ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2026 р. Справа№ 925/248/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Євсікова О.О.

суддів: Корсака В.А.

Алданової С.О.

за участю:

секретаря судового засідання: Лукінчук І.А.,

представників сторін:

від позивача: Ковтун А.В. (поза межами приміщення суду);

від відповідача: Меркулова О.В. (поза межами приміщення суду);

розглянувши апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю «Тот-Стайл»

на рішення Господарського суду Черкаської області від 10.10.2025 (повний текст складено 10.10.2025)

у справі № 925/248/25 (суддя Кучеренко О.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Харківський тракторний завод»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тот-Стайл»

про стягнення 1 163 101,00 грн,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст і підстави вимог, що розглядаються.

17.03.2025 у системі «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Харківський тракторний завод» (далі - Завод) сформувало позовну заяву, у якій просило стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тот-Стайл» (далі - Товариство) 1 163 101,00 грн заборгованості, з яких 800 000,00 грн заборгованості з оплати вартості продукції, 53101,00 грн пені та 310 000,00 грн штрафу за порушення строків оплати вартості продукції.

На обгрунтування заявлених вимог Завод посилається на неналежне виконання Товариством зобов`язання за договором поставки №10-11-2024/У від 28.11.2024.

Завод зауважує, що на виконання зазначених вище умов договору поставив Товариству трактор ХТЗ-248К.21 (двигун FPT-Iveco NED 67ENTX (238 к. с.), шини 21,3 R24, без заднього навісного пристрою загальною вартістю 3 100 000,00 грн. Товариство у повному обсязі отриманий транспортний засіб не оплатило, перерахувало на користь Заводу лише 2 300 000,00 грн, у зв`язку з чим у Товариства наявна заборгованість перед Заводом у розмірі 800 000,00 грн. За неналежне виконання зобов`язань з оплати продукції Завод нарахував Товариству 53 101,00 грн пені та 310 000,00 грн штрафу, щодо сплати яких разом з сумою основного боргу направляв Товариству претензію, яку Товариство залишило без виконання.

Позиції учасників справи.

Від Товариства у встановлений судом строк відзив на позов не надійшов.

Ухвала Господарського суду Черкаської області від 18.03.2025 про відкриття провадження у справі 19.03.2025 була доставлена до електронного кабінету Товариства.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 10.10.2025 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства на користь Заводу 398 000,00 грн основної заборгованості, 53 101,00 грн пені, 310 000,00 грн штрафу та 11 416,51 грн судового збору. Закрито провадження у частині стягнення основної заборгованості у сумі 402 000,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погодившись з рішенням Господарського суду Черкаської області від 10.10.2025, Товариство звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій (з урахуванням поданих уточнень) просить оскаржуване рішення скасувати в частині задоволення позовних вимог про стягнення з Товариства на користь Заводу 398 000,00 грн основної заборгованості, 53 101,00 грн пені, 310 000,00 грн штрафу; ухвалити нове рішення, яким відмовити Заводу у стягненні з Товариства 398 000,00 грн основної заборгованості, 53 101,00 грн пені, 310 000,00 грн штрафу; в іншій частині оскаржуване рішення залишити без змін.

На обґрунтування апеляційної скарги Товариство зазначає, що ухвалою Господарського суду Черкаської області від 05.09.2025 було вирішено призначити судове засідання у справі об 11 год 00 хв 30.09.2025 у приміщенні Господарського суду Черкаської області за адресою: бульвар Шевченка, будинок 307, зал судових засідань №314, місто Черкаси, Черкаська область, 18005. Ця ухвала доставлена до електронного суду 09.09.2025 10:20. У той же час Товариство не було належним повідомлено про дату, час і місце засідання суду 10.10.2025, що є самостійною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції.

Позиції учасників справи.

Від Заводу відзив на надійшов.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.10.2025 сформовано колегію у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Алданова С.О., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.11.2025 витребувано у Господарського суду Черкаської області матеріали справи №925/248/25 та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою Товариства на рішення Господарського суду Черкаської області від 10.10.2025 до надходження матеріалів справи №925/248/25.

01.12.2025 матеріали справи №925/248/25 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2025 апеляційну скаргу Товариства на рішення Господарського суду Черкаської області від 10.10.2025 у справі №925/248/25 залишено без руху.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства на рішення Господарського суду Черкаської області від 10.10.2025 у справі №910/248/25. Розгляд справи призначено на 23.02.2026.

Розгляд клопотань.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2026 задоволено заяву представника Заводу Бачіашвілі М.О. про участь у судовому засіданні, призначеному на 23.02.2026, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду; доручено представнику Заводу Бачіашвілі М.О. забезпечити проведення судового засідання у справі №925/248/25 в режимі відеоконференції 23.02.2026.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Статтею 269 ГПК України встановлено межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1).

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2).

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ч. 5).

Згідно з ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.

28.11.2024 Завод (продавець) та Товариство (покупець) уклали договір поставки №10-11-2024/У (далі - договір), за умовами п. 1.1 якого продавець бре на себе зобов`язання поставити покупцю, а покупець - оплатити та прийняти продукцію у відповідності із специфікаціями, що є невід`ємною частиною цього договору.

Номенклатура, асортимент, кількість, ціна продукції вказуються в специфікаціях до цього договору (пункт 1.2 договору).

Згідно з п. 2.1-2.2 договору покупець зобов`язується здійснити оплату продукції на розрахунковий рахунок продавця. Ціна та термін оплати вказуються в специфікаціях, що є невід`ємною частиною цього договору. Датою оплати продукції вважається дата надходження коштів на розрахунковий рахунок продавця.

Строк та умови поставки продукції визначаються сторонами у відповідній специфікації. Продукція, що підлягає поставці належить продавцю на праві власності. Продукція є новою. Право власності на продукцію переходить від продавця до покупця з моменту прийняття такої продукції та відповідної документації до неї покупцем за актом прийому-передачі, який підписується продавцем та покупцем та відсутності у покупця претензій щодо якості продукції, недоліків продукції, стандартів, технічних умов продукції (п. 3.1 договору).

Відповідно до п. 7.2 договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язання з оплати продукції покупець на вимогу продавця зобов`язаний сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від розміру порушеного зобов`язання за кожен день прострочення. За невиконання або неналежне виконання зобов`язання з оплати продукції понад 30 днів покупець на вимогу продавця сплачує штрафу розмірі 10% від вартості продукції.

Договір діє з дати його підписання сторонами і до 30.12.2025, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Договір підписаний уповноваженими представниками продавця та покупця та скріплений печатками підприємств.

До договору сторони підписали додаток №1 - специфікацію №1, у якій узгодили найменування продукції, що поставляється, кількість та ціну, а саме: трактор ХТЗ-248К.21 (двигун FPT-Iveco NED 67ENTX (238 к. с.), шини 21,3 R24, без заднього навісного пристрою у кількості 1 одиниця загальною вартістю 3 100 000,00 грн з ПДВ.

Згідно зі специфікацією №1 покупець сплачує 100% вартості продукції, зазначеної у цій специфікації, впродовж 30 календарних днів з дати відвантаження продукції зі складу продавця. Поставка здійснюється впродовж 20 календарних днів з дня підписання договору на умовах поставки EXW франко-завод (склад постачальника) згідно з правилами «Інкотермс 2020» за адресою: м. Харків, проспект Героїв Харкова, 275.

10.12.2024 на виконання умов договору Завод за видатковою накладною №148 поставив Товариству трактор ХТЗ-248К.21 (двигун FPT-Iveco NED 67ENTX загальною вартістю 3 100 000,00 грн, про що сторони також підписали та скріпили своїми печатками акт №148/1 від 10.12.2024 приймання-передачі тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, та товарно-транспортну накладну №Р02/24 від 10.12.2024.

Товариство отриманий за договором товар оплатило частково, сплативши 03.01.2025 платіжною інструкцією в національній валюті №112 на користь Заводу 1 900 000,00 грн.

Завод звернувся до Товариства з претензією №003/у від 16.01.2025, у якій просив сплатити 1 205 326,03 грн, у тому числі 1 200 000,00 грн заборгованості з оплати вартості продукції за договором та 5326,03 грн пені за порушення строків оплати.

У відповідь на цю претензію Товариство надіслало Заводу гарантійний лист №019-01/25 від 21.01.2025, у якому визнало наявність заборгованості у сумі 1 205 326,03 грн та зобов`язалося здійснити оплату у строк до 31.01.2025.

07.02.2025 платіжною інструкцією в національній валюті №1 Товариство сплатило Заводу 100 000,00 грн.

10.02.2025 сторони підписали акт звірки взаєморозрахунків за період 01.01.2025-10.02.2025, згідно з яким заборгованість відповідача станом на 10.02.2025 становить 1 100 000,00 грн.

Завод направив Товариству вимогу №009/у від 25.02.2025, у якій просив сплатити заборгованість у сумі 1 449 575,35 грн, яка складається з 1 100 000,00 грн основної заборгованості, 39 575,35 грн пені та 310 000,00 грн штрафу за порушення строку оплати вартості товару.

25.02.2025 платіжною інструкцією в національній валюті №1563 Товариство сплатило Заводу 300 000,00 грн.

Після звернення Заводу з позовом у справі, що розглядається, та відкриття провадження у цій справі Товариство сплатило Заводу 402 000,00 грн (платіжна інструкція в національній валюті №1 від 18.03.2025, призначення платежу: оплата за трактор ХТЗ-248К.21 зг. дог №10-11-2024/У від 28.11.2024, у тому числі ПДВ 20% - 67000,00 грн).

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Частина 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суд встановив, що сторони уклали договір, який за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Стаття 655 ЦК України визначає, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому (ч. 1 ст. 656 ЦК України).

Відповідно до ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст. 663 ЦК України).

Згідно зі ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до ст. 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу (ч. 1 ст. 691 ЦК України).

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Суд встановив, що 10.12.2024 Завод поставив Товариству обумовлений договором товар вартістю 3 100 000,00 грн у визначені у специфікації до договору строк та місце.

Претензії відповідача щодо неналежної поставки товару, недопоставки, неякісного товару чи іншого невиконання умов спірного договору у матеріалах справи відсутні.

У п. 2.2 договору сторони визначили обов`язок Товариства здійснити оплату у повному обсязі за поставлений товар, на умовах відстрочки платежу протягом 10 банківських днів з моменту отримання товару та підписанням сторонами видаткової накладної.

Водночас у Специфікації сторони визначили інший строк оплати товару - покупець сплачує 100% вартості продукції впродовж 30 календарних днів з дати відвантаження продукції зі складу продавця.

Після отримання товару Товариство у погоджений сторонами строк повністю цей товар не оплатило, сплативши Заводу 2 300 000,00 грн, у зв`язку з чим станом на дату формування Заводом позовної заяви заборгованість Товариства становила 800 000,00 грн.

Після відкриття провадження у справі Товариство сплатило Заводу 402 000,00 грн, у зв`язку з чим суд першої інстанції на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України закрив провадження у справі в цій частині.

Станом на дату ухвалення оскаржуваного рішення розмір основної заборгованості Товариства перед Заводом становив 398 000,00 грн (800 000,00 грн - 402 000,00 грн), розмір якої підтверджено належними, достатніми та допустимими доказами.

За таких обставин вимоги Заводу про стягнення з Товариства 398 000,00 грн основного боргу є обгрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У зв`язку із порушенням Товариством строків оплати вартості товару Завод нарахував та заявив до стягнення з Товариства 53 101,00 грн пеню та 310 000,00 грн штраф.

За визначенням ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.

Суд встановив, що у п. 7.2 договору сторони погодили, що за невиконання або неналежне виконання зобов`язання по оплаті продукції покупець на вимогу продавця зобов`язаний сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від розміру порушеного зобов`язання за кожен день прострочення.

На підставі вказаного пункту позивач нарахував відповідачу 53 101,00 грн пені за період прострочення з 10.01.2025 до 17.03.2025.

Перевіривши наданий Заводом та здійснений судом першої інстанції розрахунок пені, нарахованої за період прострочення з 10.01.2025 до 17.03.2025, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що розмір пені, який Товариство було зобов`язане сплатити позивачу, не перевищує розміру пені, який позивач заявив до стягнення. Отже, вимоги Заводу у цій частині є обгрунтованими, до стягнення з Товариства на користь Заводу підлягають 53 101,00 грн.

У п. 7.2 договору сторони також узгодили нарахування штрафу за порушення строку оплати продукції понад 30 днів у розмірі 10% від вартості продукції.

Суд встановив факт порушення Товариством строку оплати і на час звернення позивача з позовом до суду цей строк значно перевищив 30 днів, що свідчить про обґрунтованість вимоги позивача про стягнення штрафу. Суд перевірив розмір заявленого до стягнення штрафу та встановив, що він відповідає умовам договору. До стягнення з Товариства на користь Заводу підлягають 310 000,00 грн штрафу.

В апеляційній скарзі Товариство не наводить доводів на спростування зазначених вище висновків суду першої інстанції.

Оскаржуючи рішення місцевого суду, Товариство зазначає, що ухвалою Господарського суду Черкаської області від 05.09.2025 було вирішено призначити судове засідання у справі об 11 год 00 хв 30.09.2025 у приміщенні Господарського суду Черкаської області за адресою: бульвар Шевченка, будинок 307, зал судових засідань №314, місто Черкаси, Черкаська область, 18005. Ця ухвала доставлена до електронного кабінету відповідача 09.09.2025 10:20. У той же час Товариство не було належним повідомлено про дату, час і місце засідання суду 10.10.2025, що є самостійною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції.

З огляду на ці доводи колегія суддів відзначає, що ухвалою Господарського суду Черкаської області від 10.06.2025 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 10.07.2025.

Листом від 25.08.2025 Господарський суд Черкаської області повідомив сторін, що у зв`язку з припиненням повноважень судді Довганя К.І. розгляд справи №925/248/25 буде здійснюватися після проведення повторного автоматизованого розподілу судових справ між суддями; про дату та час проведення судового засідання буде повідомлено додатково.

02.09.2025 відповідно до п. 2.3.43 Положення про автоматизовану систему документообігу суду та за розпорядженням №75 керівника апарату Господарського суду Черкаської області було призначено повторний автоматичний розподіл справи №925/248/25.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.09.2025 справу №925/248/25 передано на розгляд судді Кучеренко О.І.

Ухвалою від 05.09.2025 Господарський суд Черкаської області прийняв справу №925/248/25 до свого провадження та призначив судове засідання у справі на 30.09.2025.

Зазначена ухвала була доставлена до електронного кабінету Заводу 09.09.2025 о 10:40 та до електронного кабінету Товариства 09.09.2025 о 10:40.

Товариство у апеляційній скарзі визнає, що отримувало зазначену ухвалу.

Отже, Товариство було належним чином повідомлене про призначення справи до розгляду на 30.09.2025.

У судове засідання 30.09.2025 представники сторін не з`явилися.

Згідно з ч. 5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Матеріалами справи підтверджується, що 10.10.2025 місцевий суд склав і підписав саме повне рішення.

Отже, наведена Товариством підстава (неповідомлення про дату судового засідання 10.10.2025 при тому, що за оскаржуване рішення складено за результатами судового засідання, яке відбулося 30.09.2025, та у яке не з`явились представники належним чином повідомлених сторін, у т. ч. Товариства) не є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Так, згідно з п. 3 ч. 3 ст. 277 ГПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто господарським судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

У цій справі такого не встановлено, а тому підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).

Судові витрати.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за її подання відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. 74, 129, 269, 275-277, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Тот-Стайл» на рішення Господарського суду Черкаської області від 10.10.2025 у справі №925/248/25 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 10.10.2025 у справі №925/248/25 залишити без змін.

3. Судові витрати, пов`язані з поданням апеляційної скарги, покласти на скаржника.

4. Справу повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 25.02.2026.

Головуючий суддя О.О. Євсіков

Судді В.А. Корсак

С.О. Алданова