізької області від 21.05.2024 у справі № 908/212/24 за позовом АБ «УКРГАЗБАНК» було стягнуто солідарно з ТОВ «ІНФОТЕРРА ГРУП», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ТОВ «ВІЛЬНИЙ НЕТ», ПП «ІНФОТЕРРА» на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» заборгованість за договором від 18.09.2020 №1497/2020/ЗОД-МСБ станом на 08.08.2023 - 1030789 грн 00 коп. простроченої заборгованості по кредиту, 60200 грн 75 коп. простроченої заборгованості по процентах та 59354 грн 79 коп. заборгованості по процентах (компенсація ФРП). 02.06.2023 на рахунок Позичальника було зараховано компенсацію від Європейського інвестиційного банку (ЄІБ) за Кредитним договором у сумі 793204,79 грн, яка зарахована в рахунок часткового погашення заборгованості за Кредитним договором і яку Позичальник зобов`язаний повернути Гаранту. У зв`язку з частковим виконанням рішення суду Позичальником та зарахуванням компенсації від Гаранта, станом на 04.09.2025 Позичальник має прострочену заборгованість по кредиту у розмірі 1125478,05 грн, що складається з: простроченої заборгованості по кредиту - 287776,75 грн, простроченої заборгованості по процентах - 47903,05 грн, заборгованості по гарантії ЄІБ за кредитом - 718145,76 грн та заборгованості по гарантії ЄІБ по процентах - 71652,49 грн. Для забезпечення виконання зобов`язань за Договором приєднання було укладено низку договорів забезпечення, зокрема з ОСОБА_1 18.09.2020 було укладено Договір іпотеки №1497/2020/ЗОД-МСБ-І, що посвідчений Нечипуренком О.О., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №1727. Враховуючи невиконання Позичальником договірних зобов`язань, передбачених Договором №1497/2020/ЗОД-МСБ від 18.09.2020, Банк змушений звернутися до суду за захистом порушеного права, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Просив позов задовольнити.

У відзиві, який надійшов до суду 27.11.2025 (документ сформований в системі «Електронний суд» 26.11.2025), зазначено, що предмет іпотеки забезпечує виконання зобов`язань за кредитним договором № 1497/2020/ЗОД-МСБ від 18.09.2020, укладеним між банком та ТОВ «ІНФОТЕРРА ГРУП». Рішенням Господарського суду Запорізької області у справі №908/212/24 від 21.05.2024 вже встановлено розмір заборгованості солідарно з боржників, включно з ТОВ «ІНФОТЕРРА ГРУП», його засновниками ОСОБА_3 і ОСОБА_2 . Зазначено, що ОСОБА_4 , чоловік відповідачки, є військовослужбовцем Збройних Сил України, який проходить службу у зоні виконання бойових завдань. ОСОБА_1 є членом сім`ї військовослужбовця. Квартира, на яку банк просить звернути стягнення, є єдиним житлом родини, у якому зареєстровані та проживають члени сім`ї. Її відчуження в умовах воєнного стану призведе до фактичного позбавлення сім`ї військовослужбовця житла. Відповідно до ст. 3 Конституції України, життя, честь і гідність людини, її недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Згідно зі ст. 47 Конституції, кожен має право на житло, а держава створює умови для його збереження. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава гарантує збереження житла сім`ям військовослужбовців на період проходження служби. Банк, як державна фінансова установа, має можливість реалізувати свої права в межах зведеного виконавчого провадження НОМЕР_4, не порушуючи конституційних прав родини військовослужбовця. Замість цього, позивач звертається до суду з вимогою про примусову реалізацію житла, яке є єдиним місцем проживання родини, що не відповідає принципу пропорційності втручання у приватне життя, гарантованому статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У ситуації, коли існує чинне рішення суду про стягнення боргу (справа №908/212/24) і триває виконавче провадження, ініціювання нового процесу щодо звернення стягнення на житло виглядає надмірним та необґрунтованим заходом примусу. Позовні вимоги ґрунтуються на тому самому кредитному зобов`язанні, що вже було предметом судового розгляду. При цьому, позивач не навів нових фактів чи підстав, які б обґрунтовували потребу в новому судовому втручанні. Враховуючи наведене, в умовах воєнного стану, коли відповідач є членом сім`ї військовослужбовця, а спірне житло є єдиним місцем проживання родини, звернення стягнення на нього є непропорційним заходом і суперечить основоположним принципам права. Просив відмовити у задоволенні позову як такого, що є непропорційним, надмірним і необґрунтованим.

01.12.2025 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив (документ сформований в системі «Електронний суд» 28.11.2025), з якої слідує наступне. При укладенні Договору іпотеки відповідач/Іпотекодавець підтвердила, що усвідомлює наслідки невиконання основного зобов`язання, в т.ч. можливість звернення стягнення на предмет іпотеки незалежно від того, чи є це житло єдиним. Тобто факт добровільного надання майна в іпотеку підтверджений договором та підписом відповідача. Звернення стягнення на предмет іпотеки є спеціальним правом Іпотекодержателя у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання. Стаття 33 Закону України «Про іпотеку» не містить прямих виключень для військовослужбовців. Конституційне право на житло не тлумачиться як абсолютний імунітет від виконання зобов`язань, якщо майно було передане в іпотеку добровільно. Чинне законодавство України не передбачає безумовної заборони звернення стягнення на єдине житло, якщо воно є предметом іпотеки. Єдине житло не може розглядатися як виняток із застосування ст. 33 Закону України «Про іпотеку», бо інше тлумачення фактично зводить нанівець інститут іпотеки та гарантії прав заставодержателей. Підставою звернення Іпотекодержателя з даним позовом є відсутність альтернативного способу відшкодування для кредитора. Рішення Господарського суду Запорізької області від 21.05.2024 по справі № 908/212/24 за позовом АБ «УКРГАЗБАНК» до Позичальника та фінансових поручителей про солідарне стягнення заборгованості не виконано. Звертаючись з даним позовом позивач має на меті захист державних інтересів і недопущення нанесення економічної шкоди державі (понад 94,94% статутного капіталу АБ «УКРГАЗБАНК» належить державі в особі Міністерства фінансів України). Наявність чіткої договірної підстави та первісне звернення з позовом саме до Позичальника є ще одним підтвердженням того, що позивач діяв сумлінно, з урахуванням балансу інтересів усіх сторін та відповідно до умов договорів. Посилання відповідача на статус військовослужбовця ЗСУ її чоловіка ОСОБА_2 та норми Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» як підставу для заборони звернення стягнення на житло, що належить відповідачу - дружині військовослужбовця, є юридично необґрунтованим. У даному випадку власником житла є відповідач - ОСОБА_1 , а не військовослужбовець ОСОБА_2 . Отже, заходи звернення стягнення, передбачені Законом України «Про іпотеку» та іншими актами, застосовуються саме до власника незалежно від статусу чоловіка.

08.12.2025 до суду від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив (документ сформований в системі «Електронний суд» 07.12.2025), в якому відповідачем вказано, зокрема, про наступне. Позивач у відповіді на відзив по суті намагається звести спір до суто договірного, повністю ігноруючи як правовий статус військовослужбовця та членів його сім`ї, так і нову правову позицію Верховного Суду, сформовану після 2022 року, що кардинально змінила підхід до іпотеки єдиного житла військовослужбовців під час воєнного стану. Відповідач не заперечує факт наявності встановленої рішенням суду заборгованості, але категорично заперечує правомірність звернення стягнення на єдине житло сім`ї військовослужбовця, виходячи з правових та фактичних підстав. Твердження позивача про те, що гарантії стосуються лише самого військовослужбовця є помилковим та суперечить ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Правова позиція Верховного Суду в умовах воєнного стану (після 2022 року) виходить із пріоритету соціального захисту сімей військовослужбовців. Навіть якщо військовослужбовець не є прямим боржником або власником, його статус має бути врахований судом для збереження житла його родини як єдиного місця проживання. Крім того, звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (про що просить позивач) є виконавчою дією, яка може бути зупинена на підставі п. 1 ч.1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» на час проходження військової служби чоловіком відповідача, оскільки ОСОБА_2 , як військовослужбовець ЗСУ, є особою чиї житлові права (право на проживання у єдиному житлі) безпосередньо зачіпаються стягненням. Його статус є безумовною підставою для зупинення виконавчих дій, оскільки відповідно до ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передане в іпотеку житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Судова практика Верховного Суду після 2022 року (особливо в іпотечних спорах) перейшла від суто цивілістичного підходу (де договір мав абсолютну силу) до публічно-правового підходу, інтегруючи вимоги статті 8 Конвенції про захист прав людини (право на повагу до житла) та вимоги Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Непропорційність стягнення звернення стягнення на єдине житло сім`ї військовослужбовця є непропорційним втручанням у право на житло та суперечить Конституції України, Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та практиці Європейського суду з прав людини. Твердження позивача що метою позову є захист державних інтересів та недопущення нанесення економічної шкоди державі є маніпулятивним, оскільки саме забезпечення соціальної стабільності та захисту сімей військовослужбовців є пріоритетним державним інтересам в умовах воєнної агресії. Відповідачем з посиланням на рішення ЄСПЛ у справі «МакКенн проти Сполученого Королівства» від 13 травня 2008 року, у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» від 02 грудня 2010 року зазначено, що втрата єдиного житла сім`ї військовослужбовця у воєнний час є надмірним втручанням. Щодо тверджень позивача про відсутність альтернативного способу відшкодування для кредитора, відповідач вказав, що вони не відповідають матеріалам справи. У травні 2025 року було відкрито виконавчі провадження, які об`єднані у зведене ВП НОМЕР_4. В рамках зазначеного ВП були здійснені арешти рахунків боржників, здійснювалися регулярні виплати. Таким чином, можливе стягнення з доходів боржників, у тому числі з грошового забезпечення військовослужбовця в рамках чинного законодавства. Позивачем не надано доказів відсутності у боржника достатніх коштів чи рухомого майна, а отже не підтверджена відсутність альтернативного способу відшкодування, що ним заявляється як підстава для стягнення єдиного житла сім`ї військовослужбовця.

01.12.2025 до суду надійшло пояснення третьої особи за підписом директора ТОВ «ІНФОТЕРРА ГРУП» - ОСОБА_2 (документ сформований в системі «Електронний суд» 28.11.2025). У поясненні зазначено, що підприємство здійснювало господарську діяльність на території Пологівського району Запорізької області, яка з лютого 2022 року перебуває в зоні бойових дій. Майно підприємства знищено, що підтверджується відкриттям кримінального провадження №12024082З20001264 від 11.06.2024. Господарським судом Запорізької області у справі № 908/212/24 встановлено суму заборгованості за договором №1497/2020/ЗОД-МСБ від 18.09.2020. Відповідачі цю заборгованість не заперечували та відзивів не подавали. Єдине клопотання, що було подане до суду, стосувалося продовження строків виконання зобов`язань у зв`язку з об`єктивними обставинами воєнного часу. На виконання рішення суду у справі № 908/212/24 з вересня 2024 по травень 2025 засновники підприємства - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 частково здійснювали платежі на користь АБ «УКРГАЗБАНК». У травні 2025 приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Котулою Артемом Олександровичем були відкриті виконавчі провадження за позовом АБ «УКРГАЗБАНК» до ТОВ «ІНФОТЕРРА ГРУП», ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які згодом об`єднано у зведене виконавче провадження НОМЕР_4. У межах цього провадження виконавець наклав арешти на банківські рахунки, що унеможливило подальше самостійне здійснення платежів. Разом з цим, на адресу ОСОБА_1 надійшла Вимога №132/17300/2025 вiд 28.05.2025, на яку директор ТОВ - ОСОБА_2 надав відповідь з інформацією про дії засновників щодо погашення заборгованості. ОСОБА_2 , як солідарний боржник, звертався до приватного виконавця Котули А.О. із заявою про звернення стягнення на його грошове забезпечення як військовослужбовця, однак відповідних дій виконавець не вчинив. Крім того, ОСОБА_2 звертався до інших приватних виконавців із проханням скасувати арешти, накладені в інших провадженнях, щоб надати можливість виконавцю Артему Котулі здійснювати дії щодо стягнення заборгованості. Арешти були зняті у червні та вересні 2025 року. Підприємство та його засновники не ухиляються від виконання зобов`язань і не заперечують факт наявності боргу. Однак ТОВ «ІНФОТЕРРА ГРУП» вважає, що належним способом врегулювання спірних відносин є виконання рішення суду у справі № 908/212/24 у межах вже відкритого виконавчого провадження, а не ініціювання нового позову щодо звернення стягнення на предмет іпотеки. ТОВ «ІНФОТЕРРА ГРУП» просить суд врахувати наведені обставини, зокрема: знищення майна підприємства внаслідок бойових дій; часткове виконання зобов`язань до моменту блокування рахунків; відкриття і дію зведеного виконавчого провадження; готовність боржників до виконання рішення суду. Підприємство також підтримує позицію відповідачки ОСОБА_1 та вважає, що обраний позивачем спосіб судового захисту фактично дублює вже діючий механізм виконання судового рішення у справі № 908/212/24.

10.12.2025 до суду через систему «Електронний суд» надійшли пояснення третьої особи (додатково до раніше поданих).

20.01.2026 до суду від представника відповідача через систему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення у справі, в яких зазначено, зокрема, про наступне. По-перше, іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Слід розмежувати заборгованість за гарантією ЄІБ та, відповідно, заборгованістю перед кредитором в цій справі. Завдяки міжнародному партнерству Позичальник отримав спрощений доступ до фінансування, так 70% зобов`язань покриті гарантією ЄІБ за рахунок Європейського Союзу на користь Банку. Згідно Договору Іпотеки 1497/2020/ЗОД-МСБ-І нерухомим майном що належить відповідачці забезпечуються безпосередньо вимоги Іпотекодержателя (Банку), що випливають із основного зобов`язання. Утім ЄІБ у правовідносинах що склались виступає Гарантом, в інтересах якого діє АБ «УКРГАЗБАНК». Договором Іпотеки 1497/2020/ЗОД-МСБ-І звернення стягнення на користь третіх осіб/гарантів не передбачено. Таким чином розмір заборгованості Позичальника - ТОВ «ІНФОТЕРРА ГРУП» безпосередньо перед АБ «УКРГАЗБАНК» складає: 335 679,8 гривень, з яких: заборгованість по кредиту прострочена - 287 776,75 грн; заборгованість по процентах прострочених - 47 903,05 грн. Саме заборгованість в розмірі 335 679,8 гривень слід вважати такою що забезпечена Договором іпотеки 1497/2020/ЗОД-МСБ-І, оскільки відповідачка ОСОБА_1 не має відповідає за зобов`язання що виникли між Гарантом в особі ЄІБ і Позичальником щодо регресної вимоги. По-друге, в матеріалах справи наявне свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 30.09.1989 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Об`єкт нерухомого майна - квартира за адресою: АДРЕСА_2 було набуто відповідачкою на підставі договору купівлі-продажу, № 1569, від 17.05.2005. Таким чином, без залежності від державної реєстрації права власності, слід вважати, що квартира яка є предметом договору Іпотеки має правовий статус об`єкта спільної сумісної власності. Також, відповідно ч. 2 статті 6 Закону України «Про іпотеку» майно, що є у спільній власності, передається в іпотеку лише за нотаріально засвідченою згодою усіх співвласників (співвласників спеціального майнового права). Договір іпотеки 1497/2020/ЗОД-МСБ-І укладений без згоди, без підпису, без участі іншого співвласника майна ОСОБА_2 . Отже слід вважати, що Договір іпотеки 1497/2020/ЗОД-МСБ-І є нікчемним. Також ззазначено, що чоловік відповідачки - ОСОБА_2 не залучений у справу як фізична особа, в якості співвідповідача, або в якості третьої особи. Наразі зважаючи, що предмет іпотеки має правовий статус об`єкта що перебуває у спільній сумісній власності участь другого власника є обов`язковою. По-третє, втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, розглядатиметься як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності. Оскільки ТОВ «ІНФОТЕРРА ГРУП» порушило свої зобов`язання за договором перед банком, відповідно до Закону України «Про іпотеку» банк має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки. Отже втручання у право власності відповідачки здійснюється згідно з законом. Разом з тим, щодо легітимної мети такого втручання, не можливо погодитись з посиланням позивача, що звернення банку з позовом до суду має на меті захист державних інтересів і недопущення нанесення економічної шкоди державі (понад 94,94% статутного капіталу АБ «УКРГАЗБАНК» належить державі в особі Міністерства фінансів України), оскільки в даному випадку Банк прямо вказує, що 70% заборгованості стягується в інтересах Гаранта, оскільки де-факто позивач отримав від Гаранта платіж в інтересах ТОВ «ІНФОТЕРРА ГРУП». Досліджуючи питання пропорційності втручання у право власності відповідачки на житло, з урахуванням всіх обставин справи, у спорі між юридично нерівними суб`єктами, в якому більш вразливою та слабкою стороною є саме відповідач у справі, необхідно надати перевагу захисту права власності ОСОБА_5 . Позбавлення відповідачки, під час дії воєнного стану, права власності на квартиру, яка для неї є єдиним житлом, внаслідок невиконання ТОВ «ІНФОТЕРРА ГРУП» та іншими особами, які є поручителями, грошових зобов`язань за кредитним договором, не відповідає принципу пропорційності втручання у право власності та у право на житло відповідачки. Крім того, наголошено, що позивач не позбавлений можливості отримати стягнуті за судовим рішенням грошові кошти від ТОВ «ІНФОТЕРРА ГРУП», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 як поручителів, у виконавчому провадженні.

12.02.2026, на усну вимогу суду, що відображено в протоколі судового засідання від 10.02.2026 та не суперечить приписам ч. 1 ст. 42, ч. 5 ст. 161, ч. 4 ст. 210 ГПК України, від відповідача надійшли додаткові пояснення у справі.

16.02.2026, на усну вимогу суду, що відображено в протоколі судового засідання від 10.02.2026 та не суперечить приписам ч. 1 ст. 42, ч. 5 ст. 161, ч. 4 ст. 210 ГПК України, від позивача надійшли додаткові пояснення у справі (документ має назву «Відповідь на додаткові пояснення»).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників учасників справи, суд

УСТАНОВИВ:

У преамбулі Правил надання кредиту клієнтам мікро- та малого бізнесу за Програмою фінансової державної підтримки суб`єктів мікро- та малого підприємництва «Доступні кредити 5-7-9%» в АБ «УКРГАЗБАНК» (далі - Правила) (т. 1, арк.с. 64-73), зокрема, визначено, що приєднання клієнта до Правил (акцептування даної публічної пропозиції у відповідності зі ст.ст. 633, 634 Цивільного кодексу) здійснюється шляхом підписання Договору про приєднання до Правил за встановленою АБ «УКРГАЗБАНК» формою. Ці правила разом із Договором про приєднання до Правил та всіма додатками до них складають Договір про надання кредиту. Датою укладення Договору про надання кредиту є дата Договору про приєднання.

У п.п. 1.1 - 1.3 Правил зазначено, що Правила регулюють відносини, які виникають між Банком та Позичальниками протягом строку дії Договору про надання кредиту. Підписанням Договору про приєднання Позичальник підтверджує своє ознайомлення та повну, безумовну і остаточну згоду з усіма умовами Правил, а також своє волевиявлення стосовно приєднання до Правил та отримання кредиту на умовах, визначених у Правилах та Договорі про приєднання. Приєднуючись до Правил, Позичальник приймає на себе всі обов`язки та набуває всіх прав, передбачених Договором про надання кредиту.

Банк надає Позичальнику кредитні кошти/відкриває кредитну лінію у розмірі та на умовах, визначених Договором про надання кредиту, а Позичальник зобов`язується повернути кредитні кошти, сплатити комісії та проценти за користування кредитними коштами у порядку та на умовах, визначених Договором про надання кредиту (п. 2.1 Правил).

Основні умови кредитування зазначаються в Договорі про приєднання (п. 2.3 Правил).

18.09.2020 між Публічним акціонерним товариством Акціонерним банком «УКРГАЗБАНК» (Банк, позивач справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФОТЕРРА ГРУП» (Позичальник, третя особа у справі) був укладений Договір №1497/2020/ЗОД-МСБ про приєднання до Правил надання кредиту клієнтам мікро- та малого бізнесу за Програмою фінансової державної підтримки суб`єктів мікро- та малого підприємництва «Доступні кредити 5-7-9%» в АБ «УКРГАЗБАНК» (далі - Договір про приєднання/Договір).

Згідно з п.п. 1, 2 Договору про приєднання, загальний ліміт кредитної лінії 1438330,00грн. Кредитна лінія відкривається з 18 вересня 2020 року по 17 вересня 2025 року (включно). Позичальник погашає кредит у строки дії ліміту відповідного періоду та в сумі перевищення фактичної заборгованості по кредиту цього періоду над лімітом кредитної лінії наступного періоду, відповідно до Графіку зменшення ліміту кредитування (Додаток 1 до Договору).

Цільове використання (мета) кредитних коштів: на придбання обладнання (п. 4 Договору).

Додатком 1 до Договору є Графік зменшення ліміту кредитування на період з 18.09.2020 по 17.09.2025.

Відповідно до пункту 6 Договору за користування кредитом, в межах строку кредитування, визначеного п. 2 цього Договору про приєднання, Позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитними коштами, з врахуванням встановленого Графіку зменшення ліміту кредитної лінії за Договором про приєднання (строкова заборгованість):

- при дотриманні Позичальником умов Програми та/або умов цього Договору про приєднання - у розмірі, що станом на дату укладання цього Договору про приєднання складає 7,0 % річних (далі - Компенсаційна процентна ставка). Розмір Компенсаційної процентної ставки переглядається та встановлюється Банком щоквартально згідно з процедурою, визначеною в розділі 7 Правил відповідно до умов програми.

При неподанні або несвоєчасному поданні Позичальником у строк, вказаний в п. 7.2.2. Правил, Звітності щодо кількості працівників Позичальника, розмір Компенсаційної процентної ставки складає 7,0 % річних на наступний за звітним календарний квартал.

- при недотриманні Позичальником умов Програми та/або умов цього Договору про приєднання, а також у випадках, передбачених цим Договором про приєднання, у розмірі, який встановлюється та переглядається Банком щоквартально згідно з процедурою, визначеною в розділі 7 Правил, та станом на дату цього Договору про приєднання складає суму значення індексу UIRD3m для національної валюти станом на попередній банківський день, що передує даті укладання Договору про приєднання, та значення фіксованої маржі 5,0 процентних пункти (далі - Базова процентна ставка).

Згідно з пунктом 7 Договору про приєднання, за користування кредитними коштами, що не повернуті в строки/терміни, передбачені Договором про приєднання (прострочена заборгованість), у т.ч. у строки, визначені в Графіку зменшення Ліміту кредитної лінії за цим Договором про приєднання, та/або відповідно до умов дострокового погашення Кредиту, встановлених внаслідок застосування Банком вимоги дострокового повного або часткового виконання Позичальником своїх зобов`язань за цим Договором про приєднання, процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється в розмірі:

Компенсаційної процентної ставки, збільшеної на 5 (п`ять) процентних пунктів, у випадку, якщо на момент виникнення підстави застосування підвищеної ставки діяла Компенсаційна процентна ставка;

Базової процентної ставки, збільшеної на 5 (п`ять) процентних пунктів, у випадку, якщо на момент виникнення підстави застосування підвищеної ставки діяла Базова процентна ставка.

За змістом п. 8 Договору, передбачено збільшення в межах строку кредитування розміру процентної ставки за користування кредитними коштами (Компенсаційної процентної ставки або Базової процентної ставки) у разі недотримання Позичальником відповідних умов цього Договору про приєднання.

В п. 5 Договору, зокрема, визначено, що кредитні кошти надаються Банком Позичальнику на підставі письмової заяви на отримання кредиту Позичальника відповідно до Додатку № 1 до Правил у межах невикористаного залишку ліміту кредитної лінії згідно з Графіком зменшення ліміту кредитної лінії окремими траншами, шляхом: оплати в межах сум та відповідно до строків, визначених у п. 2 Договору про приєднання, розрахункових документів Позичальника безпосередньо з позичкового рахунку № НОМЕР_2 у національній валюті, відкритого в АБ «УКРГАЗБАНК». Кредитні кошти надаються безготівковим платежем на рахунок продавців обладнання згідно укладених договорів/рахунків.

Згідно з випискою з особового рахунку НОМЕР_2 ТОВ «ІНФОТЕРРА ГРУП» з 18.09.2020 по 04.09.2025 (т. 1, арк.с. 102-103) Банком у відповідності до вищенаведених умов Договору про приєднання були надані Позичальнику кредитні кошти шляхом перерахування на рахунок ФОП Клименко І.В. суми 1438330,00 грн (призначення платежу: оплата за обладнання згідно рахунку-фактури № К-007 від 27.07.2020 без ПДВ від ТОВ «ІНФОТЕРРА ГРУП»).

Згідно з п. 16 Договору, інші умови надання кредитних коштів, не передбачені Договором про приєднання, регулюються положеннями Правил.

В п. 2.21 розділу 2 «Умови кредитування» Правил, зокрема, встановлено, що Фондом розвитку підприємництва за Кредитом надається компенсація нарахованих процентів за користування Позичальником кредитними коштами в розмірі та строки, визначені умовами Програми, та при дотриманні Позичальником умов Програми.

Умови надання гарантії Фондом розвитку підприємництва визначені в розділі 3 Правил.

Крім того, відповідно до п. 2.25 Правил, у випадку застосування Гарантійного механізму ЄІБ, Позичальник підтверджує, що він проінформований про те, що частина кредитного ризику Банку в розмірі 70% зобов`язань Позичальника за кредитом (щодо основного боргу Позичальника за Кредитом, процентів по кредиту за Компенсаційною процентною ставкою, що не сплачені Позичальником на момент виникнення простроченого платежу, та розрахованих за період 90 днів з дати виникнення простроченого платежу), у випадку невиконання Позичальником своїх зобов`язань за Договором про надання кредиту в повному обсязі або в його частині, покривається за рахунок Гарантії ЄІБ, у зв`язку із цим Позичальник погоджується з тим, що:

- до ЄІБ або ЄІФ (які діють спільно або окремо) перейдуть в рамках суброгації, права кредитора стосовно такого Позичальника за Договором про надання кредиту, включаючи права за будь-яким забезпеченням, наданим Банку, у випадку якщо ЄІБ або ЄІФ здійснять платіж на користь Банку в рахунок погашення заборгованості Позичальника за Договором про надання кредиту;

- ЄІБ або ЄІФ (які діють спільно або окремо) матимуть повне право регресу проти такого Позичальника стосовно усіх сум, сплачених ЄІБ або ЄІФ за Гарантією і можуть вимагати від нього сплату таких сум на першу вимогу напряму або через Банк.

Зі змісту п. 4.3.3 Правил слідує, що Банк має право відмовитися від надання Позичальнику кредитних коштів за Договором про надання кредиту частково або в повному обсязі, а також вимагати дострокового повного виконання Позичальником своїх зобов`язань по Договору про надання кредиту, включаючи нараховані проценти за користування кредитними коштами, комісії та штрафні санкції, якщо відбулася та триває хоча б одна з подій, перелік яких наведений у вказаному пункті Правил.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 21.05.2024 у справі №908/212/24 задоволений позов ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК». Стягнуто солідарно з ТОВ «ІНФОТЕРРА ГРУП» (відповідач-1), ОСОБА_2 (відповідач-2), ОСОБА_3 (відповідач-3), ТОВ «ВІЛЬНИЙ НЕТ» (відповідач-4), ПП «ІНФОТЕРРА» (відповідач-5) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» заборгованість за договором від 18.09.2020 №1497/2020/ЗОД-МСБ станом на 08.08.2023 - 1 030 789 грн 00 коп. простроченої заборгованості по кредиту, 60200грн 75 коп. простроченої заборгованості по процентах та 59354 грн 79 коп. заборгованості по процентах (компенсація ФРП).

За змістом описової та мотивувальної частин вищезазначеного рішення у справі №908/212/24, судом було, зокрема, встановлено, що в порушення умов п. 2 договору про приєднання Позичальник (відповідач-1) не сплачував кредит згідно графіку зменшення ліміту кредитування, відповідно до якого позичальник мав дотримуватися погоджених лімітів кредитування. ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» направив ТОВ «ІНФОТЕРРА ГРУП» лист-вимогу за вих. від 21.11.22 №172/29063/2022 про повернення всієї суми заборгованості станом на 16.11.22 за Договором № 1497/2020/ЗОД-МСБ про приєднання до Правил надання кредиту клієнтам мікро- та малого бізнесу за Програмою фінансової державної підтримки суб`єктів мікро- та малого підприємництва «Доступні кредити 5-7-9%» в АБ «Укргазбанк» від 18.09.2020. Також відповідна вимога була направлена поручителям - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ТОВ «ВІЛЬНИЙ НЕТ» та ПП «ІНФОТЕРРА». Суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість вимог позивача про солідарне стягнення з відповідачів - 1, - 2, -3, - 4 та -5 заборгованості в сумі 1150344,54грн, а саме: 1 030 789,00 грн прострочена заборгованість по кредиту, 60 200,75 грн прострочена заборгованість по процентах та 59 354,79 грн заборгованість по процентах (компенсація ФРП).

Рішення Господарського суду Запорізької області від 21.05.2024 у справі №908/212/24 в апеляційному порядку не оскаржувалось та набрало законної сили 20.06.2024.

20.06.2024 на виконання вказаного рішення господарським судом видані відповідні накази про примусове виконання.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як слідує зі змісту позовної заяви у даній справі № 908/3023/25, відповідно до Угоди про поглиблену та всебічну зону вільної торгівлі в рамках Східної ініціативи - Етап - 1 Гарантійний механізм від 16.11.2017, укладеної між Європейським інвестиційним банком, як Грантом, Європейським інвестиційним фондом, як Операційним агентом, та Публічним акціонерним товариством «Акціонерним банком «УКГАЗБАНК», як Посередником (т. 1, арк.с. 15-62), 02.06.2023 на рахунок Позичальника було зараховано компенсацію від Європейського інвестиційного банку (ЄІБ) за Кредитним договором у сумі 793204,79 грн, яка зарахована в рахунок часткового погашення заборгованості за Кредитним договором, і яку Позичальник відповідно до Правил зобов`язаний повернути Гаранту. Позивачем вказано, що у зв`язку з частковим виконанням Позичальником рішення суду у справі № 908/212/24 та зарахуванням компенсації від Гаранта, станом на 04.09.2025 Позичальник має прострочену заборгованість по кредиту у загальному розмірі 1 125 478,05 грн, що складається з: простроченої заборгованості по кредиту - 287 776,75 грн, простроченої заборгованості по процентах - 47 903,05 грн, заборгованості по гарантії ЄІБ за кредитом - 718 145,76 грн та заборгованості по гарантії ЄІБ по процентах - 71 652,49 грн.

На підтвердження розміру вищезазначеної заборгованості позивачем додано до позову розрахунок заборгованості ТОВ «ІНФОТЕРРА ГРУП» за кредитним Договором №1497/2020/ЗОД-МСБ від 18.09.2020 (т.1, арк.с. 13-14); виписки з особового рахунку ТОВ «ІНФОТЕРРА ГРУП» з 18.09.2020 по 04.09.2025 (т.1, арк.с. 102-118), в яких відображені часткові оплати здійснені в рахунок погашення простроченого кредиту за вищевказаним Договором, що внесені після ухвалення судом рішення від 21.05.2024 у справі № 908/212/24, в т.ч. мало місце зарахування коштів в рамках примусового виконання цього рішення, а також зарахування 02.06.2023 коштів за гарантією з ЄІБ у розмірі 793 204,79 грн, з яких 71652,49 грн зараховано на погашення прострочених відсотків, 721 552,30 грн - на погашення простроченої заборгованості.

В пп. 10.1 пункту 10 «Умови забезпечення кредиту» Договору про приєднання передбачено, що у забезпечення зобов`язань за Договором про надання кредиту, зокрема, прийнято в іпотеку об`єкт нерухомості - квартира АДРЕСА_3 загальною площею 81,14 кв.м., житловою площею 60,5 кв.м., яка належить Іпотекодавцю ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) та знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

Так, 18.09.2020 між Публічним акціонерним товариством «Акціонерним банком «УКРГАЗБАНК» (Іпотекодержатель) та громадянкою України ОСОБА_1 (Іпотекодавець, відповідач у даній справі) був укладений Договір іпотеки №1497/2020/ЗОД-МСБ-І без оформлення заставної, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Нечипуренком О.О. та зареєстрований в реєстрі за №1726 (далі - Договір іпотеки).

В п. 1.1 Договору іпотеки визначено, що цей Договір забезпечує всі вимоги Іпотекодержателя, які випливають з Договору № 1497/2020/ЗОД-МСБ про приєднання до Правил надання кредиту клієнтам мікро- та малого бізнесу за Програмою фінансової державної підтримки суб`єктів мікро- та малого підприємництва «Доступні кредити 5-7-9%» в АБ «УКРГАЗБАНК» від 18 вересня 2020 року (а також договорів про внесення змін до нього), надалі - кредитний договір, укладеного між Іпотекодержателем та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФОТЕРРА ГРУП» (), надалі - Позичальник, згідно з яким Позичальник зобов`язаний у порядку та на умовах, викладених у кредитному договорі, повернути кредит у повному обсязі, сплатити проценти за користування кредитними коштами, сплатити комісії, а також штрафи та пені у розмірах і випадках, передбачених кредитним та цим договорами, відшкодувати Іпотекодержателю всі збитки, понесені ним внаслідок невиконання Позичальником умов кредитного договору у розмірі і у випадках, передбачених кредитним договором.

Відповідно до п. 2.1 Договору іпотеки, предметом іпотеки є: нерухоме майно - квартира АДРЕСА_5 , та належить Іпотекодавцю на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 17.05.2005 року Філіповою Л.П., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, та зареєстрованого в реєстрі за № 1569. В державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності Іпотекодавця на квартиру зареєстровано 21.05.2015 року, номер запису про право власності 9802240, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 38092583 від 26.06.2015 та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони на відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 224576803 від 18.09.2020 року.

Згідно з п. 7.1 Договору іпотеки, останній набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до повного виконання зобов`язань, забезпечених іпотекою за цим Договором.

З матеріалів справи слідує, що АБ «УКРГАЗБАНК» на адреси ОСОБА_5 та ТОВ «ІНФОТЕРРА ГРУП» була направлена вимога від 28.05.2025 №132/17300/2025 «Про усунення порушення в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку»» (т.1, арк.с. 98-101), в якій Банк повідомив про наявне рішення Господарського суду Запорізької області від 21.05.2024 у справі №908/212/24, про розмір заборгованості Позичальника за Кредитним договором станом на 23.05.2025 року та вимагав виконати порушене зобов`язання протягом 30 днів з моменту одержання вимоги про усунення порушення. Вказано, що у разі непогашення у встановлений у цій вимозі строк заборгованості перед Банком за Кредитним договором у повному обсязі Банк, відповідно до законодавства, ініціюватиме звернення стягнення на предмет іпотеки, що був переданий в іпотеку згідно з Договором іпотеки для забезпечення своєчасного та повного виконання умов Кредитного договору.

Проте, як зазначив позивач, зазначена вимога Банку залишена без задоволення; ані відповідачем, ані третьою особою зобов`язання щодо сплати суми кредиту та процентів не виконано, що стало підставою для звернення позивача з позовом до суду, за яким відкрито провадження у даній справі № 908/3023/25.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

З положень ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України слідує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цивільними актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення зобов`язання (правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку), зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В силу приписів ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями ст.ст. 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено: якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України).

З положень ст.ст. 610, 611 ЦК України слідує, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено: якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

У разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави (ч. 1 ст. 589 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом (ч. 1 ст. 591 ЦК України).

За змістом статті 575 ЦК України (в редакції на момент укладення Іпотечного договору), іпотека є окремим видом застави. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно з ч. 1 ст. 583 ЦК України заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель).

У статті 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Приписами статті 3 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов`язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 7 цього Закону, за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Якщо вимога за основним зобов`язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов`язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов`язання.

Майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов`язанням (ст. 11 Закону).

Відповідно до положень ч.ч 1, 4 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

В ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку (ч. 2 ст. 35 Закону).

Згідно з пп. 3.1.7. пункту 3.7 Договору іпотеки № 1497/2020/ЗОД-МСБ-І від 18.09.2020, укладеного між Банком та ОСОБА_1 , Іпотекодержатель має право у разі невиконання Позичальником умов кредитного договору (у тому числі порушення строку погашення кредиту, графіку погашення кредиту, строків сплати процентів за користування кредитними коштами) звернути стягнення на предмет іпотеки та задовольнити за рахунок предмета іпотеки свої вимоги за кредитним договором у повному обсязі, що визначаються на момент виконання цих вимог, включаючи проценти, комісії, відшкодування збитків, завданих простроченням виконання зобов`язання, неустойку, необхідні витрати на утримання, звернення стягнення та реалізацію предмета іпотеки.

У розділі VІ Договору іпотеки визначений порядок звернення стягнення на предмет іпотеки.

Так, за змістом пункту 6.1 Договору, Іпотекодержатель набуває права звернути стягнення та реалізувати предмет іпотеки (включаючи усі його приналежності та складові частини), зокрема, у разі порушення Іпотекодавцем та/або Позичальником обов`язків за цим та/або кредитним договором та невиконання вимоги Іпотекодержателя про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором.

У разі порушення Іпотекодавцем та/або Позичальником умов кредитного договору та/або умов цього Договору Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю та Позичальнику, якщо він є відмінним від Іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у тридцятиденний строк від дня надсилання письмової вимоги та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги... Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки.

В пункті 6.3. Договору іпотеки визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки (включаючи усі його приналежності та складові частини) здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя.

Як зазначив позивач, ані відповідач (Іпотекодавець), ані третя особа (Позичальник) вимоги Банку щодо погашення заборгованості за кредитом та процентами не виконали (вимога Банку від 28.05.2025 №132/17300/2025 «Про усунення порушення в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку»»). Доказів протилежного матеріали справи не містять.

При цьому, суд наголошує, що розмір простроченої заборгованості Позичальника - ТОВ «ІНФОТЕРРА ГРУП» (станом на 08.08.2023) по кредиту та процентам, а також розмір заборгованості по процентам (компенсація Фонду розвитку підприємництва), що підлягала сплаті на користь кредитора (АТ «УКРГАЗБАНК») за Договором №1497/2020/ЗОД-МСБ від 18.09.2020, був встановлений рішенням Господарського суду Запорізької області від 21.05.2024 у справі № 908/212/24, яке набрало законної сили.

02.06.2023 на рахунок Позичальника були зараховані кошти за гарантією з ЄІБ у сумі 793204,79 грн в рахунок часткового погашення заборгованості за Кредитним договором, як то вбачається з виписки з особового рахунку ТОВ «ІНФОТЕРРА ГРУП» (т.1, арк.с. 118).

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості ТОВ «ІНФОТЕРРА ГРУП» за кредитним Договором №1497/2020/ЗОД-МСБ від 18.09.2020 (т.1, арк.с. 13-14), станом на 04.09.2025, з урахуванням усіх здійснених часткових оплат, в т.ч. після ухвалення судом рішення від 21.05.2024 у справі № 908/212/24 та зарахувань коштів в рамках примусового виконання цього рішення, прострочена заборгованість по кредиту становить 287 776,75 грн, прострочена заборгованість по процентам - 47903,05 грн, заборгованість по гарантії перед ЄІБ за кредитом - 718145,76 грн, заборгованість по гарантії перед ЄІБ по процентах - 71652,49 грн, всього - 1 125 478,05 грн.

Як зазначалось вище, Правила надання кредиту клієнтам мікро- та малого бізнесу за Програмою фінансової державної підтримки суб`єктів мікро- та малого підприємництва «Доступні кредити 5-7-9%» в АБ «УКРГАЗБАНК» разом із Договором про приєднання до Правил та всіма додатками до них складають Договір про надання кредиту.

За змістом п. 2.25 Правил, у випадку застосування Гарантійного механізму ЄІБ, Позичальник підтверджує, що він проінформований про те, що частина кредитного ризику Банку в розмірі 70% зобов`язань Позичальника за кредитом (щодо основного боргу Позичальника за кредитом, процентів по Кредиту за Компенсаційною процентною ставкою, що не сплачені Позичальником на момент виникнення простроченого платежу, та розрахованих за період 90 днів з дати виникнення простроченого платежу), у випадку невиконання Позичальником своїх зобов`язань за Договором про надання кредиту в повному обсязі або в його частині, покривається за рахунок Гарантії ЄІБ та Позичальник погоджується з тим, що до ЄІБ перейдуть, в рамках суброгації, права кредитора стосовно такого Позичальника за Договором про надання кредиту, включаючи права за будь-яким забезпеченням, наданим Банку, у випадку якщо ЄІБ здійснить платіж на користь Банку в рахунок погашення заборгованості Позичальника за Договором про надання кредиту; ЄІБ матиме повне право регресу проти такого Позичальника стосовно усіх сум, сплачених ЄІБ за Гарантією і може вимагати від нього сплату таких сум, в т.ч. через Банк.

Отже, сплата Гарантом (ЄІБ) частини зобов`язань Позичальника за кредитом на користь Банку не припиняє грошове зобов`язання Позичальника на відповідну суму.

З огляду на вищевикладене, спростовуються доводи відповідача щодо іншого розміру заборгованості і стосовно того, що відповідач не відповідає за зобов`язання, що виникли між Гарантом в особі ЄІБ і Позичальником.

Стосовно посилання відповідача на те, що квартира (об`єкт іпотеки) є сумісною власністю подружжя, суд зазначає, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно (номер інформаційної довідки № 224576803 від 18.09.2020; т. 1 арк.с. 91), право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, зареєстровано 21.05.2015 року, власник: ОСОБА_1 .

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 при укладенні договору іпотеки надав згоду своїй дружині - ОСОБА_1 на передачу нею в іпотеку АБ «УКРГАЗБАНК» квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 в забезпечення зобов`язань перед Банком ТОВ «ІНФОТЕРРА ГРУП» (справжність підпису на заяві засвідчена приватним нотаріусом Нечипуренком О.О. 18.09.2020, заяву зареєстровано за №1725).

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Щодо необхідності, співмірності, пропорційності звернення стягнення на предмет іпотеки, суд зазначає наступне.

Як зазначалось вище, відповідно до пп. 3.1.7. пункту 3.7 Договору іпотеки №1497/2020/ЗОД-МСБ-І від 18.09.2020, укладеного між Банком та ОСОБА_1 , Іпотекодержатель має право у разі невиконання Позичальником умов кредитного договору (у тому числі порушення строку погашення кредиту, графіку погашення кредиту, строків сплати процентів за користування кредитними коштами) звернути стягнення на предмет іпотеки та задовольнити за рахунок предмета іпотеки свої вимоги за кредитним договором у повному обсязі, що визначаються на момент виконання цих вимог, включаючи проценти, комісії, відшкодування збитків, завданих простроченням виконання зобов`язання, неустойку, необхідні витрати на утримання, звернення стягнення та реалізацію предмета іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки не порушує принцип пропорційності, оскільки відповідає вимогам законності та легітимної мети.

При укладенні Договору іпотеки відповідач (Іпотекодавець) підтвердила, що усвідомлює наслідки невиконання основного зобов`язання, зокрема можливість звернення стягнення на предмет іпотеки незалежно від того, чи є це житло єдиним.

Договір іпотеки укладений сторонами добровільно, до введення воєнного стану, із чітким усвідомленням іпотекодавцем правових наслідків невиконання забезпеченого зобов`язання.

Принцип пропорційності не є самостійною підставою для звільнення від виконання зобов`язання або для скасування іпотеки, а застосовується виключно як критерій оцінки допустимості втручання у право власності. Відмова у зверненні стягнення за відсутності прямої законодавчої заборони фактично призведе до позбавлення кредитора ефективного способу судового захисту та порушення балансу інтересів сторін.

Воєнний стан не припиняє цивільних прав і обов`язків, що виникли до його запровадження. Законодавством не встановлено загальної заборони на звернення стягнення на предмет іпотеки, переданий фізичною особою для забезпечення зобов`язань, які не є споживчими.

Виходячи з положень Цивільного кодексу України та Закону України «Про іпотеку» кредитор має законне, гарантоване право самостійно обирати спосіб захисту порушених прав, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо наявні відповідні підстави для цього.

При цьому, судом також враховані правові висновки наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 361/7543/17, в якій, зокрема, вказано про те, що наявність самого судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством. Суди повинні розглядати питання про можливість застосування звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, заявлений у позовній вимозі. При цьому здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. З метою забезпечення однозначного розуміння ухваленого рішення у резолютивній частині слід зазначати, що звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається в рахунок стягнення заборгованості за основним договором, а отже таке звернення стягнення не є додатковим стягненням, яке могло б розумітися як подвійне (п.п. 31, 40, 48 постанови).

Право звернення стягнення на предмет іпотеки передбачено самою правовою природою іпотеки як засобу забезпечення виконання зобов`язань, що дозволяє кредитору одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами боржника. Такий механізм є окремим засобом забезпечення та захисту прав кредитора, відмінним від стягнення грошових коштів або інших способів захисту.

Викладеним вище спростовуються доводи відповідача та третьої особи, що належним способом врегулювання спірних відносин є виконання рішення суду у справі № 908/212/24 у межах вже відкритого виконавчого провадження, а не ініціювання нового позову щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, й щодо можливості отримати стягнуті за судовим рішенням у справі № 908/212/24 грошові кошти в рамках відкритого виконавчого провадження. При цьому, суд зазначає, що рішення Господарського суду Запорізької області від 21.05.2024 у справі № 908/212/24 набрало законної сили 20.06.2024, виконавче провадження триває; борг, який згідно з рішенням Господарського суду Запорізької області від 21.05.2024 у справі № 908/212/24 був встановлений станом на 08.08.2023, не сплачений (мали місце незначні часткові оплати, які враховані позивачем у позовній заяві у даній справі).

Також слід наголосити, що чинне законодавство України не передбачає заборони звернення стягнення на єдине житло, якщо воно є предметом іпотеки. Єдине житло не може розглядатися як виняток із застосування ст. 33 Закону України «Про іпотеку», оскільки інше тлумачення фактично зводить нанівець інститут іпотеки та гарантії прав заставодержателей.

Добровільне передання житла в іпотеку дає можливість звернення стягнення у випадку порушення зобов`язань.

Право на житло гарантується державою, але це не скасовує цивільно-правову відповідальність.

ЄСПЛ у своїй практиці наголошує на необхідність балансу інтересів. У даному випадку, як зазначено вище, існує рішення суду (рішення Господарського суду Запорізької області від 21.05.2024 у справі № 908/212/24), яке набрало законної сили 20.06.2024; виконавче провадження триває; борг, який згідно з рішенням Господарського суду Запорізької області від 21.05.2024 у справі № 908/212/24 був встановлений станом на 08.08.2023, не сплачений (мали місце незначні часткові оплати, які враховані позивачем у позовній заяві у даній справі); договір іпотеки укладений добровільно.

Слід також зазначити, що понад 94,94% статутного капіталу АБ «УКРГАЗБАНК» належить державі в особі Міністерства фінансів України і, як зазначив позивач, звертаючись з позовом до суду у даній справі Банк мав на меті захист державних інтересів і недопущення нанесення економічної шкоди державі.

Щодо посилання відповідача на Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», то його положення передбачають соціальні гарантії, але не встановлюють заборони на звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідачем та третьою особою не наведено жодної норми, яка передбачає іпотечний імунітет для житла військовослужбовців та членів їх сімей. Отже посилання відповідача на статус військовослужбовця її чоловіка - ОСОБА_1 та норми Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в контексті спірних правовідносин є безпідставним.

Інші доводи відповідача та третьої особи не спростовують висновків суду покладених в основу даного рішення.

При цьому, суд також враховує, що Європейський суд з прав людини, практику якого згідно з ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ як джерело права, вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ від 09.12.1994 у справі «Руїз Торія проти Іспанії»).

На підставі усього вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки № 1497/2020/ЗОД-МСБ-І від 18.09.2020 в рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОТЕРРА ГРУП» на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» за Договором №1497/2020/ЗОД-МСБ про приєднання до Правил надання кредиту клієнтам мікро- та малого бізнесу за Програмою фінансової державної підтримки суб`єктів мікро- та малого підприємництва «Доступні кредити 5-7-9%» в АБ «УКРГАЗБАНК» від 18.09.2020 у розмірі 1 125 478,05 грн є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що наслідки виконання основного зобов`язання до моменту реалізації предмета іпотеки визначені у ст. 42 Закону України «Про іпотеку».

Так, відповідно до ч. 1 зазначеної статті Закону боржник має право до дня продажу предмета іпотеки на електронному аукціоні виконати вимогу за основним зобов`язанням чи ту її частину, виконання якої прострочено, разом з відшкодуванням будь-яких витрат та збитків, завданих іпотекодержателю, включаючи судові витрати, витрати на оплату винагороди залученим експертам (оцінювачам, юристам), витрати на підготовку до проведення електронного аукціону тощо. Таке виконання є підставою для припинення реалізації предмета іпотеки на електронному аукціоні. Умови договорів, що обмежують це право боржника, є недійсними.

Витрати зі сплати судового збору відповідно до положень ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОТЕРРА ГРУП» () на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» () за Договором №1497/2020/ЗОД-МСБ про приєднання до Правил надання кредиту клієнтам мікро- та малого бізнесу за Програмою фінансової державної підтримки суб`єктів мікро- та малого підприємництва «Доступні кредити 5-7-9%» в АБ «УКРГАЗБАНК» від 18.09.2020 в розмірі 1 125 478 грн 05 коп. звернути стягнення на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_6 ), - шляхом проведення прилюдних торгів під час примусового виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки в рамках процедури виконавчого провадження з визначенням початкової ціни нерухомого майна на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнути з ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_6 ) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК», (03087, м. Київ, вул. Єреванська, буд. 1) суму 13 505 грн 74 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено та підписано 02.03.2026.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Боєва