ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"03" лютого 2026 р. м. Ужгород Справа № 907/907/25

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,

за участю секретаря судового засідання Сінкіна Е.В.

розглянувши клопотання представника Акціонерного товариства "Укртелеком" (вх. №02.3.1-02/10632/25 від 04.12.2025) про ухвалення додаткового рішення

у справі №907/907/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кастомз Лоджістікс», смт. Кольчино Мукачівського району

до публічного акціонерного товариства «Укртелеком», м. Київ

про усуненні перешкод у користуванні майном.

Представники сторін:

від позивача - не з`явився

від відповідача - МАТВІЄНКО СВІТЛАНА МИКОЛАЇВНА в режимі ВКЗ

в с т а н о в и в:

ТОВ «Кастомз Лоджістікс» звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовом до публічного акціонерного товариства «Укртелеком», м. Київ про зобов`язання Публічного акціонерного товариства Укртелеком (01601 місто Київ, бульвар Тараса Шевченка, будинок 18, ) в особі Закарпатської філії Публічного акціонерного товариства Укртелеком (88005, місто Ужгород, площа Кирила і Мефодія, 4, ) усунути перешкоди в користуванні нерухомим майном за адресою: м. Мукачево, вул. Ярослава Мудрого, 59, шляхом повного демонтування розподільчої шафи.

Ухвалою суду від 13.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи № 907/907/25 вирішено здійснювати у порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі № 907/907/25 призначено на 16 вересня 2025 року.

27.08.2025 р. через систему «Електронний суд» до суду надійшов відзив на позовну заяву.

16.09.2025 р. через систему «Електронний суд» до суду надійшло клопотання позивача про відкладення розгляду справи.

16.09.2025 р. через систему «Електронний суд» до суду надійшло клопотання відповідача про розгляд справи в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 16.09.2025 відкладено підготовче засідання у справі на 15.10.2025.

Ухвалою суду від 15.10.2025 відкладено підготовче засідання у справі на 29.10.2025.

Ухвалою суду від 29.10.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті на 02.12.2025.

17.11.2024 року від представника позивача до суду надійшла заява (вх№02.3.1-02/9965/25) про залишення позовної заяви без розгляду в порядку вимог ст. 226 ГПК України.

Ухвалою суду від 02.12.2025 позов ТОВ «Кастомз Лоджістікс» до публічного акціонерного товариства «Укртелеком», м. Київ про зобов`язання Публічного акціонерного товариства Укртелеком (01601 місто Київ, бульвар Тараса Шевченка, будинок 18, ) в особі Закарпатської філії Публічного акціонерного товариства Укртелеком (88005, місто Ужгород, площа Кирила і Мефодія, 4, ) усунути перешкоди в користуванні нерухомим майном за адресою: м. Мукачево, вул. Ярослава Мудрого, 59, шляхом повного демонтування розподільчої шафи - залишино без розгляду.

Разом з тим, 04.12.2025 р. через систему «Електронний суд» до суду надійшло клопотання представника Акціонерного товариства "Укртелеком" (вх. №02.3.1-02/10632/25 від 04.12.2025) про ухвалення додаткового рішення.

Ухвалою суду від 20.01.2026 клопотання представника Акціонерного товариства "Укртелеком" (вх. №02.3.1-02/10632/25 від 04.12.2025) про ухвалення додаткового рішення призначено до розгляду в судовому засіданні на 03 лютого 2026 р. на 10:30 год.

21.01.2026 року до Господарського суду Закарпатської області через систему Електронний суд надійшла заява представника Акціонерного товариства "Укртелеком" (вх. №02.3.1-02/463/26 від 21.01.2026) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 22.01.2026 задоволено заяву представника Акціонерного товариства "Укртелеком" (вх. №02.3.1-02/463/26 від 21.01.2026) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Вирішено судове засідання призначене на 03 лютого 2026 р. на 10:30 год. у справі № 907/907/25 провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС (https://vkz.court.gov.ua/site/login).

Належно повідомлений про дату та час розгляду заяви позивач в засідання суду не з`явився, письмових заяв, чи заперечень до суду не подав.

Представник відповідача присутній в засіданні суду, подану заяву підтримав та просив її задовольнити.

Дослідивши заяву позивача та матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги, викладені в заяві з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно зі ст. 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

У статті 130 Господарського процесуального кодексу України встановлені спеціальні правила, які стосуються окремих випадків розподілу судових витрат, зокрема, залишення позову без розгляду.

Відповідно до частини п`ятої статті 130 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Неявка повноважного представника позивача, належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи, у судове засідання у разі неподання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності та неповідомлення причин такої неявки, можуть кваліфікуватися як необґрунтовані у розумінні частини 5 статті 130 ГПК України, незалежно від того чи визнавалась обов`язковою явка учасників судового процесу в судове засідання. У зв`язку з цим наявні підстави для вирішення питання про покладення відповідних судових витрат на позивача.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 23.05.2023 у справі №910/12184/20.

Як встановлено судом, між відповідачем та адвокатом Матвієнко С.М. укладено Договір про надання правничої допомоги № 80С310-312/25- 1 від 14.08.2025 р. (далі - Договір).

З матеріалів справи вбачається, що до відзиву на позовну заяву додано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат в розмірі 30 000,00 грн.

Так, при поданні заяви про розподіл судових витрат відповідачем дотримані вимоги ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Позивач звернувся до суду з письмовою заявою до якої додано копію договору про надання правничої допомоги № 80С310-312/25- 1, копію Акту приймання наданих послуг за договором про надання правничої допомоги від 14.08.2025 № 80СЗ10-312/25-1 та копію детального опису наданих послуг від 02.12.2025.

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно частини третьої статті 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до частини першої статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 126 цього ж Кодексу визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 2 ст.126 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 ст.126 ГПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 ст.126 ГПК України).

Згідно зі ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно зі ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України «Про адвокатуру». Дія вказаного закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

Згідно зі ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На підтвердження понесених витрат на загальну суму 30 000,00 грн. представник відповідача надав копію договору про надання правничої допомоги № 80С310-312/25- 1, копію Акту приймання наданих послуг за договором про надання правничої допомоги від 14.08.2025 № 80СЗ10-312/25-1 та копію детального опису наданих послуг від 02.12.2025.

Вказані докази у сукупності суд вважає достатніми для підтвердження факту надання адвокатських послуг у справі № 907/907/25.

Разом з тим, з огляду на предмет позовних вимог факт залишення позову без розгляду за заявою позивача та розмір заявлених сум до стягнення витрат на правничу допомогу судом враховано наступне.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24 вересня 2020 року у справі № 904/3583/19 вказано, що:

«у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини п`ятої статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Судами також не враховано, що у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України (на підставі якої прийнято рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу) суд може зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, але виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі обґрунтування нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт (частина п`ята статті 126 Господарського процесуального кодексу України). Суд враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

При цьому, судами не враховано, що для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката недостатньо лише клопотання сторони. У такому разі на сторону покладається також обов`язок доведення неспівмірності витрат».

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи в сукупності вище викладене та положення частини 4 ст.126 ГПК України, відсутність заперечень позивача стосовно вимог про стягнення витрат на правничу допомогу чи їх неспівмірності, заявлений позивачем розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу у сумі 30 000,00 грн. адвокатських витрат є співмірним та відповідає критерію розумності їх розміру з часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, з урахуванням ціни позову та складності справи.

З огляду на вищенаведене, з урахуванням відсутності заперечень збоку позивача заява клопотання представника Акціонерного товариства "Укртелеком" (вх. №02.3.1-02/10632/25 від 04.12.2025) про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню повністю.

Керуючись ст.ст. 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Клопотання представника Акціонерного товариства "Укртелеком" (вх. №02.3.1-02/10632/25 від 04.12.2025) про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КАСТОМЗ ЛОДЖІСТІКС» (89600, Закарпатська обл., Мукачівський р-н, місто Мукачево, вул.Ярослава Мудрого, будинок 59, квартира 1, ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРТЕЛЕКОМ" (01601, місто Київ, бульвар Тараса Шевченка, будинок 18, ) суму 30 000,00 грн. (тридцять тисяч гривень 00 коп.) у відшкодування судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги при розгляді справи №907/907/25.

Видати наказ на виконання рішення в порядку вимог п. 4 ст. 327 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено: 03.03.2026.

Суддя О.Ф. Ремецькі