РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2026Справа № 910/13914/25

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дебет" м. Києва

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудком" м. Києва

про стягнення боргу, сум за прострочення виконання боржником грошового зобов`язання, ціна позову 10953,44 грн.,

Суддя Паламар П.І.

Без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

СУТЬ СПОРУ :

у листопаді 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Дебет" звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що відповідно до умов укладеного між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛВК-Мілк" договору про відступлення права вимоги від 17 грудня 2024 р. він набув право вимоги до відповідача у розмірі 8061,62 грн. щодо виконання останнім договорів поставки №№ від 5 листопада 2019 р., від 14 листопада 2019 р., від 19 листопада 2019 р.

Посилаючись на те, що всупереч умов указаних договорів поставки відповідач оплату за одержаний товар не провів, позивач просив задовольнити позов, стягнувши з останнього на свою користь 8061,62 грн. боргу, 2169,59 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 722,23 грн. три проценти річних з простроченої суми, а також понесені ним по справі судові витрати, у т.ч. 7000 грн. з попереднього розрахунку витрат по оплаті послуг адвоката.

Також відповідно до вимог ч. 10 ст. 238 ГПК України просив зазначити в рішенні про нарахування трьох процентів річних з простроченої суми до моменту виконання такого рішення відповідачем.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечував. Вказував на відсутність у нього заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛВК-Мілк" на суму 8061,62 грн. Пояснив, що згідно платіжної інструкції № 3355652 від 29 березня 2023 р. на суму 50000 грн. було здійснено остаточний платіж за договором поставки № від 5 листопада 2019 р., внаслідок чого будь-яких не виконаних грошових зобов`язань у нього перед Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛВК-Мілк" за поставлений товар не залишилось.

Також у запереченнях на відповідь відповідач вказував, що між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛВК-Мілк" підписано акт звірки розрахунків станом на 30 листопада 2022 року, згідно якого його заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛВК-Мілк" становила 227011,21 грн. Згідно платіжних інструкцій №№ 3312885 від 1 грудня 2022 р., 3315184 від 8 грудня 2022 р., 3339145 від 14 лютого 2023 р., 3355652 від 29 березня 2023 р., 3339144 від 14 лютого 2023 р., 3340181, 3340179, 3340180, 3340182 від 16 лютого 2023 р. він сплатив Товариству з обмеженою відповідальністю "ЛВК-Мілк" загалом 219251,21 грн. На суму 7760 грн. ним станом на 31 грудня 2022 р. проведено залік однорідних зустрічних вимог, зокрема, згідно договору поставки № від 5 листопада 2019 р. на суму 5000 грн., договору поставки № від 14 листопада 2019 р. на суму 2760 грн.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дебет" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛВК-Мілк" договору про відступлення права вимоги від 17 грудня 2024 р. позивач набув права вимоги до відповідача у т.ч. у розмірі 8061,62 грн.

Відповідно до вимог ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Також встановлено, що між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛВК-Мілк" були укладені договори поставки №№ від 5 листопада 2019 р., від 14 листопада 2019 р., від 19 листопада 2019 р.

За умовами указаних договорів поставки Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛВК-Мілк" (постачальник) зобов`язалося передати відповідачу (покупець) товар по цінах і в асортименті, що вказуються в специфікації, а останній - прийняти та оплатити вартість товару на умовах договору.

Згідно п. 6.1 договорів підставою для здійснення покупцем оплати поставленого товару, є повне виконання постачальником своїх зобов`язань за договором. При наданні постачальником податкової накладної, яка пройшла реєстрацію в ЄРПН та отримала статус документа "Успішно зареєстрована в ЄРПН і відправлена покупцеві" та накладної завіреної ЕЦП постачальника протягом 5 календарних днів з дати поставки товару, вказаної в транспортній накладній що підтверджується проставлянням штампу "товар отриманий", покупець оплачує поставлений товар на умовах відстрочення платежу з дати, вказаної в транспортній накладні, по платіжних днях в терміни, узгоджені сторонами в Додатку № 1, в розмірі, який розраховується за формулою, яка зазначена в договорах.

Вказані обставини підтверджуються наявними у матеріалах копіями вищезгаданих договорів, письмовими поясненнями сторін, викладеними у поданих до суду заявах по суті.

Заявлені позивачем вимоги зводяться до невиконання відповідачем обов`язку за договорами поставки щодо оплати одержаного товару вартістю 8061,62 грн., право вимоги за яким він набув на підставі договору про відступлення права вимоги від 17 грудня 2024 р.

Поясненнями відповідача, викладеними у запереченнях на відповідь, наявними у матеріалах справи двостороннім актом звіряння розрахунків визнається факт загальної заборгованості відповідача перед Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛВК-Мілк" станом на 30 листопада 2022 р. у розмірі 227011,21 грн.

Дійсність указаного акту сторонами не заперечується.

За його змістом він підписаний і первісним кредитором, і боржником, містить відомості про господарську операцію з передачі товару вартістю 36011,36 грн. на підставі видаткової накладної № 123/10 від 7 листопада 2022 р., на яку посилається позивач у позові, здійснення якої документально підтверджене первісними доказами.

Тому суд приймає вказаний акт звіряння розрахунків у якості належного доказ щодо взаємовідносин сторін під час виконання спірних договорів поставки.

Поданими відповідачем платіжними інструкціями №№ 3340181, 3340182 від 16 лютого 2023 р., 3315184 від 8 грудня 2022 р., 3355652 від 29 березня 2023 р., , 3339145 від 14 лютого 2023 р., 3312885 від 1 грудня 2022 р., 3340180 від 16 лютого 2023 р., 3339144 від 14 лютого 2023 р., 3340179 від 16 лютого 2023 р. стверджується, що після описаного вище акту звіряння розрахунків відповідач перерахував на користь Товариству з обмеженою відповідальністю "ЛВК-Мілк" рахунок оплати за укладеними між ними договорами загалом 219251,21 грн.

Тому доводи позивача про оплату придбаного товару у меншому розмірі не відповідають зібраним у справі доказам.

Доказів оплати решти боргу у розмірі 7760 грн. (227011,21 - 219251,21) суду не надано.

Посилання відповідача на припинення його обов`язку з оплати цієї суми грошей зарахуванням зустрічних однорідних вимог до первісного кредитора, які виникли з договорів про надання послуг № 1930933 від 9 грудня 2021 р. та про надання маркетингових послуг № 1914903 від 1 жовтня 2021 р., доказами не підтверджені, тому є необгрунтованими.

Згідно з положеннями ст.ст. 601, 602 ЦК України, зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Всупереч вимог ст. 74 ГПК України суду не надано доказів надсилання відповідачем Товариству з обмеженою відповідальністю "ЛВК-Мілк" заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 7760 грн.

Повідомленням про відступлення права вимоги від 9 січня 2025 р. позивач заявив відповідачу про сплату відступленої суми боргу.

Доказів належної сплати указаної суми відповідачем позивачу суду не надано.

За таких обставин з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 622 ЦК України підлягає стягненню 7760 грн. боргу.

Вимоги про стягнення збитків внаслідок інфляції за час прострочення, трьох процентів річних з простроченої суми підлягають частковому задоволенню з урахуванням фактичного розміру прострочених сум, виходячи із суми боргу 7760 грн., а не з 8061,62 грн. з чого виходив позивач у своєму розрахунку.

За таких обставин з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 625 ЦК України підлягають стягненню 2169,59 грн. грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення (в межах заявлених вимог) та 695,21 грн. трьох процентів річних з простроченої суми.

З урахуванням обставини даної справи, суд вважає, що вирішення питання щодо стягнення трьох процентів річних з простроченої суми, права на які може виникнути у позивачці у майбутньому, повинно віршуватися в окремому судовому провадженні із застосуванням норм законодавства, діючих на час виникнення порушеного права.

Переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, суд має зважено підходити до вибору процесуальних засобів, щоб це не призвело до порушення основоположних засад господарського судочинства та не призводило до порушення прав гарантованих Конституцією та законами України.

При застосуванні положень ч. 10 ст. 238 ГПК України, суд вважає за необхідне враховувати дії стягувача та боржника на час виникнення порушеного права, а не заздалегідь.

Тому суд не вважає за необхідне відповідно до вимог ч. 10 ст. 238 ГПК України зазначати в рішенні про нарахування трьох процентів річних до моменту виконання рішення.

Питання розподілу відшкодування витрат по оплаті правової допомоги адвоката підлягає вирішенню в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Оскільки позов задоволено частково, понесені по справі судові витрати стосовно до вимог ст. 129 ГПК України слід покласти на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Дебет" м. Києва задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудком" (01014, м. Київ, Залізничне шосе, 57, код 40982829) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дебет" (03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 4, код 45320950) 7760 грн. боргу, 2169,59 грн. грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 695,21 грн. три проценти річних з простроченої суми, 2349,72 грн. витрат по оплаті судового збору.

У позові в іншій частині відмовити.

Рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар