ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ПРО ВІДМОВУ У ВІДКРИТТІ ПРОВАДЖЕННЯ У СПРАВІ

16 березня 2026 року № 903/232/26

Суддя господарського суду Волинської області Шум М.С., вивчивши матеріали по справі №903/232/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЗЕРАК" до ОСОБА_1 БВ, Королівство Бельгія, про стягнення 655 092,90 грн. заборгованості за неналежне виконання умов Контракту №7/11 від 07.11.2024.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "КОЗЕРАК" звернувся з позовом до А.Ф. Артхаб БВ, Королівство Бельгія, про стягнення 655 092.90 грн. заборгованості. Також просить стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 9 826,38 грн.

Позовна заява обґрунтована не виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань згідно контракту №7/11 від 07.11.2024.

Суд, розглянувши матеріали позовної заяви, дійшов висновку про відмову її в прийнятті, з огляду на таке.

Згідно з ч. 6 ст. 4 ГПК України угода сторін про передачу спору на розгляд третейського суду (міжнародного комерційного арбітражу) допускається. До міжнародного комерційного арбітражу за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що відповідає вимогам, визначеним законодавством України про міжнародний комерційний арбітраж, крім випадків, визначених законом.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" до міжнародного комерційного арбітражу можуть за угодою сторін передаватися: спори з договірних та інших цивільно-правових відносин, що виникають при здійсненні зовнішньоторговельних та інших видів міжнародних економічних зв`язків, якщо комерційне підприємство хоча б однієї із сторін знаходиться за кордоном; спори підприємств з іноземними інвестиціями і міжнародних об`єднань та організацій, створених на території України, між собою, спори між їх учасниками, а так само їх спори з іншими суб`єктами права України.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" арбітраж - будь-який арбітраж (третейський суд) незалежно від того, чи утворюється він спеціально для розгляду окремої справи, чи здійснюється постійно діючою арбітражною установою, зокрема Міжнародним комерційним арбітражним судом або Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України.

Згідно із ст.7 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" арбітражна угода - це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними у зв`язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер, чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди. Арбітражна угода укладається в письмовій формі.

Під час дослідження позовних матеріалів, судом встановлено, що контракт №7/11 від 07.11.2024. укладено українською та англійською мовою.

Відповідно до розділу 8 «ПОРЯДОК ВИРІШЕННЯ СПОРІВ» даного контракту визначено, що всі суперечки і розбіжності між сторонами, що виникають з цього Договору або в зв`язку з ним, які неможливо вирішити шляхом переговорів, повинні бути врегульовані одним арбітром відповідно до Правил врегулювання і арбітражу Міжнародної торгової палати.

Виходячи з наведених положень контракту №7/11 від 07.11.2024, сторони чітко визначили підсудність спорів, що виникають або пов`язані з даним контрактом, саме: Правил врегулювання і арбітражу Міжнародної торгової палати.

До того ж, суд зауважує, що до позову не надано жодного обґрунтування підсудності спору саме Господарському суду Волинської області.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, статті 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором України встановлено інші правила судочинства, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно приписів п.7 ч.1 ст.76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадку коли дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України.

У питанні застосування п.7 ч.1 ст.76 Закону України "Про міжнародне приватне право" за наявності укладеної між сторонами арбітражної угоди вже наявний правовий висновок Верховного Суду, який викладено у постанові від 17.04.2018 по справі № 904/4384/17. У п.27 згаданої постанови Верховний Суд вказав, що "за змістом пункту 7 частини 1 статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди можуть приймати до свого провадження та розглядати справи з іноземним елементом, однак наведене не стосується тих випадків, коли між сторонами спору укладено арбітражну угоду, яка є дійсною, не втратила чинність та щодо якої не встановлено неможливості її виконання, оскільки суд, до якого подано позов у питанні, що є предметом арбітражної угоди, зобов`язаний, якщо будь-яка із сторін попросить про це не пізніше подання своєї першої заяви щодо суті спору, припинити провадження у справі і направити сторони до арбітражу".

У даній справі суд вважає застосувати вищенаведений висновок Верховного Суду у справі № 904/4384/17 у правовідносинах, що склалися між сторонами цього спору.

Відповідно до положень статті 5 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" з питань, що регулюються цим Законом, ніяке судове втручання не повинно мати місця, крім як у випадках, коли воно передбачене в цьому Законі.

У постанові від 28.08.2018 у справі № 906/493/16 Велика Палата Верховного Суду вказала (п.34 постанови), що "суд має тлумачити незначні помилки та неточності в назві арбітражних установ, що передбачені в арбітражній угоді, на користь міжнародного комерційного арбітражу. Але вирішення питання про виконуваність чи невиконуваність арбітражної угоди у зв`язку з наявністю помилок у найменуванні арбітражної установи є дискрецією суду, який ухвалює рішення з урахуванням усіх обставин справи".

Разом з цим, цією ж постановою Велика Палата Верховного Суду (п.37 постанови) уточнила (доповнила) висновок Верховного Суду України, що був викладений у постанові від 18.10.2017 у справі № 910/8318/16, зокрема, таким висновком: "суд може визнати угоду такою, що не може бути виконана, внаслідок істотної помилки сторін у назві арбітражу, до якого передається спір (відсилання до неіснуючої арбітражної установи), за умови відсутності в арбітражній угоді вказівки на місце проведення арбітражу чи будь-яких інших положень, які б дозволяли встановити дійсні наміри сторін щодо обрання певної арбітражної установи чи регламенту, за яким має здійснюватись арбітражний розгляд. У разі невизначеності арбітражної установи сторона арбітражної угоди не має обов`язку перед зверненням до компетентного державного суду звертатися до однієї чи декількох арбітражних установ для того, щоб вони вирішили питання щодо своєї компетенції стосовно цього спору".

У даному разі, помилка сторін у назві арбітражу відсутня; в контракті міститься вказівка на назву арбітражу, а саме - арбітраж Міжнародної торгової палати.

Оскільки, між сторонами укладено арбітражну угоду, яка є дійсною, не втратила чинність, щодо якої не встановлено неможливості її виконання, суд застосовує принцип імунітету та автономії арбітражної угоди, у зв`язку із чим не вбачає підстав для визнання арбітражного застереження таким, що не може бути виконане, в результаті чого суд дійшов висновку про те, що позивач має право звернутися з відповідним позовом до арбітражу Міжнародної торгової палати.

При цьому, позивач не надав суду доказів того, що він звертався до визначеного міжнародного арбітражу і йому було відмовлено в розгляді спору.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Згідно з ч. 6 ст. 175 ГПК України відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що позивач має право звернутися з відповідним позовом до арбітражу Міжнародної торгової палати, що задекларовано сторонами у контракті, та приходить до висновку про відмову у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України, оскільки заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства України.

Суд звертає увагу позивача, що відповідно до п.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору може бути повернута позивачу за відповідним клопотанням.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 29, 175, 234, 235, 255 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В :

1. Відмовити у відкритті провадження у справі №903/232/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЗЕРАК" до А.Ф. Артхаб БВ, Королівство Бельгія, про стягнення 655 092,90 грн. заборгованості.

2. Позовну заяву (вх.№01-52/251/26 від 09.03.2026) на 5 арк. та додані до неї документи на 41 аркушах (в.т.ч. оригінал квитанції про сплату судового збору на суму 9 826,36 грн) повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст.255 ГПК України в строк та порядку, встановленому ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Повна ухвала суду підписана 16.03.2026.

Суддя Микола ШУМ