ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2026 р.м. Одеса Справа № 916/4350/25

Господарський суд Одеської області у складі головуючої судді Демченко Т.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу № 916/4350/25

за позовом: Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі» (65031, м. Одеса, вул. М.Боровського, 28 Б)

до відповідача: Комунального підприємства «Сервісний центр» (65045, м. Одеса, вул. Преображенська, 52)

про стягнення заборгованості в розмірі 86 639,81 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

27.10.2025 до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства (далі АТ) ДТЕК Одеські електромережі до відповідача Комунального підприємства (далі КП) Сервісний центр в якій він просить суд:

- стягнути заборгованість за недовраховану електричну енергію в розмірі 86 639,81 грн;

- стягнути 3% річних у розмірі 1025,44 грн та інфляційні витрати у розмірі 605,09 грн

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на порушення відповідачем вимог про стягнення вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення ПРРЕЕ, згідно Акту про порушення №8007958 від 17.02.2025.

Господарський суд Одеської області ухвалою від 03.11.2025 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі №916/4350/25, справу постановив розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

05.11.2025 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

10.11.2025 до суду від представника відповідача надійшла заява про часткове визнання позову.

Щодо строку розгляду справи господарський суд зауважує, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи.

Так, при здійсненні правосуддя суд має виходити з необхідності дотримання основних засад господарського судочинства, зазначених в ст.2,4 Господарського процесуального кодексу України стосовно забезпечення права сторін на розгляд справ у господарському суді після їх звернення до нього у встановленому порядку, гарантованому чинним законодавством та всебічно забезпечити дотримання справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі Смірнова проти України).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо тлумачення поняття розумний строк вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ і було б неприродно встановлювати один і той самий строк для всіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин (рішення у справі Броуган та інші проти Сполученого Королівства).

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому Європейський суд з прав людини в своїй практиці виходить із того, що розумність тривалості судового провадження необхідно оцінювати у світлі обставин конкретної справи, враховуючи критерії, вироблені судом. Такими критеріями є: 1) складність справи, тобто, обставини і факти, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть певні юридичні наслідки; 2) поведінка заявника; 3) поведінка державних органів; 4) перевантаження судової системи; 5) значущість для заявника питання, яке знаходиться на розгляді суду, або особливе становище сторони у процесі (Рішення Бараона проти Португалії, 1987 рік, Хосце проти Нідерландів, 1998 рік; Бухкольц проти Німеччини, 1981 рік; Бочан проти України, 2007 рік).

Конвенція на відміну від національного законодавства України не запроваджує чітких строків розгляду справи, проте посилання на строк містить ст. 6 Конвенції, яка постулює дефініцію розумного строку розгляду справи.

Отже, враховуючи обставини справи та введення воєнного стану в Україні згідно Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24.02.2022, суд застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.

Відтак, оскільки судова система має забезпечувати дотримання права на доступ до правосуддя і здійснення такого правосуддя, з метою дотримання прав учасників та забезпечення права на справедливий суд, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи завдання господарського судочинства, з метою всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи у розумні строки, судом здійснено розгляд справи у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав, застосувавши ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст. 2, 11 Господарського процесуального кодексу України.

Судове рішення підписано без його проголошення у відповідності до приписів ч.4 ст.240 ГПК України.

УСТАНОВИВ:

29.05.2019 між АТ ДТЕК Одеські електромережі та КП Сервісний центр укладено договір № 6221 про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідно до якого оператор системи надає споживачу послуги з розподілу електричної енергії параметри якості якої відповідають показникам, визначеним Кодексом системи передачі, а споживач оплачує за розподіл електричної енергії згідно з умовами цього договору.

КП «Сервісний центр» підписало заяву-приєднання, що є додатком до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії. Цією заявою-приєднанням відповідно до статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, Закону України «Про ринок електричної енергії», Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року №312, відповідач приєднався до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії (далі - договір), розміщеного на сайті Оператора системи розподілу АТ ДТЕК Одеські електромережі, м. Одеса (далі - Оператор системи розподілу) за адресою https://oblenergo.odessa.ua, що ініціюється споживачем, за технічними даними паспорту точки розподілу на об`єкті споживача.

Вказаний договір про надання послуг з розподілу електричної енергії, який є публічним договором приєднання, встановлює порядок та умови розподілу електричної енергії споживачам Оператором системи розподілу та укладається сторонами шляхом приєднання споживача до умов цього договору згідно з заявою-приєднання, що є додатком №1 до цього договору.

Згідно з п. 8.9 договору у разі виявлення однією із сторін порушень умов Договору іншою стороною, за які законодавством передбачене застосування санкцій, на місці оформлюється двосторонній акт порушень.

17.02.2025 уповноваженими представниками АТ ДТЕК Одеські електромережі було проведено перевірку у відповідача щодо дотримання вимог ПРРЕЕ на об`єкті, розташованому за адресою: м. Одеса, вул. Дігтярна, 12.

У ході перевірки було виявлено порушення п. 1.2.1, 2.1.3, 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 5.5.5 ПРРЕЕ, що відповідає порушенню п. 8.4.2 ПРРЕЕ, самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки без наявності відповідних договорів про розподіл /передачу, постачання електричної енергії, до електромережі, що не є власністю ОСР, з порушенням схеми обліку. Самовільне підключення виконано мідним кабелем 2х2,5 мм 2 від розподільчого щита дома до бомбосховища. Порушення продемонстровано споживачу.

Виявлене у відповідача порушення зафіксоване уповноваженими представниками позивача у складеному Акті про порушення № 8007958 від 17.02.2025. В Акті про порушення детально зазначено зміст виявленого порушення з посиланням на відповідні пункти Правил, а також інші необхідні для визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії дані, зокрема матеріал та переріз кабелю (мідь 2х2,5 мм2), яким здійснено самовільне підключення (схема електроживлення споживача зазначена в Акті про порушення). Під час складання акта був присутній представник споживача головний енергетик Жилавський Я.Б., який підписав зазначений акт про порушення, із зазначенням наступних зауважень «чекаємо на отримання технічних умов».

Згідно з актом про порушення (п. 11) споживача було повідомлено, що комісія оператора системи з розгляду складеного акта про порушення буде проводити засідання 20.03.2025 о 09:00.

20.03.2025 адресу позивача від відповідача надійшов лист із проханням про перенесення засідання комісії з 20.03.2025 на 25.03.2025.

25.03.2025 у присутності представника Споживача, головного інженера-енергетика КП Сервісний центр Жилавського Я.Б., комісія з розгляду актів про порушення АТ ДТЕК Одеські електромережі розглянула Акт № 8007958 від 17.02.2025 та прийняла рішення провести розрахунок обсягу та вартості не облікованої електроенергії внаслідок порушення споживачем Правил, згідно з п. 8.4.2 пп. 6, п. 8.4.7, 8.4.8 пп. 4 та за формулою № 8 п. 8.4.12 ПРРЕЕ, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 (зі змінами та доповненнями).

Відповідно до протоколу № 23/15 від 25.03.2025 споживачу було нараховано заборгованість за необліковану електричну енергію у розмірі 227589,00 грн (за 21737 кВт/год.).

14.04.2025 на адресу позивача надійшов лист, відповідно до якого Відповідач зазначив, що споживання електроенергії на об`єкті, де було виявлено «несанкціоноване» підключення, в дійсності набагато менше, ніж було розраховано комісією, у зв`язку з чим комісією з розгляду актів про порушення разом із Відповідачем було узгоджено проведення повторного засідання щодо акту про порушення № 8007958.

01.05.2025 комісія повторно розглянула Акт № 8007958 від 17.02.2025, скасувала попередній протокол комісії № 23/15 від 25.03.2025 та нарахувала заборгованість за необліковану електричну енергію у розмірі 86639,81 грн (за 8275 кВт/год.). Рішення комісії стосовно розгляду акту №8007958, було оформлено Протоколом №35/8 від 01.05.2025, на підставі якого було підготовлено рахунок-фактура з терміном оплати суми боргу протягом 30 календарних днів від дня отримання рахунку.

Оскільки рахунок по акту про порушення на суму 86 639,81 грн відповідач не сплатив в добровільному порядку, позивач звернувся до господарського суду з цим позовом.

Також, у зв`язку з тим, що відповідач порушив строк виконання грошових зобов`язань, позивач в порядку ст. 625 ЦК України нарахував та заявив до стягнення 1 025,44 грн 3% річних та 605,09 грн інфляційних втрат.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, керуючись принципом верховенства права та права на судовий захист, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частин шостої, сьомої статті 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії електропостачальниками здійснюється з дотриманням Правил роздрібного ринку. Умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача визначаються договором постачання електричної енергії споживачу.

У відповідності до Правил роздрібного ринку електричної енергії для забезпечення споживання електричної енергії споживач укладає договори: 1) про надання послуг з розподілу електричної енергії споживачу із оператором системи розподілу; 2) про постачання електричної енергії споживачу із обраним електропостачальником або про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (для побутових або малих не побутових споживачів).

Відповідно до підпункту 2.1.4. пункту 2.1. Правил роздрібного ринку електричної енергії (в редакції від 14.03.2018) договір споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії є публічним договором приєднання та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на основі типового договору, що є додатком 3 до цих Правил.

Пунктом 1.1. Типового договору встановлено, що цей договір укладається шляхом приєднання споживача до умов цього договору згідно з заявою-приєднання, що є додатком 1 до цього договору.

Відповідно до частин першої третьої, п`ятої статті 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.

Положення частини першої статті 634 Цивільного кодексу України передбачають, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Фактом приєднання споживача до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема, повернення (надання) підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора системи розподілу та/або документально підтверджене споживання електричної енергії.

Суд встановив, що споживач - Комунальне підприємство «Сервісний центр» підписав заяву-приєднання, що є додатком до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії.

Факт укладення договору сторонами у справі не оспорюється. Матеріали справи не містять доказів припинення, розірвання чи визнання недійсним договору, у зв`язку з чим договір є чинним та є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 58 Закону «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний дотримуватися, зокрема, правил технічної експлуатації, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, умов укладених договорів.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 77 Закону «Про ринок електричної енергії» правопорушенням на ринку електричної енергії є, зокрема, крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики, споживання електричної енергії без приладів обліку тощо.

Положення Закону «Про ринок електричної енергії» деталізовані нормами ПРРЕЕ.

За визначеннями, наведеними у пункті 1.1.2 ПРРЕЕ необлікована електрична енергія це обсяг електричної енергії, використаний споживачем або переданий транзитом в електромережі, що належать іншим власникам електричних мереж, але не врахований розрахунковими засобами комерційного обліку або врахований неправильно.

Підпунктом 20 пункту 5.5.5 ПРРЕЕ передбачено, що споживач електричної енергії зобов`язаний не допускати безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача, а також відшкодовувати збитки, завдані оператору системи та/або споживачу (основному споживачу), у разі виявлення безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача.

Пунктом 8.2.4 ПРРЕЕ визначено, що у разі виявлення представниками оператора системи пошкоджень чи зриву пломб та/або індикаторів, установлених у місцях, указаних в акті про пломбування, або пошкоджень відбитків тавр на цих пломбах, пошкодження розрахункових засобів вимірювальної техніки, явних ознак втручання в параметри розрахункових засобів вимірювальної техніки з метою зміни їх показів, самовільних підключень до електричних мереж, розрахунок обсягу електричної енергії, який підлягає оплаті, здійснюється відповідно до порядку, визначеного главою 8.4 цього розділу.

Відповідно до п.8.2.5 ПРРЕЕ у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів безоблікового споживання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача (представника споживача) або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи), оформлюється акт про порушення згідно з формою, наведеною в додатку 9 до цих Правил.

В акті про порушення мають бути зазначені зміст виявленого порушення з посиланням на відповідні пункти цих Правил та всі необхідні для визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії параметри, що характеризують електроустановку споживача, схему підключення електроустановки споживача та її графічне зображення із зазначенням: меж балансової належності; перерізів та матеріалу всіх проводів (кабелів), наявних у схемі підключення; номінальної сили струму спрацювання комутаційних апаратів, задіяних у схемі підключення; фазування лічильника на дату оформлення акта про порушення.

Акт про порушення складається у двох примірниках, один з яких передається або надсилається споживачеві.

Акт про порушення підписується представником (представниками) оператора системи, який (які) брали участь у перевірці, та споживачем (представником споживача) або іншою особою, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи).

Згідно з обставинами справи уповноважені представники АТ ДТЕК Одеські електромережі провели перевірку відповідача з приводу дотримання вимог ПРРЕЕ на об`єкті, розташованому за адресою: м. Одеса, вул. Дігтярна, 12.

У ході перевірки було виявлено порушення п. 1.2.1, 2.1.3, 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 5.5.5 ПРРЕЕ, що відповідає порушенню п. 8.4.2 ПРРЕЕ, самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки без наявності відповідних договорів про розподіл/передачу, постачання електричної енергії, до електромережі, що не є власністю ОСР, з порушенням схеми обліку. Самовільне підключення виконано мідним кабелем 2х2,5 мм 2 від розподільчого щита дома до бомбосховища. Порушення продемонстровано споживачу.

Виявлене порушення зафіксоване в Акті про порушення № 8007958 від 17.02.2025, в якому зазначено зміст виявленого порушення з посиланням на відповідні пункти Правил, а також інші необхідні для визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії дані, зокрема, матеріал та переріз кабелю (мідь 2х2,5 мм2), яким здійснено самовільне підключення (схема електроживлення споживача зазначена в Акті про порушення). Під час складання акта був присутній представник споживача головний енергетик Жилавський Я.Б., який підписав Акт про порушення із зазначенням зауважень «чекаємо на отримання технічних умов».

Оглянувши Акт про порушення № 8007958 від 17.02.2025, суд виснує, що його складено у відповідності до вимог ПРРЕЕ та вони є дійсними. Крім того, суд враховує, що вказаний акт є достатнім, належним та допустимим доказом наявності у відповідача порушень ПРРЕЕ, оскільки акт складено та підписано із врахуванням вимог пункту 8.2.5. ПРРЕЕ.

Отже, з урахуванням заяви відповідача про часткове визнання позову, враховуючи, що визнання позовних вимог не суперечить закону та не порушує прав та інтересів інших осіб, суд, з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів, дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача суми основної заборгованості в розмірі 86 639,81 грн підлягає судом задоволенню у повному обсязі.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних нарахувань, господарський суд зазначає таке.

Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, індекс інфляції це додаткова сума, яка сплачується боржником і за своєю правовою природою є самостійним засобом захисту цивільного права кредитора у грошових зобов`язань і спрямована на відшкодування його збитків, заподіяних знеціненням грошових коштів внаслідок інфляційних процесів в державі. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державною службою статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

З огляду на несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язань за плату вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення ПРРЕЕ, згідно з Актом про порушення №8007958 від 17.02.2025 позивачем нараховано відповідачу 1025,44 грн 3% річних та 605,09 грн інфляційних втрат.

Суд, перевіривши здійснені позивачем розрахунки сум 3% річних в розмірі 1025,44 грн та інфляційних витрат в розмірі 605,09 грн вважає їх вірними, обґрунтованими та здійсненими відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1,2,3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідачем у встановленому законом порядку позовні вимоги позивача не спростовано.

За таких обставин та правового регулювання суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача боргу у загальній сумі 88 270,34 грн, з яких: основний борг у сумі 86 639,81 грн, 1025,44 грн. 3% річних та 605,09 грн інфляційних витрат є правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

За правилами п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що позовні вимоги судом задоволено в повному обсязі, витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн покладаються на відповідача.

Керуючись ст.129,232,233,236-238,240,241 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Сервісний центр» (65045, м. Одеса, вул. Преображенська, 52, код 33313609) на користь Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі» (65031, м. Одеса, вул. М.Боровського, 28 Б, код 00131713) заборгованість у розмірі 86639/вісімдесят шість тисяч шістсот тридцять девять/грн 81 коп., 3% річних у розмірі 1025/одну тисячу двадцять п`ять/грн 44 коп., інфляційні витрати у розмірі 605/шістсот п`ять/грн 09 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422/дві тисячі чотириста двадцять дві/грн 40 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного його тексту і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду.

Відповідно до ч.5 ст.240 ГПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення складено та підписано 23 лютого 2026 року.

Суддя ДемченкоТ.І.