ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

18.02.2026 м. Дніпро Справа № 908/1634/24(908/3392/24)

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Мороза В.Ф., Верхогляд Т.А.,

при секретарі судового засідання: Жолудєві А.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1

на рішення Господарського суду Запорізької області (суддя Юлдашев О.О.) від 01.04.2025р. у справі № 908/1634/24(908/3392/24)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕНЕЛАЙ", (69118 Україна, м. Запоріжжя, проспект Героїв Національної гвардії України (проспект 40-річчя Перемоги), буд. 63, прим. 1)

до відповідача ФО ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: розпорядник майна, арбітражний керуючий Венська Оксана Олександрівна (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 174 від 24.04.2013; адреса: 49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 62, а/с 162)

про стягнення 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 3 336 955, 80 грн, -

в межах справи № 908/1634/24 про банкрутство - Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕНЕЛАЙ", (69118 Україна, м. Запоріжжя, проспект Героїв Національної гвардії України (проспект 40-річчя Перемоги), буд. 63, прим. 1)

кредитор - ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 )

розпорядник майна - арбітражний керуючий Венська Оксана Олександрівна (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 174 від 24.04.2013; адреса: 49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 62, а/с 162), -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 01.04.2025р. у справі № 908/1634/24(908/3392/24):

- відмовлено відповідачу у задоволенні заяви про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження;

- позов задоволено;

- стягнуто з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у сумі 79 470 (сімдесят дев`ять тисяч чотириста сімдесят) долари США 25 центів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕНЕЛАЙ», (69118 Україна, м. Запоріжжя, проспект Героїв Національної гвардії України (проспект 40-річчя Перемоги), буд. 63, прим. 1);

- стягнуто з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь Державного бюджету України (отримувач: ГУК у Зап.обл/м.Зап./Вознес./22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37941997, Банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача UA3008513) 40 043 (сорок тисяч сорок три) грн 46 коп. судового збору.

До Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулася ОСОБА_1 , в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 01.04.2025р. у справі № 908/1634/24(908/3392/24) та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.07.2025р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Запорізької області від 01.04.2025р. у справі № 908/1634/24(908/3392/24), розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 11.11.25р. о 14:15 год.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.11.2025р. розгляд апеляційної скарги відкладено в судове засідання на 18.02.2026р. о 16:45 год.

Представником ОСОБА_1 подано до суду клопотання про зупинення провадження у справі № 908/1634/24(908/3392/24) до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 754/511/23 (провадження № 14-63цс25) за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення 3 % річних за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 17 серпня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 листопада 2023 року у даній справі.

Так, під час перегляду оскаржуваного судового рішення у даній справі судом апеляційної інстанції встановлено наступне.

30 квітня 2025 року колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду постановила ухвалу про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду з підстави, передбаченої частиною третьою статті 403 ЦПК України, зокрема, для відступу від висновку, викладеного у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22 серпня 2024 року у справі № 916/735/23, про відсутність підстав для стягнення з боржника сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, у зв`язку з тим, що можливість примусового стягнення кредитором вказаної заборгованості вичерпана.

Передаючи справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду зазначила, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових рішень про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.

Тому колегія суддів вважає, що якщо кредитор вже скористався судовим захистом та з боржника рішенням суду стягнуто суму основного боргу, то таке зобов`язання вже не є натуральним, а тому кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України. Таке прострочення є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання, підтвердженого судовим рішенням, до моменту його повного виконання і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову (див. постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 28 вересня 2021 року у справі № 759/4755/19 та від 29 листопада 2023 року у справі № 753/1527/22).

Натомість колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 22 серпня 2024 року у справі № 916/735/23 сформулювала інший правовий висновок щодо застосування приписів частини другої статті 625 ЦК України.

У цій справі колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду вказала на відсутність грошового зобов`язання боржника перед кредитором, передбаченого частиною другою статті 625 ЦК України, за обставин підтвердження такого боргу відповідним судовим рішенням, яке не може бути виконаним без вирішення питання щодо поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Тобто колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду вважає, що у випадку, якщо судовим рішенням вже стягнуто з боржника суму боргу, проте стягувач вичерпав можливість пред`явлення виконавчого документа до виконання і такий документ на виконанні не перебуває, зобов`язання вважається натуральним, а отже, стягнення з боржника сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, неможливе.

З огляду на наведене, Велика Палата Верховного Суду робить висновок щодо мотивів, викладених в ухвалі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 30 квітня 2025 року, які вважає обґрунтованими й такими, що містять підстави для прийняття справи № 754/511/23 до провадження Великою Палатою Верховного Суду відповідно до частини третьої статті 403 ЦПК України, оскільки існує необхідність формування єдиної правозастосовної практики щодо вирішення питання про стягнення сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, за обставин наявності судового рішення, яке не може бути звернене до виконання.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясовувати: 1) як саме справа, яка розглядається господарським судом, пов`язана зі справою, що розглядається іншим судом; 2) чим обумовлена неможливість розгляду справи.

Апеляційний суд враховує те, що елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля.

Відповідно до частини четвертої статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема, єдністю судової практики (пункт 4).

У відповідності до частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та частини четвертої статті 236 ГПК України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де є схожі предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

У постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 (провадження № 14-166цс20) Велика Палата Верховного Суду конкретизувала визначення подібності правовідносин, згідно з яким на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях, після чого застосувати змістовий критерій порівняння (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків сторін спору), а за необхідності - також суб`єктний і об`єктний критерії, які матимуть значення у випадках, якщо для застосування норми права, яка поширюється на спірні правовідносини, необхідним є специфічний суб`єктний склад цих правовідносин або їх специфічний об`єкт.

Предметом доказування у даній справі є встановлення обставин порушення відповідачем умов, визначених змістом зобов`язання за кредитним договором №51/П/56/2008-840 від 21 березня 2008 року, факту неналежного виконання грошового зобов`язання та як наслідок утворення заборгованості, яка підтверджена рішенням Печерського районного суду м. Києва від 05 квітня 2016 у справі №757/8324/13-ц, на яку позивачем нараховано 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати суми 79 470,25 доларів США.

Аналіз процесуальних документів у справах № 754/511/23 та № 908/1634/24(908/3392/24) свідчить, що правовідносини у цих справах є подібними, адже досліджуються обставини щодо застосування приписів частини другої статті 625 ЦК України в аспекті вирішення питання про стягнення сум 3% річних внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання, що виникло на підставі рішення суду.

Ухвалою від 25.06.2025р. справу № 754/511/23 прийнято до розгляду Великою Палатою Верховного Суду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення її учасників (у порядку письмового провадження).

Станом на 18.02.2026р. рішення у справі № 754/511/23 Великої Палати Верховного Суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутнє.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 229 Господарського процесуального кодексу України визначено, що провадження у справі у випадку, встановленому п. 7 ч. 1 ст. 228 цього Кодексу, зупиняється до закінчення перегляду в касаційному порядку справи у подібних правовідносинах.

Враховуючи предмет та підстави спору, характер спірних правовідносин, з огляду на наявність виключної правової проблеми щодо вирішення питання про стягнення сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, за обставин наявності судового рішення, яке не може бути звернене до виконання, а правовий висновок Верховного Суду у справі № 754/511/23 впливає та має суттєве значення для вирішення питання у справі № 908/1634/24(908/3392/24), що розглядається, а також для єдності судової практики, враховуючи, що постанова Верховного Суду є остаточною і виступає джерелом формування судової практики, та принцип "jura novit curia" ("суд знає закони"), колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зупинення провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Запорізької області від 01.04.2025р. у справі № 908/1634/24(908/3392/24) до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 754/511/23.

Керуючись п. 7 ч. 1 ст. 228, 234, 235, 281 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі № 908/1634/24(908/3392/24) - задовольнити.

Зупинити провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Запорізької області від 01.04.2025р. у справі № 908/1634/24(908/3392/24) до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 754/511/23.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення. Право на касаційне оскарження ухвали суду апеляційної інстанції та строки оскарження встановлені ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повна ухвала складена 23.02.2026р.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя В.Ф. Мороз

Суддя Т.А. Верхогляд