ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"23" лютого 2026 р.м. Одеса Справа № 916/4703/25

Господарський суд Одеської області у складі

судді Малярчук І.А.,

секретаря судового засідання: Бурмехи В.С.,

за участю представників сторін:

від позивача: Орєшкова Н.В. - самопредставництво,

від відповідача: не з`явився,

дослідивши матеріали справи №916/4703/25 за позовом Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі відокремленого підрозділу Одеської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (65026, м. Одеса, Митна площа, 1, ) до Акціонерного товариства Ексімнафтопродукт (65003, м. Одеса, вул. Наливна, 15, ) про стягнення 3 162 285, 39 грн,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача, заяв, клопотань, процесуальних дій суду:

Позивач у позові в обґрунтування позовних вимог зазначає, що 30.12.2005 між ДП «Адміністрація морських портів України» в особі Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація) та АТ «Ексімнафтопродукт» (користувач) було укладено договір про встановлення сервітуту на штучно створеній території Нафторайону ДП «Одеський морський торговельний порт» (реєстраційний номер Адміністрації № КД-8412), за умовами якого адміністрація надає користувачу право обмеженого користування (далі сервітут) на об`єкти Нафторайону адміністрації, а користувач, у свою чергу, зобов`язується здійснювати адміністрації оплату за сервітут у порядку, розмірах та строки, передбачені договором. Так, у період із квітня по вересень 2025 року включно адміністрацією забезпечено право обмеженого користування на об`єкти сервітуту згідно з укладеним договором від 30.12.2005, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) за період з квітня по вересень 2025. Отже, відповідно до умов договору від 30.12.2005 плата за користування об`єктами сервітуту у період з квітня по вересень 2025 року включно становить 2 847 224,86 грн з ПДВ, які відповідачем оплачені не були, та на які позивач також нарахував до стягнення з відповідача 263 508,13 грн пені, 25 500,78 грн три проценти річних та 26 051,62 грн інфляційних втрат.

Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався. За таких обставин, суд розглядає дану справу за наявними в ній матеріалами з врахуванням положень ч.2 ст.178 ГПК України, якими передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. При цьому, суд враховує, що ухвали суду від 26.11.2025, від 17.12.2025, від 14.01.2026, від 09.02.2026 були доставлені до електронного кабінету відповідача АТ Ексімнафтопродукт в підсистемі ЄСІТС, що підтверджується довідками суду №№ 916/4703/25/68988/25 від 27.11.2025, 916/4703/25/74303/25 від 19.12.2025, 916/4703/25/2456/26 від 15.01.2026, 916/4703/25/9255/26 від 10.02.2026.

Ухвалою суду від 26.11.2025 відкрито провадження у справі №916/4703/25; постановлено розглядати справу №916/4703/25 в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання суду на 17.12.2025 о 09:45.

Підготовче засідання по справі №916/4703/25 призначене на 17.12.2025 не відбулось у зв`язку із оголошенням засобами цивільного зв`язку сигналу повітряної тривоги у м. Одесі та Одеській області. Ухвалою суду від 17.12.2025 призначено підготовче засідання по справі № 916/4073/25 на 14.01.2026 о 11:20.

У підготовчому засіданні 14.01.2026 судом оголошено протокольну ухвалу про перерву до 09.02.2026 на 11:00.

У підготовчому засіданні 09.02.2026 судом було закрито підготовче провадження та призначено справу № 916/4703/25 до розгляду по суті на 23.02.2026 о 10:40.

Зміст спірних правовідносин, фактичні обставини справи та докази, на підставі яких судом встановлені обставини справи:

30.12.2005 між Одеською філією Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Одеського морського порту) (далі Адміністрація) та Акціонерним товариством «Ексімнафтопродукт» (далі Користувач) було укладено Договір про встановлення сервітуту на штучно створеній території Нафторайону ДП «Одеський морський торговельний порт» (реєстраційний номер Адміністрації № КД-8412) (далі Договір), згідно з умовами Договору Адміністрація надає Користувачу право обмеженого користування (далі сервітут) на об`єкти Нафторайону Адміністрації, а Користувач, у свою чергу, зобов`язується здійснювати Адміністрації оплату за сервітут у порядку, розмірах та строки, передбачені Договором (п. 1.1. Договору).

Відповідно до п. 4.2. Договору від 30.12.2005 Користувач зобов`язується здійснювати Адміністрації плату за сервітут не пізніше 15 - го числа кожного місяця, що слідує за звітним. Плата за сервітут у звітному місяці розраховується шляхом корегування плати за попередній місяць на індекс інфляції звітного місяця. Тобто умовами Договору сторони чітко визначили плату за сервітут.

Згідно п. 5.2 Договору від 30.12.2005 у випадку порушення строків оплати, встановлених Договором, Користувач несе відповідальність у вигляді сплати неустойки в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період прострочки виконання грошових зобов`язань, від суми, що підлягає оплаті, за кожний день прострочки.

На підтвердження надання Адміністрацією права обмеженого користування на об`єкти сервітуту згідно з Договором від 30.12.2005 позивачем надані, скріплені печатками та підписані посадовими особами сторін, акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) за період з квітня по вересень 2025 року включно, а саме: № 440020 від 30.04.2025, № 440026 від 31.05.2025, № 440032 від 30.06.2025, № 440038 від 31.07.2025, № 440044 від 31.08.2025, № 440050 від 30.09.2025; рахунки на оплату: № 440020 від 11.05.2025 на суму 466 721,50 грн з ПДВ, № 440026 від 10.06.2025 на суму 475 788,88 грн з ПДВ, № 440032 від 13.07.2025 на суму 476 571,19 грн з ПДВ, № 440038 від 08.08.2025 на суму 476 571,19 грн з ПДВ, № 440044 від 09.09.2025 на суму 476 571,19 грн з ПДВ, № 440050 від 10.10.2025 на суму 478 000,91 грн з ПДВ; поштові докази направлення позивачем відповідачу рахунків.

13.08.2025 Адміністрація звернулась до АТ «Ексімнафтопродукт» із листом № 1653/19-03-09/Вих з метою досудового врегулювання спору та з вимогою сплатити заборгованість у розмірі 2 847 224,86 грн, що виникла за Договором від 30.12.2005.

26.09.2025 Адміністрація повторно направила на адресу АТ «Ексімнафтопродукт» лист № 2024/19-03-14/Вих щодо сплати нарахованих штрафних санкцій за Договором від 30.12.2005.

Вищезазначені вимоги позивача відповідачем залишень без відповіді та виконання.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши правові позицію позивача, його мотивовану оцінку кожного аргументу щодо наявності підстав для задоволення позову, проаналізувавши нижченаведені норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 1 ст. 401 ЦК України передбачено право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки або особою, яка використовує земельну ділянку на праві емфітевзису, суперфіцію. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно. Сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку. Особа, яка користується сервітутом, зобов`язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду (ч.ч. 1, 2 ст. 402, ч.ч. 1-3 ст. 403 ЦК України).

Положеннями ч.ч.1, 2 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Як передбачено ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 253, 256 Цивільного кодексу України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 255 Цивільного кодексу України якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку; у разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції. Письмові заяви та повідомлення, здані до установи зв`язку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч.1, 2 ст.73, ч.ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України).

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2 ст.76, ч.1 ст.77, ч.ч.1, 2 ст.79 ГПК України).

Отже, як встановлено судом вище та підтверджується наявними матеріалами справи, зокрема, договором від 30.12.2005, актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 440020 від 30.04.2025, № 440026 від 31.05.2025, № 440032 від 30.06.2025, № 440038 від 31.07.2025, № 440044 від 31.08.2025, № 440050 від 30.09.2025, рахунками на оплату № 440020 від 11.05.2025, № 440026 від 10.06.2025, № 440032 від 13.07.2025, № 440038 від 08.08.2025, № 440044 від 09.09.2025, № 440050 від 10.10.2025, відповідач не сплатив позивачу плату за сервітут у період з квітня по вересень 2025 року у розмірі 2 847 224,86 грн за договором від 30.12.2005.

Так, внаслідок існуючого прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання на суму 2 847 224,86 грн позивач нарахував до стягнення з підприємства 263 508,13 грн пені за загальний період з 16.05.2025 по 17.11.2025.

У відповідності до приписів ст.546, п. 1 ст. 547 Цивільного кодексу України виконання зобов`язань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин, щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до п.п.1, 3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Суд, перевіривши наданий позивачем обрахунок пені, встановив, що сума стягнення з відповідача позивачем за загальний період з 16.05.2025 по 17.11.2025 у розмірі 263 508,13 грн розрахована вірно, а тому судом підлягає задоволенню позовна вимога позивача про стягнення з відповідача 263 508,13 грн пені за вказаний період.

Поряд із цим, позивачем заявлено до стягнення з відповідача три проценти річних за загальний період з 16.05.2025 по 17.11.2025 в сумі 25 500,78 та інфляційні втрати за загальний період з 16.05.2025 по 17.11.2025 в сумі 26 051,62 грн.

Згідно ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем обрахунки трьох процентів річних та інфляційних втарт, суд встановив, що їх розраховано позивачем вірно, а отже, нараховані позивачем до стягнення з відповідача три проценти річних за загальний період з 16.05.2025 по 17.11.2025 в сумі 25 500,78 грн та інфляційні втрати за загальний період з 16.05.2025 по 17.11.2025 в сумі 26 051,62 грн підлягають судом стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи викладене, на підставі повного, всебічного та безпосереднього дослідження наявних в матеріалах справи доказів в сукупності з урахуванням всіх обставин справи, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог ДП Адміністрація морських портів України в особі відокремленого підрозділу Одеської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України та відповідно задовольняє їх в повній мірі.

Положення п.2 ч.1, ч.4 ст.129 ГПК України передбачають, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За розгляд даного позову судом позивач поніс витрати на оплату судового збору в сумі 37 947,42 грн, який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача у розмірі 37 947,42 грн, внаслідок повного задоволення судом позовних вимог ДП Адміністрація морських портів України в особі відокремленого підрозділу Одеської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України.

Керуючись ст.ст.123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити позов Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі відокремленого підрозділу Одеської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (65026, м. Одеса, Митна площа, 1, ) до Акціонерного товариства Ексімнафтопродукт (65003, м. Одеса, вул. Наливна, 15, ) про стягнення 3 162 285, 39 грн.

2. Стягнути з Акціонерного товариства Ексімнафтопродукт (65003, м. Одеса, вул. Наливна, 15, ) на користь Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі відокремленого підрозділу Одеської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (65026, м. Одеса, Митна площа, 1, ) 2 847 224 (два мільйона вісімсот сорок сім тисяч двісті двадцять чотири) грн 86 коп заборгованості, 263 508 (двісті шістдесят три тисячі п`ятсот вісім) грн 13 коп пені, 25 500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) грн 78 коп три проценти річних, 26 051 (двадцять шість тисяч п`ятдесят одну) грн 62 коп інфляційних втарт, 37 947 (тридцять сім тисяч дев`ятсот сорок сім) грн 42 коп судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст.241 ГПК України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до п.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 26.02.2026.

Суддя І.А. Малярчук