РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.02.2026Справа №910/14171/25
за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС»

до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ГАРДІАН»

про стягнення 10 454,54 грн,

Суддя Зеленіна Н.І.

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» (АТ «СГ ТАС» приватне)) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ГАРДІАН» (ТДВ «СК «ГАРДІАН») про стягнення 10 454,54 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що внаслідок ДТП з вини водія, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у Відповідача, було пошкоджено застрахований у Позивача автомобіль Ford Fusion. Позивач виплатив страхове відшкодування у розмірі фактичних витрат на відновлювальний ремонт, визначених на підставі калькуляції, складеної із застосуванням системи Audatex, та у зв`язку з цим набув право вимоги в порядку суброгації. Відповідач відшкодував шкоду лише частково, зменшивши розмір виплати на підставі консультації, яка має консультативний характер і не підтверджує дійсну вартість ремонту. Невідшкодована різниця у сумі 10 454,54 грн підлягає стягненню з Відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.11.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у матеріалах справи документами.

Через діловодство суду 10.12.2025 від Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ГАРДІАН» надійшов відзив, який мотивовано тим, що Відповідач уже виконав свої зобов`язання за полісом ОСЦПВ, виплативши Позивачу 29 322,01 грн (30 922,01 грн зі зносом без ПДВ мінус франшиза 1 600 грн), і вважає цю суму повним відшкодуванням шкоди відповідно до Закону № 1961-IV та власної оцінки (Консультація № 05-D/12/01 ФОП Видути Д.Ю.); документи Позивача (ремонтна калькуляція Audatex № 19370_42 та розрахунок коефіцієнта зносу) є неналежними доказами, оскільки вони анонімні, не містять підпису, посади, кваліфікаційних даних особи, яка їх склала, не є висновком судової автотоварознавчої експертизи та не підтверджені документами реальної СТО (рахунком, актом виконаних робіт, платіжками за ремонт); заявлена різниця в 10 454,54 грн є необґрунтованою та недоведеною належними й допустимими засобами доказування (ч. 3 ст. 13 ГПК України), тому позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Через систему "Електронний суд" 15.12.2025 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, яка мотивована тим, що доводи Відповідача про неналежність ремонтної калькуляції та розрахунку зносу є безпідставними, оскільки розмір страхового відшкодування визначено із застосуванням системи Audatex, рекомендованої Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Надана Відповідачем консультація має виключно консультативний характер і не підтверджує дійсну вартість відновлювального ремонту, тоді як належних та допустимих доказів іншого розміру шкоди Відповідач не надав. У зв`язку з цим Позивач підтримує позовні вимоги у повному обсязі.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Між Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» (страховик, Позивач) та власником транспортного засобу укладено Договір добровільного комплексного страхування транспортних ризиків № AZEP-211612830, відповідно до якого застраховано майнові інтереси, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Ford Fusion, д.н.з. НОМЕР_1 .

16.11.2022 в м. Львові на вул. Личаківській, 143 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів Ford Fusion, д.н.з. НОМЕР_1 та МАЗ 231062, д.н.з. НОМЕР_2 .

Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10.01.2023 у справі № 456/4138/22 водія МАЗ ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

У результаті зазначеної ДТП було пошкоджено Застрахований ТЗ Ford Fusion, д.н. НОМЕР_1 , що підтверджується вищезазначеною постановою суду.

Враховуючи наявність Договору страхування, власник пошкодженого автомобіля Ford Fusion, д.н. НОМЕР_1 звернувся до позивача з заявою про настання події.

З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Ford Fusion, д.н. НОМЕР_1 проведено його огляд, про що складено протокол огляду ТЗ та ремонтну калькуляцію № 19370_42 від 30.11.2022, відповідно до якого вартість ремонту Ford Fusion, д.н. НОМЕР_1 склала 92 001,77 грн., а з врахуванням зношення запчастин (коефіцієнту зносу 67,58 %) становить, 41 376,55 грн.

Внаслідок цього Позивачем, на підставі зібраних документів та заяви на виплату страхового відшкодування від власника складено Страховий акт №22953/42/922 від 23.12.2022 на суму 41 376,55 грн., яку було виплачено, що підтверджується платіжною інструкцією № 308970 від 30.12.2022 року.

Загальна сума страхового відшкодування за шкоду, заподіяну Відповідачем, складає 41 376,55 грн.

Враховуючи, що винуватцем ДТП визнано ОСОБА_1 , а його цивільно-правова відповідальність на момент ДТП була застрахована в ТДВ «СК «ГАРДІАН» згідно з полісом № 211613042, Позивач звернувся до страхової компанії Відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування.

ТДВ «СК «ГАРДІАН» здійснило виплату страхового відшкодування за полісом № 211613042 у розмірі 29 322,01 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 174176 від 16.05.2023.

Представник Позивача звернувся до ТДВ «СК «ГАРДІАН» з адвокатським запитом щодо надання роз`яснення суми виплати у справі та документів, на підставі яких вона була здійснена.

Відповідач листом № 20/10/25/5 від 20.10.2025 повідомив, що виплата страхового відшкодування здійснена за мінусом франшизи та на підставі консультації № 05-D/12/01.

За доводами позивача надана Відповідачем консультація № 05-D/12/01 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, була виконана оцінювачем Видутою Д.Ю. і має консультативний характер, а отже, не може вважатися доказом дійсної вартості ремонтних робіт пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля Ford Fusion, д.н. НОМЕР_1 ; консультація № 05-D/12/01 містить у собі власну ремонтну калькуляцію № 05-D/12/01.

Позивач наголошував, що ремонтна калькуляція № 19370_42 від 30.11.2022 складена через систему Audatex, яка спеціалізується на автоматизованих розрахунках вартості ремонту автомобілів, визначенні ринкової та залишкової вартості пошкоджених транспортних засобів, а також наданні даних для страхових компаній, автосервісів і банків. Система Audatex рекомендована для використання відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092.

Враховуючи, що розмір фактичних витрат Позивача становить 41 376,55 грн, а ТДВ «СК «ГАРДІАН» покрило лише частину шкоди в сумі 29 322,01 грн (за мінусом франшизи 1 600,00 грн), залишок шкоди, що підлягає стягненню з Відповідача, складає 10 454,54 грн, що і слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд зазначає наступне.

Положення статті 22 Цивільного кодексу України передбачає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Також, статтею 27 Закону України "Про страхування" (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) та статтею 993 Цивільного кодексу України (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Як убачається з матеріалів справи, позивач на виконання умов Договору добровільного комплексного страхування транспортних ризиків № AZEP-211612830 від 20.10.2022, як страховик, здійснив виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу в розмірі 41 376,55 грн (підтверджено страховими актами, ремонтною калькуляцією Audatex № 19370_42 від 30.11.2022 та платіжною інструкцією № 308970 від 30.12.2022).

Оскільки цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 застрахована у Відповідача за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № ЕР-211613042, у Позивача виникло право вимоги виплаченої суми у Відповідача у порядку суброгації.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 у справі №910/2603/17 висловила правову позицію, згідно з якою перехід права вимоги потерпілого (страхувальника) у деліктному зобов`язанні до страховика в порядку статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" є суброгацією.

При цьому, помилковим є ототожнення права вимоги, визначеного статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України, із правом вимоги (регресу), визначеного статтею 1191 Цивільного кодексу України, оскільки наведені норми регулюють різні за змістом правовідносини - суброгацію у страхових відносинах та регрес.

Так, на відміну від суброгації у страхових відносинах, де, як вже зазначено вище, право вимоги переходить від потерпілого (страхувальника) до страховика, а деліктне зобов`язання продовжує існувати, при регресі основне (деліктне) зобов`язання припиняється та виникає нове (регресне) зобов`язання, в межах якого у кредитора (третьої особи, що виконала обов`язок замість винної особи перед потерпілим) виникає право регресної вимоги до такої винної особи.

Це виходить із змісту статей 599 та 1191 Цивільного кодексу України, згідно з якими зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином; особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Зважаючи на зміст наведених норм Цивільного кодексу України, право зворотної вимоги (регресу) не переходить від однієї особи до іншої, як у випадку заміни сторони (кредитора) у вже існуючому зобов`язанні (при суброгації у страхових відносинах). При регресі право регресної вимоги виникає, тобто є новим правом кредитора за новим в даному випадку регресним зобов`язанням, що виникло внаслідок припинення основного (деліктного) зобов`язання шляхом виконання обов`язку боржника (винної особи) у такому деліктному зобов`язанні третьою особою.

В цілому, як за змістом статті 1191 так і за змістом статті 993 Цивільного кодексу України і статті 27 Закону України "Про страхування", йдеться про виконання обов`язку боржника перед потерпілим третьою особою. Водночас ці норми встановлюють різний порядок виникнення прав вимоги до винної особи у деліктному зобов`язанні.

При цьому, при суброгації у страхових відносинах деліктне зобов`язання продовжує існувати та відбувається лише заміна кредитора - право вимоги переходить від потерпілої особи до страховика.

При регресі - право вимоги (регресу) виникає у третьої особи після виконання такою особою обов`язку боржника та, відповідно, припинення основного (деліктного) зобов`язання та виникнення нового (регресного) зобов`язання.

У спірних (страхових) відносинах застосуванню підлягають норми статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 Цивільного кодексу України, які визначають спеціальний порядок переходу прав вимоги до винної особи від страхувальника (потерпілого) до страховика, що відшкодував шкоду потерпілому - суброгацію.

З урахуванням наведеного, слід дійти висновку, що до позивача, який виплатив страхувальнику страхове відшкодування за Договором страхування, в межах фактичних затрат перейшло право вимоги, яке страхувальник (потерпілий) мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про страхування", страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Статтею 4 Закону України "Про страхування" визначено, що майнові інтереси, які пов`язані із володінням, користуванням і розпорядженням майном, а також інтереси, пов`язані з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності) віднесені до об`єктів страхування.

Абзацом 1 статті 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку.

Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (абзац 16 статті 9 Закону України "Про страхування").

Як встановлено судом вище, позивач у відповідності до умов договору добровільного страхування майна здійснив виплату страхувальнику суми страхового відшкодування у розмірі 41 376,55 грн.

Отже, згідно положень ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» (у редакціях, що діяли на момент виникнення спірних правовідносин) до позивача перейшло право вимоги до відповідача у розмірі виплаченого страхового відшкодування.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом … (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Частиною 2 статті 1192 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Разом з тим, виплата страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (порядок, умови, розмір, тощо) регулюється положеннями Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та умовами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності - полісом.

Отже, відносини щодо виплати страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування (полісом) між страховиком (позивачем), який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування та у зв`язку з цим набув прав кредитора за договором обов`язкового страхування (відбулась заміна кредитора у зобов`язанні), та страховиком за договором обов`язкового страхування (відповідачем) так само регулюються положеннями Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та умовами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності - полісом.

Заміна кредитора у зобов`язанні жодним чином не може впливати на зміст зобов`язання - права і обов`язки сторін, які виникають у правовідносинах з виплати страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, в тому числі на порядок та умови здійснення страховиком цивільно-правової відповідальності страхового відшкодування.

При цьому, суд зазначає, що до нового кредитора перейшли права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав (відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України).

Тобто, позивач отримав право вимагати від відповідача виплати страхового відшкодування за полісом № ЕР-211613042 на умовах, в порядку та у спосіб, що передбачені положеннями Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції, що була чинна на дату укладання договору).

20.06.2024 набрав чинності новий Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" 3720-IX, який введено в дію з 01.01.2025.

У ч. 6 розділу 6 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" 3720-IX від 20.06.2024 зазначено, що дія положень цього Закону поширюється виключно на страхові випадки, які настали за договорами страхування, що набрали чинності після введення в дію цього Закону.

Оскільки Поліс № ЕР-211613042 був укладений 19.10.2022, то на спірні правовідносини не поширюються норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" 3720-IX, який введено в дію з 01.01.2025.

Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (чинний на момент ДТП) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України (ст. 29 Закону України № 1961-IV, чинного на момент ДТП).

Ураховуючи, що відповідно до полісу № ЕР-211613042 ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 160 000,00 грн, франшиза - 1 600,00 грн, а також з огляду на те, що Позивач сплатив страхове відшкодування в розмірі 41 376,55 грн, зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» зобов`язане сплатити Позивачу 10 454,54 грн страхового відшкодування в порядку суброгації.

Щодо заперечень відповідача, наведених у відзиві на позовну заяву, суд не приймає їх до уваги з огляду на ступні обставини.

Заперечення Відповідача щодо «анонімності» ремонтної калькуляції Audatex є необґрунтованими, оскільки Audatex - це стандартизована, рекомендована Методикою система розрахунку, що використовується більшістю страховиків України, і не потребує додаткового підпису оцінювача для внутрішнього використання страховиком.

Отже, визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу у комп`ютерній програмі Audatex та виплата страхового відшкодування на підставі такої калькуляції є усталеною практикою, а відповідна калькуляція визнається судами належним доказом розміру завданого збитку, що підтверджується постановами Верховного Суду від 12.04.2023 у справі № 464/917/20, від 03.04.2019 у справі №758/4854/16-ц, від 05.09.2018 у справі №222/1/16-ц, від 24.04.2018 у справі №910/9030/17).

Зокрема навіть професійні суб`єкти оціночної діяльності при визначенні розміру матеріального збитку, завданого колісному транспортному засобу, використовують програму Audatex, а відповідна калькуляція приєднується до звіту про оцінку, оскільки її використання рекомендоване п. 59 Переліку рекомендованих-1 нормативно-правових актів, методичної, довідкової літератури-2 та комп`ютерних баз даних з програмним забезпеченням-3 (Додаток 6 до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів затвердженого, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003).

Внесення користувачем у комп`ютерну програму Audatex вихідних даних є необхідною умовою для обрахунку вартості відновлювального ремонту КТЗ, що обумовлене специфікою роботи із такою комп`ютерною програмою.

Наявна у справі ремонтна калькуляція № 19370_42 від 30.11.2022 складена з використанням програми Audatex, містить дані про характер пошкоджень, заподіяних транспортному засобу Ford Fusion, державний номерний знак НОМЕР_1 , містить чіткий опис пошкоджень автомобіля (перелік яких відповідає переліку, вказаному у Протоколі огляду та фототаблиці), а також перелік та характер робіт і способів усунення механічних пошкоджень.

У вказаній калькуляції не виявлено ознак завищення вартості робіт з відновлювального ремонту автомобіля Ford Fusion, державний номерний знак НОМЕР_1 (наприклад, включення деталей та/або робіт, які не є необхідними для виконання відновлювального ремонту), в той час як ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» про такі роботи не вказувало, а лише формально посилалось на неналежність такого доказу.

Зокрема до відновлювального ремонту не включено податок на додану вартість, а страхова виплата була перерахована безпосередньо потерпілій особі - власнику транспортного засобу, що нівелює необхідність доведення Позивачем факту виконання ремонту автомобіля Ford Fusion, державний номерний знак НОМЕР_1 .

З огляду на викладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до п.3 ч.4 ст.238 ГПК України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Щодо інших аргументів сторін суд зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, рішення від 10.02.2010). Крім того, аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Подані сторонами докази мають бути належними, допустимими, достовірними, достатніми (ст.ст. 76-79 ГПК України).

Згідно із ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" підлягають задоволенню у повному обсязі.

За приписами статті 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Судом також ураховано, що відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Так як позивачем було подано позовну заяву у даній справі в електронній формі, розмір судового збору, що підлягає сплаті, підлягає пониженню на коефіцієнт 0,8 та становить 2422,40 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Як убачається з платіжної інструкції № 59452 від 12.11.2025, позивачем було сплачено судовий збір у загальному розмірі 3028,00 грн, тобто внесено судовий збір у більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Керуючись статтями 129, 233, 237, 238, 240, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ГАРДІАН» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 96, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (03117, м. Київ, проспект Берестейський, 65, ) страхове відшкодування в сумі 10 454,54 грн, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня підписання повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили у порядку і строки, передбачені ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.І. Зеленіна