ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 р. м. Житомир Справа № 906/1596/25

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Шніт А.В.

секретар судового засідання Толстокарова І.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Мартиненко Ю.М. - адвокат, ордер серія АІ №2030970 від 27.11.2025 (в режимі відеоконференції);

від відповідача: Козлов А.І. - адвокат, ордер серія АМ №1178765 від 12.01.2026;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер-ВС"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Левків Вуд"

про стягнення 333 000,00грн

Процесуальні дії по справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Партнер-ВС" звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Левків Вуд" 355 200,00грн, з яких 60 000,00грн основний борг та 295 200,00грн пеня.

Ухвалою від 08.12.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; судове засідання для розгляду справи по суті призначив на 13.01.2026 о 10:30.

12.01.2026 за вх.№01-44/119/26 до суду через систему "Електронний суд" надійшла заява позивача про зменшення розміру позовних вимог від 08.01.2026, в якій останній повідомляє суд, що 03.12.2025 та 30.12.2025 відповідач ТОВ "Левків Вуд" сплатив позивачу ТОВ "Партнер-ВС" по 30 000,00грн, що підтверджується платіжними інструкціями №1335 та №1355 (а.с.47). Враховуючи оплату відповідачем суми основного боргу 60 000,00грн та керуючись п.2 ч.2 ст.46 ГПК України, позивач вважає за необхідне подати заяву про зменшення позовних вимог на суму основного боргу у розмірі 60 000,00грн, проте збільшивши при цьому суму пені до 333 000,00грн, що відображено у розрахунку від 07.01.2026 (а.с.48).

13.01.2026 за вх.№01-44/143/26 на електронну адресу суду надійшла заява відповідача про поновлення процесуальних строків, в якій останній просить визнати поважними причинами пропуску строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження від 08.12.2025, поновити строк для подання відзиву на позовну заяву з належними доказами та поновити строк для подання обґрунтованої заяви (клопотання) у справі у разі наявності заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

У зв`язку з оголошеною повітряною тривогою у м. Житомирі, 13.01.2026 о 10:30 розгляд справи №906/1596/25 не відбувся.

Ухвалою від 15.01.2026 суд призначив судове засідання на 29.01.2026 об 11:30.

27.01.2026 за вх.№1025 до суду через систему "Електронний суд" надійшло клопотання позивача від 26.01.2026 про долучення до матеріалів справи платіжної інструкції №1297 від 30.09.2025 на підтвердження часткового повернення відповідачем коштів в розмірі 36 986,92грн (а.с.78-79).

В судовому засіданні 29.01.2026 судом оглянуто оригінали документів на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Представник відповідача повідомив суд про намір врегулювати спір шляхом укладання мирової угоди та заявив усне клопотання про оголошення перерви в судовому засіданні.

Представник позивача не заперечила щодо оголошення перерви.

Протокольною ухвалою від 29.01.2026 судом оголошено перерву в судовому засіданні до 17.02.2026.

16.02.2026 за вх.№1921 до суду через систему "Електронний суд" надійшов відзив відповідача на позовну заяву.

16.02.2026 за вх.№1978 до суду через систему "Електронний суд" надійшло клопотання позивача від 16.02.2026 про долучення до матеріалів справи копії акту звірки станом на 31.12.2025, який підписаний між ТОВ "Партнер-ВС" та ТОВ "Левків Вуд".

В судовому засіданні 17.02.2026 представники сторін повідомили суд, що не дійшли згоди стосовно укладення мирової угоди.

Ухвалою від 17.02.2026 суд прийняв до розгляду заяву ТОВ "Партнер-ВС" про зменшення позовних вимог від 08.01.2026 (вх.№01-44/119/26 від 12.01.2026); залишив без розгляду заяву ТОВ "Левків Вуд" про поновлення процесуальних строків (вх.№01-44/143/26 від 13.01.2026); відклав розгляд справи по суті на 25.02.2026 о 14:15.

В судовому засіданні 25.02.2026 представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача зазначив, що строк поставки не було визначено.

Представник позивача вважає, що за усною домовленістю товар мав бути поставлений 16.06.2025 (протягом 5 днів після оплати), проте товар був поставлений частково, тому наполягає саме на стягненні пені.

Представник відповідача повідомив, що договір розірваний не був, тому кошти повернуті в межах строку діючого договору.

В судовому засіданні 25.02.2026 судом оголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) рішення.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки товару №3 від 02.01.2025 в частині повної та своєчасної поставки товару або повернення залишку суми передоплати.

Заперечуючи проти позову відповідач зазначає, що директор ТОВ "Левків Вуд" заперечує факт укладання договору поставки №3 від 02.01.2025, оскільки 02.01.2025 підприємство не працювало, зміст Договору є неприйнятним для укладання та відсутня печатка на підписі особи який міститься після реквізитів Постачальника, у зв`язку з чим він вважає його неукладеним.

Відповідач стверджує, що договором не передбачено строку поставки товару після отримання 100% попередньої оплати, зміст договору не визначає кількість товару, який повинен бути поставлений в рахунок отриманої суми попередньої оплати - частково чи в повному обсязі.

На думку відповідача, умова договору про строк на який він укладений дає підстави стверджувати, що оплата, поставка товару, повернення попередньої оплати може відбуватися в межах строку його дії, тобто до 31.12.2025.

Відповідач звертає увагу, що позивачем не надано отриманого від постачальника повідомлення про готовність постачання товару надісланого йому на електронну пошту, за один день до передбачуваної поставки.

Також відповідач вказує, що оскільки договір розірваний не був, строки поставки товару не визначені, тому в ТОВ "Левків Вуд" не було підстав для задоволення прохання про повернення коштів. Звертає увагу, що перерахування грошових коштів в сумі 110 026,04грн відбулося в межах строку дії договору поставки №3 від 02.01.2025.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

02.01.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Левків Вуд" (надалі - Постачальник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Партнер-ВС" (надалі - Покупець, позивач) укладено договір поставки товару №3 (надалі - Договір) (а.с.15-18).

За умовами п. 1.1. Договору Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Покупцю, в обумовлений Договором термін:

- пиломатеріали хвойних порід;

- готові вироби з деревини (далі по тексту Договору - Товар) згідно рахунків фактур (Специфікацій), а Покупець - прийняти та оплати Товар.

Відповідно до п. 2.1. Договору асортимент Товару, його кількість, комплектація, термін поставки, додаткові вимоги до умов поставки і ціна визначаються Постачальником і Покупцем в рахунках фактури та/або Специфікаціях.

Ціна на Товар встановлюється в рахунках-фактури (п.3.2. Договору).

Пунктом 3.3. Договору передбачено, що оплаті підлягає Товар, прийнятий Покупцем в асортименті, кількості та якості, зазначений в рахунку-фактури та видатковій накладній.

У п.3.4. Договору сторони погодили, що оплата товару здійснюється Покупцем шляхом перерахування коштів на рахунок Постачальника в розмірі 100% предоплати.

Згідно з п.4.1. Договору, Постачальник направляє повідомлення Покупцю про готовність постачання Товару, що зазначений в пункті 1.1. Договору, за допомогою електронної пошти, за один день до передбачуваної дати поставки.

Положеннями п.4.2. Договору визначено, що Покупець отримує Товар згідно видаткової накладної за якістю та кількістю в термін не більше 5 (п`яти) робочих днів після отримання повідомлення від Постачальника.

Пунктом 7.1. Договору передбачено, що за прострочення поставки або недопоставку Товару Постачальник сплачує Покупцеві пеню в розмірі 3% від вартості недопоставленого в строк Товару за кожний день прострочення.

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2025.

09.06.2025 відповідач виставив позивачу рахунок на оплату №20 на суму 207 012,96грн, в якому вказані найменування товару, його кількість, ціна та загальна сума з ПДВ (а.с.19).

На підставі вказаного рахунка позивач 10.06.2025 сплатив 207 012,96грн, що підтверджується платіжною інструкцією №15421 від 10.06.2025 (а.с.20).

16.06.2025 відповідачем поставлено позивачу товар на загальну суму 110 026,04грн, що підтверджується видатковою накладною №31 (а.с.21).

В позові вказано, що позивач звернувся до відповідача шляхом телефонного зв`язку з проханням допоставити Товар або повернути залишок передоплати у розмірі 96 986,92грн, на що було отримано усну згоду про повернення коштів в повному розмірі. Проте протягом двох місяців відповідач так і недопоставив Товар, і не повернув кошти.

12.08.2025 позивач надіслав відповідачу лист №1591 з проханням повернути залишок передоплати в розмірі 96 986,92грн, який отриманий відповідачем 19.08.2025 (а.с.22-23).

30.09.2025 відповідач повернув на рахунок позивача частину залишку передоплати у розмірі 36 986,92грн, про що свідчить платіжна інструкція №1297 (а.с.79).

Позивач зазначає, що станом на момент подання позовної заяви відповідач як недопоставив Товар, так і не здійснив повернення залишку передоплати у розмірі 60 000,00грн.

Під час розгляду справи відповідач сплатив позивачу 60 000,00грн, що підтверджується платіжними інструкціями №1335 від 03.12.2025 та №1355 від 30.12.2025 (а.с.47 - 47 на звороті).

У зв`язку з чим позивач подав заяву про зменшення позовних вимог на суму основного боргу у розмірі 60 000,00грн, проте збільшивши при цьому суму пені до 333 000,00грн, що відображено у розрахунку від 07.01.2026 (а.с.48).

За наведених обставин, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення 333 000,00грн пені.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2).

В силу положень ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Правовідносини між сторонами виникли на підставі договору поставки товару №3 від 02.01.2025.

Відповідно до ч.1, 2 ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 статті 662 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно з ст.663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як погоджено сторонами в п. 2.1. Договору, зокрема термін поставки та додаткові вимоги до умов поставки визначаються Постачальником і Покупцем в рахунках фактури та/або Специфікаціях.

В наявному в матеріалах справи рахунку на оплату №20 від 09.06.2025 вказані найменування товару, його кількість, ціна та загальна сума з ПДВ (а.с.19), проте відсутні будь-які відомості щодо строку (терміну) поставки.

Положеннями п.4.1. Договору передбачено, що Постачальник направляє повідомлення Покупцю про готовність постачання Товару, що зазначений в пункті 1.1. Договору, за допомогою електронної пошти, за один день до передбачуваної дати поставки.

Сторонами суду не надано повідомлення Постачальника адресованого Покупцю про готовність постачання Товару.

Аналіз положень Договору та змісту рахунка на оплату, а також обставина відсутності повідомлення Постачальника про готовність Товару для постачання, дає підстави для висновку, що строк поставки товару умовами договору не передбачений.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч.2 ст. 530 ЦК України).

Згідно ч.2 ст.693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Вимога позивача про поставку товару в матеріалах справи відсутня, лише в позові зазначено про усну домовленість між сторонами без прив`язки до будь-якої дати.

Листом від 12.08.2025 за №1591 позивач просив відповідача повернути залишок передоплати в сумі 96 986,92 (а.с.22).

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як погодили сторони в п. 7.1. Договору, прострочення поставки або недопоставку Товару Постачальник сплачує Покупцеві пеню в розмірі 3% від вартості недопоставленого в строк Товару за кожний день прострочення.

Суд наголошує, що умовами договору передбачено стягнення з Постачальника пені саме за прострочення поставки або недопоставку Товару, однак відсутнє будь-яке посилання, що ця норма застосовується також у разі несвоєчасного повернення залишку суми попередньої оплати.

Суд констатує, що наявний в матеріалах справи Договір не містить положень а ні щодо поставки Товару однією партією, а ні щодо кінцевого терміну поставки.

Оскільки пеня є видом неустойки, яка нараховується за порушення зобов`язання (прострочення), тому якщо строк виконання зобов`язання не настав - факт прострочення відсутній, а отже і підстави для стягнення штрафних санкцій відсутні.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі виставленого відповідачем рахунку на оплату №20 від 09.06.2025 на суму 207 012,96грн (а.с.19), позивач 10.06.2025 сплатив 207 012,96грн, що підтверджується платіжною інструкцією №15421 від (а.с.20).

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що в межах строку дії договору:

- відповідач поставив позивачу товар на загальну суму 110 026,04грн, що підтверджується видатковою накладною №31 від 16.06.2025 (а.с.21);

- 30.09.2025 відповідач повернув на рахунок позивача частину залишку передоплати у розмірі 36 986,92грн, про що свідчить платіжна інструкція №1297 (а.с.79);

- 03.12.2025 та 30.12.2025 відповідач повернув на рахунок позивача залишок передоплати в загальному розмірі 60 000,00грн, що підтверджується платіжними інструкціями №1335 та №1355 (а.с.47 - 47на звороті).

Загальна вартість поставленого товару та суми повернутої передоплати становить - 207 012,96грн.

За результатом розгляду справи судом не встановлено як факту прострочення відповідачем виконання зобов`язання, так як кінцевий термін поставки умовами договору не визначений, так і не встановлено підстав для стягнення пені за несвоєчасне повернення залишку суми попередньої оплати, оскільки умовами договору це не врегульовано.

Згідно ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч.1, 2 ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Приписами ч.1 ст.86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи докази, які містяться у матеріалах справи, а також норми чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 2 частини 1 статті 129 ГПК України передбачено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на відмову в задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 233, 236 - 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 03.03.26

Суддя Шніт А.В.

Надіслати:

1- позивачу в Електронний кабінет підсистеми "Електронний суд"

2- відповідачу в Електронний кабінет підсистеми "Електронний суд" та на електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_1