ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2026 Справа № 917/1047/24

Господарський суд Полтавської області у складі судді Мацко О.С., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрзерноінвест-2013», 36009, м. Полтава, вул. Зіньківська, 19, каб. 311, ,

до HARVESTREAM AG, 6340, Switzerland, Canton Zug, Baar, Blegistrasse 9, c/o fincorpo.com & Legal Services SA, Zweigniederlassung Baar,

про стягнення 91 877,80 доларів США основного боргу, 59 993,05 грн штрафних санкцій, 77 228,63 грн збитків

Секретар судового засідання Токар А.В.

Представники сторін: згідно протоколу

Суть спору:

Розглядається позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрзерноінвест-2013» до HARVESTREAM AG про стягнення 91 877,80 доларів США основного боргу згідно з Контрактом № 1502 від 15.02.2024 р., 59 993,05 грн штрафних санкцій, 77 228,63 грн збитків.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 09.07.2024 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 10.12.2024 р.; визначено строки для вчинення сторонами процесуальних дій у справі.

Також вказаною ухвалою суд зобов`язав позивача протягом 15 днів з дня отримання даної ухвали подати до суду 3 (три) примірники нотаріально засвідченого перекладу на німецьку мову: ухвали суду про відкриття провадження у справі, позовної заяви з доданими до неї документами, прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів та короткого викладу документа, що підлягає врученню, та зупинив провадження у справі № 917/1040/22 до надходження відповіді від компетентних органів іноземних держав на судове доручення про вручення виклику до суду чи інших документів.

26.07.2024 р. від позивача надійшла заява на виконання ухвали від 09.07.2024 р.

Суд звернувся із судовим дорученням про надання правової допомоги (вручення відповідачу відправлення з нотаріально засвідченим перекладом ухвали суду від 09.07.2024 р.) до органу запитуваної Швейцарської Конфедерації Federal Justice and Police Department.

26.11.2024 р. від органу запитуваної Швейцарської Конфедерації Federal Justice and Police Department до суду надійшли документи по справі, складені на німецькій мові.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 10.12.2024 р. було поновлено провадження у справі № 917/1047/24, відкладено підготовче засідання на 22.04.2025 р., зобов`язано позивача протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали подати до суду 3 (три) примірники нотаріально засвідченого перекладу на німецьку мову даної ухвали та зупинено провадження у справі до надходження відповіді від компетентних органів іноземних держав на судове доручення про вручення виклику до суду чи інших документів.

25.12.2024 року від позивача надійшов нотаріально засвідчений переклад українською мовою підтвердження Верховного суду кантону Цуг про вручення документів відповідачу HARVESTREM AG (c/o fincorpo.com & Legal Services SA, Zweigniederlassung Baar Blegistrasse 9, 6340 Baar, Switzerland).

Згідно з відомостями, що зазначені у наданому документі, судове доручення по справі виконане, відповідач HARVESTREM AG (6340, Switzerland, Canton Zug, Baar, Blegistrasse 9, c/o fincorpo.com & Legal Services SA, Zweigniederlassung Baar) отримав 19.09.2024 р. відправлення з нотаріально засвідченим перекладом ухвали суду про відкриття провадження у справі та позовної заяви з доданими до неї документами.

29.01.2025 р. від позивача надійшла заява на виконання ухвали від 10.12.2024 р.

06.03.2025 р. від Верховного суду кантону Цуг надійшло до суду підтвердження про вручення відповідачу відправлення з нотаріально засвідченим перекладом ухвали суду від 10.12.2024 р.

22.04.2025 року судом було поновлено провадження у справі № 917/1047/24, закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 09.09.2025 р., зобов`язано позивача протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали подати до суду 3 (три) примірники нотаріально засвідченого перекладу на німецьку мову даної ухвали та зупинено провадження у справі до надходження відповіді від компетентних органів іноземних держав на судове доручення про вручення виклику до суду чи інших документів.

27.06.2025 р. від позивача надійшла заява на виконання ухвали від 22.04.2025 р.

Суд звернувся із судовим дорученням про надання правової допомоги (вручення документів) до органу запитуваної Швейцарської Конфедерації Federal Justice and Police Department.

05.08.2025 р. від органу запитуваної Швейцарської Конфедерації Federal Justice and Police Department до суду надійшли документи по справі, складені на німецькій мові.

Згідно з нотаріально засвідченим перекладом вказаних документів, наданих позивачем, доручення на вручення відповідачу відправлення з нотаріально засвідченим перекладом ухвали суду від 22.04.2025 р. було передано Управлінню з питань банкрутства кантону Цуг, оскільки компанія HARVESTREM AG знаходиться в стані ліквідації.

Підготовче засідання 09.09.2025 року не відбулось у зв`язку з тим, що по Полтавській області була оголошена повітряна тривога, а тому ухвалою суду було поновлено провадження у справі № 917/1047/24, відкладено судове засідання на 16.12.2025 р., зобов`язано позивача протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали подати до суду 3 (три) примірники нотаріально засвідченого перекладу на німецьку мову даної ухвали та зупинено провадження у справі до надходження відповіді від компетентних органів іноземних держав на судове доручення про вручення виклику до суду чи інших документів.

Ухвалою від 16.12.2025 р. було поновлено провадження у справі № 917/1047/24, оголошено перерву в судовому засіданні до 03.03.2026 р., зобов`язано позивача протягом 15 днів з дня отримання даної ухвали подати до суду 3 (три) примірники нотаріально засвідченого перекладу на німецьку мову: ухвали суду від 16.12.2025 р., прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів, короткий виклад документа, що підлягає врученню та підтвердження про вручення та зупинено провадження у справі до надходження відповіді від компетентних органів іноземних держав на судове доручення про вручення виклику до суду чи інших документів.

16.01.2026 р. від позивача надійшла заява на виконання ухвали від 16.12.2025 р.

Суд звернувся із судовим дорученням про надання правової допомоги (вручення документів) до органу запитуваної Швейцарської Конфедерації Federal Justice and Police Department.

Також копія нотаріально засвідченого перекладу на німецьку мову ухвали суду від 16.12.2025 р. направлялась на електронну адресу відповідача, зазначену в позовній заяві у даній справі.

05.02.2026 р. від Верховного суду кантону Цуг надійшов до суду лист, у якому вказано, що доручення на вручення відповідачу відправлення з нотаріально засвідченим перекладом ухвали суду від 16.12.2025 р. було передано Управлінню з питань банкрутства кантону Цуг, оскільки компанія HARVESTREM AG знаходиться в стані ліквідації.

Згідно з правовою позицією, викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 10.09.2018 р. у справі № 910/6880/17, від 09.06.2020 р. у справі № 910/3980/16, ані норми чинного процесуального законодавства України, ані приписи міжнародних договорів, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, не містять вимоги щодо необхідності обов`язкового повідомлення іноземного суб`єкта господарювання про кожне наступне судове засідання у справі шляхом направлення до компетентного органу іноземної держави судового доручення про вручення документів нерезиденту України.

Прийняті по справі судові акти, зокрема були розміщені в Єдиному державному реєстрі судових рішень та є загальнодоступними для ознайомлення.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні від 03.04.2008 р. у справі «Пономарьов проти України», згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З урахуванням викладеного, суд констатує, що відповідач був належним чином проінформований про наявність справи та проведення судових засідань.

Матеріали справи також свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Водночас, суд зауважує, що відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Під час розгляду справи по суті суд дослідив усі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Також згідно із ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на викладене, враховуючи що необхідних для вирішення спору доказів, наявних у матеріалах справи, достатньо, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін за наявними в ній матеріалами.

Протокольною ухвалою від 03.03.2026 р., постановленою в засіданні, суд поновив провадження у справі; також у засіданні 03.03.2026 р. суд розглянув справу по суті, дослідив наявні у справі докази та прийняв рішення.

Аргументи учасників справи:

Викладені в позовній заяві вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач не здійснив оплату за Контрактом № 1502 від 15.02.2024 р., чим порушив умови господарського зобов`язання, встановлені зазначеною угодою та законом.

Відповідач у визначеному господарським процесуальним законодавством порядку на позов не відреагував.

Виклад обставин справи, встановлених судом:

15.02.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрзерноінвест-2013» та HARVESTREAM AG було укладено Контракт № 1502, відповідно до п. 1.1 якого Продавець (ТОВ «Укрзерноінвест-2013») зобов`язувався поставити Покупцеві (HARVESTREAM AG) сільськогосподарську продукцію українського походження (надалі - Товар), а Покупець зобов`язувався прийняти Товар та оплатити вартість прийнятого Товару на умовах та в строки, визначені цим Контрактом.

Згідно з п. 2.1, 2.2 Контракту найменування Товару: пшениця 4-го класу врожаю 2023 р., насипом, походження Україна, (надалі - Товар).

Кількість Товару: 600,000 метричних тон +/-10% за вибором Продавця.

Пунктом 4.1 Контракту передбачено, що базис поставки Товару DAP ДП «Куліндорівський КХП», Одеса, згідно Incoterms 2020.

Згідно з пунктом 4.2 Контракту місце поставки Товару: (DAP) ДП «Куліндорівський КХП», Одеса, Україна. Строк (період) поставки Товару: Обидві дати включно: 15.02.2024 р. 26.02.2024 р.

За умовами пункту 3.4.1 Контракту Покупець оплачує 100% вартості Товару протягом 5 (п`яти) банківських днів після виходу судна, на яке буде завантажений Товар Продавця, із територіальних вод України та отримання Покупцем наступних супровідних документів (оригіналів або копій): Рахунок-фактура (Інвойс); Залізничні накладні; Повідомлення про відправлення Товару, що підлягає оплаті (накопичувальний реєстр відвантажень залізничних вагонів); Посвідчення про якість зерна (форма 42), на кожен транспортний засіб; ветеринарне свідоцтво (форма 2) на вимогу Покупця та вказується в інструкціях на відвантаження; Лист, виданий експедитором в місці поставки, що підтверджує отримання повного пакету документів, необхідних для митного оформлення експорту Товару; Вантажної митної декларації. Інші документи можуть бути визначені за погодженням сторін.

Пунктами 7.1, 7.2 Контракту передбачено, що всі повідомлення, надання яких Сторонами передбачено цим Контрактом, мають бути передані швидко та у чіткій формі. Методи швидкого спілкування для цілей цього пункту визначаються та визнаються Сторонами як електронна пошта або факс.

Всі документи, які відповідно до вимог цього Контракту, повинні бути виготовлені та передані Сторонами, мають бути передані наступним чином: Документи, що можуть бути виготовлені в електронній формі, передаються електронною поштою; Документи, які мають бути виготовлені на паперовому носії, скануються та передаються у якості додатків до електронного листа. Оригінали таких документів в подальшому направляються поштою або вручаються безпосередньо адресату. Копії будь-яких документів, що відносяться до цього Контракту (включаючи сам Контракт) передані електронною поштою, мають силу оригіналів до моменту отримання оригіналів таких документів.

Відповідно до п. 10.1 Контракту, в редакції додаткової угоди № 1 від 15.03.2024 р., будь-які та всі спори, що виникають відповідно до цього Контракту, або будь-які претензії щодо тлумачення або виконання цього Контракту будуть вирішуватись відповідно до законодавства України.

Позивач вказує, що він належним чином та в повній мірі виконав свої обов`язки щодо поставки товару, що підтверджується, зокрема, інвойсом № 3 від 19.03.2024 р., Актом приймання-передачі права власності на товар № 26/02/24-1 від 26.02.2024 р., підписаним сторонами, митною декларацією № 24UA57U3 та повідомленням про фактичне вивезення № UA500050/2024/002368 від 18.03.2024 р. (Т. 1, а. с. 25-29).

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з HARVESTREAM AG 91 877,80 доларів США основного боргу згідно з Контрактом № 1502 від 15.02.2024 р., 59 993,05 грн штрафних санкцій, 77 228,63 грн збитків.

Перелік доказів, якими позивач обґрунтовує наявність обставин, що є предметом доказування у даній справі: Контракт № 1502 від 15.02.2024 р., додаткова угода № 1 від 15.03.2024 р. до вказаного Контракту, інвойс № 3 від 19.03.2024 р., Акт приймання-передачі права власності на товар № 26/02/24-1 від 26.02.2024 р., митна декларація № 24UA57U3, повідомлення про фактичне вивезення № UA500050/2024/002368 від 18.03.2024 р. та ін.

Докази відповідача в спростування вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрзерноінвест-2013» в матеріалах справи відсутні.

Оцінка аргументів учасників справи з посиланням на норми права, якими керувався суд:

Статтею 4 ГПК України визначено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

При прийнятті до розгляду позовної заяви, судом встановлено, що відповідач по справі є нерезидентом, який не має свого представництва на території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 129 Господарського кодексу України іноземні юридичні особи при здійсненні господарської діяльності в Україні мають такий самий статус, як і юридичні особи України, з особливостями, передбаченими цим Кодексом, іншими законами, а також міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

Статтею 38 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» визначено, що спори, які виникають між суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності, іноземними суб`єктами господарської діяльності у процесі такої діяльності можуть розглядатися судами України.

Крім того, за приписами ст. 5 Закону України «Про міжнародне приватне право» учасники правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин.

Контрактом врегульовано, що будь-які та всі спори, що виникають відповідно до цього Контракту, або будь-які претензії щодо тлумачення або виконання цього Контракту будуть вирішуватись відповідно до законодавства України.

За таких обставин, спір у даній справі підлягає розгляду згідно із законодавством України.

Укладений між сторонами контракт за своїм правовим змістом є договором поставки.

Статтею 712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною першою ст. 663 ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Матеріалами справи, зокрема, інвойсом № 3 від 19.03.2024 р., Актом приймання-передачі права власності на товар № 26/02/24-1 від 26.02.2024 р., митною декларацією № 24UA57U3 та повідомленням про фактичне вивезення № UA500050/2024/002368 від 18.03.2024 р., підтверджується належне виконання позивачем своїх зобов`язань згідно з Контрактом № 1502 від 15.02.2024 р. щодо поставки товару на загальну вартість 91 877,80 доларів США.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач направив на адресу відповідача претензію № 17/06/24-2 від 17.06.2024 р. (Т. 1, а. с. 21-22) про сплату заборгованості за Контрактом № 1502 від 15.02.2024 р. у вищезазначеному розмірі.

У відповіді на претензію від 18.06.2024 р. (Т. 1, а. с. 24) відповідач фактично визнав заборгованість HARVESTREAM AG ТОВ «Укрзерноінвест-2013» у вказаному розмірі та повідомив ТОВ «Укрзерноінвест-2013» про те, що у зв`язку із незадовільним становищем та несприятливою ринковою кон`юнктурою у HARVESTREAM AG виникли труднощі з погашенням вказаного боргу.

Однак станом на даний час відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за вказаним договором та приписів цивільного законодавства України за отриманий товар не розрахувався.

Враховуючи викладене, з огляду на встановлені законом принципи змагальності сторін, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та вірогідності доказів, згідно з яким наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 91 877,80 доларів США основного боргу згідно з Контрактом № 1502 від 15.02.2024 р. підтверджені документально та нормами матеріального права, не спростовані відповідачем, а тому в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України (чинний на момент виникнення і існування спірних правовідносин) є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Пунктом 5.5 Контракту № 1502 від 15.02.2024 р. визначено, що у випадку, якщо Покупець не оплатить повну вартість поставленого товару в терміни, обумовлені Контрактом, покупець повинен сплатити штраф від цієї суми за ставкою + 7% (сім відсотків) річних від суми, що підлягає оплаті, розрахованої з першого дня прострочення оплати Товару до дати оплати.

Відповідач контррозрахунку штрафних санкцій суду не надав.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 59 993,05 грн. штрафних санкцій (Т. 1, а. с. 23), суд прийшов до висновку, що зазначені вимоги відповідають положенням Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», є обґрунтованими та правомірними.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрзерноінвест-2013» також заявлено до стягнення з відповідача 77 228,63 грн збитків.

Так, згідно з п. 5.2 Контракту № 1502 від 15.02.2024 р. незалежно від сплати суми повернення, неустойки, штрафу Продавець зобов`язаний відшкодувати Покупцю прямі, реальні, обґрунтовані, документально підтверджені збитки, завдані невиконанням чи неналежним виконанням своїх зобов`язань за Контрактом, у повному обсязі.

Частиною 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 22 Цивільного кодексу України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ч. 1 ст. 224 ГК України (чинний на момент виникнення і існування спірних правовідносин), учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Статтею 225 ГК України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

- вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Законом щодо окремих видів господарських зобов`язань може бути встановлено обмежену відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов`язань.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення шкоди необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою; вини. І лише наявність зазначених елементів свідчить про існування складу цивільного правопорушення, що є підставою для застосування такої міри відповідальності, як стягнення шкоди.

Дана позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 р. у справі № 910/378/19.

Таким чином, наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.

У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. В свою чергу, враховуючи презумпцію вини завдавача шкоди у цивільних правовідносинах, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України).

У цивільному праві протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи (така поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Під збитками розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні чи недоотриманні майна в результаті порушення належного потерпілому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага тощо. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяними збитками виражається в тому, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки. Вина заподіювача збитків є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності.

Позивачем натомість не наведено жодних обґрунтувань на підтвердження факту заподіяння відповідачем збитків Товариству з обмеженою відповідальністю «Укрзерноінвест-2013». В матеріалах справи також відсутні будь-які докази вчинення відповідачем протиправної поведінки, що спричинила шкоду позивачу у заявленому ним розмірі.

У позовній заяві ТОВ «Укрзерноінвест-2013» у цій справі містяться лише загальні посилання на норми чинного законодавства, що регулюють засади відповідальності за правопорушення у сфері господарювання у вигляді відшкодування збитків.

Верховний Суд неодноразово звертався до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 р. у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 р. у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 р. у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 р. у справі № 917/2101/17, постанова Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 р. у справі № 129/1033/13-ц).

У даному випадку суд дійшов висновку, що наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення не підтверджена належними та достатніми доказами, позивачем жодним чином не обгрунтована заявлена до стягнення сума збитків, а тому вимоги ТОВ «Укрзерноінвест-2013» про стягнення з HARVESTREAM AG 77 228,63 грн збитків задоволенню не підлягають.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 ГПК України).

Відповідно до частини 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Крім того, згідно зі ст. 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Також у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України» від 28.10.2010 р. № 4241/03 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відповідно до ч. 23 рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України» за заявою № 63566/00 суд нагадує, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

У даному випадку, дослідивши та оцінивши докази, наявні у матеріалах справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрзерноінвест-2013» в частині стягнення з HARVESTREAM AG 91 877,80 доларів США основного боргу згідно з Контрактом № 1502 від 15.02.2024 р., 59 993,05 грн штрафних санкцій. В решті позовних вимог слід відмовити.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходив із наступного.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в сумі 56 778,78 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 237, 238 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з HARVESTREAM AG, 6340, Switzerland, Canton Zug, Baar, Blegistrasse 9, c/o fincorpo.com & Legal Services SA, Zweigniederlassung Baar) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрзерноінвест-2013», 36009, м. Полтава, вул. Зіньківська, 19, каб. 311, ) 91 877,80 доларів США основного боргу згідно з Контрактом № 1502 від 15.02.2024 р., 59 993,05 грн штрафних санкцій, 56 778,78 грн судового збору.

3. Видати наказ з набранням чинності цим рішенням.

4. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку і строки, встановлені ст.ст.256,257 ГПК України.

Повне рішення складено 18.03.2026 р. (у зв"язку з перебуванням судді на лікарняному до 16.03.2026р. включно).

Суддя О.С. Мацко