ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2026 р. Справа№ 911/2199/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ходаківської І.П.

суддів: Владимиренко С.В.

Демидової А.М.

за участю секретаря судового засідання: Зозулі Н.М.

за участю представників:

від позивача (за первісним позовом): Мицько Н. М.

від відповідача (за первісним позовом): не з`явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Атоменергомаш"

на рішення господарського суду Київської області від 02.04.2024 (повне рішення суду складено 10.07.2025)

у справі № 911/2199/23 (суддя С. О. Саванчук)

за первісним позовом Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремленифй підрозділ "Атоменергомаш"

до Приватного підприємства "Райнпласт Україна"

про стягнення грошових коштів

за зустрічним позовом Приватного підприємства "Райнпласт Україна"

до Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Атоменергомаш"

про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовів

В липні 2023 року Державне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Атоменергомаш" (правонаступником якого є Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Атоменергомаш") (позивач) звернулось до господарського суду міста Києва до Приватного підприємства "Райнпласт Україна" (відповідач; ПП "Райнпласт Україна") про стягнення 164 486, 00 грн 7 % штрафу та 432 363, 20 грн пені.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ПП "Райнпласт Україна" порушило зобов`язання за договором № 37-148-01-21-00310 від 16.09.2021 в частині своєчасного надання послуг з виготовлення обладнання для виготовлення, контролювання та гідравлічних випробовувань ущільнюючих кілець з розширеного графіту (ДК 021-2015 - 98390000-3 Інші послуги). У зв`язку з простроченням виконання зобов`язання за цим договором Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Атоменергомаш" нарахувало 432 363, 20 грн пені за період з 31.08.2022 по 01.03.2023 та 164 486, 00 грн 7 % штрафу на підставі пункту 6.3 договору.

В серпні 2023 року ПП "Райнпласт Україна" звернулося до господарського суду із зустрічною позовною заявою до Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Атоменергомаш" про стягнення 1 209 800 грн заборгованості з оплати вартості наданих послуг за договором №37-148-01-21-00310 від 16.09.2021.

19.09.2023 господарський суд міста Києва постановив ухвалу, якою закрив провадження за зустрічним позовом про стягнення заборгованості на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України), у зв`язку з відсутністю предмета спору за наслідком погашення ПП "Райнпласт Україна" суми заборгованості після відкриття провадження у справі.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням господарського суду Київської області від 02.04.2024 у справі №911/2199/23 первісний позов (вх. №1896/23 від 19.07.2023) Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Атоменергомаш" до Приватного підприємства "Райнпласт Україна" про стягнення грошових коштів задоволено частково.

Стягнуто з ПП "Райнпласт Україна" на користь Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Атоменергомаш" 2 349,80 грн пені та 2 684,00 грн відшкодування судових витрат зі сплати судового збору за подання первісного позову.

У задоволенні іншої частини первісного позову Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Атоменергомаш" до Приватного підприємства "Райнпласт Україна" про стягнення грошових коштів - відмовити.

Стягнуто з Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Атоменергомаш" на користь ПП "Райнпласт Україна" 18 147,00 грн відшкодування судових витрат зі сплати судового збору за подання зустрічного позову.

Проведено зустрічне зарахування сум судового збору.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з такого:

відповідачем виконані взяті на себе зобов`язання, роботу завершено не у передбачені договором та додатковими угодами строк, при цьому, відповідачем було повідомлено позивача про знайдені ним помилки, які були допущені позивачем при складанні технічної специфікації, тоді як матеріали справи не містять жодного документу, що складений позивачем, в якому б він наводив виявлені недоліки обладнання та, відповідно, підстави неприйняття робіт починаючи з 31.08.2022 до фактичного прийняття робіт за вищезазначеними актами, з огляду на що у суду відсутні докази того, з чиєї вини роботи за договором не були прийняті з 31.08.2022;

прострочення виконання зобов`язання відповідача становить один день, оскільки згідно з Додатковою угодою № 2 до Договору відповідач зобов`язаний передати виготовлене відповідно до вимог цього договору обладнання до 30.08.2022, а згідно з повідомленням №23 від 29.08.2022 про виконання робіт по Договору, відповідач повідомив позивача про необхідність направлення на його адресу представників замовника для приймання виготовленого обладнання з 31.08.2022;

відповідно до позиції відповідача, роботи, які здійснював відповідач після 30.08.2022 було виконано у зв`язку з виявленою помилкою з боку позивача, а саме: невідповідності форм внутрішніх обтюраторів формам, визначеним Технічною специфікацією, тобто, за відсутності вини відповідача, при цьому, неналежне виконання замовником (позивачем) своїх зобов`язань за договором підряду з прийняття робіт (надання вмотивованої відмови із зазначенням недоліків) унеможливлює спростування цих обставин";

до матеріалів справи не надано доказів прибуття з 31.08.2022 уповноважених представників замовника на територію виконавця, відповідно до пункту 1.4. Договору, та здійснення прийняття робіт/ випробування обладнання/складання актів виявлених недоліків/ невідповідності обладнання технічній документації або помилки в технічній документації, що призвели до неналежного результату робіт;

позивач не спростував факт реального виконання відповідачем робіт за Договором станом на 31.08.2022, не довів здійснення ним дій з прийняття робіт і зазначення відповідачу конкретних недоліків, що мають бути виправлені для прийняття результатів робіт та отримання відповідачем повної оплати за Договором, відтак, відповідно до статті 613 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання відповідача з передачі обладнання відстрочене на час прострочення кредитора, що не спростоване матеріалами справи.

Короткий зміст апеляційної скарги і заперечень

Частково не погоджуючись з ухваленим господарським судом Київської області рішенням від 02.04.2024 у справі № 911/2199/23, Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Атоменергомаш" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить це скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з ПП "Райнпласт Україна" на користь Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Атоменергомаш" 430 013,40 пені, 164 486,00 грн 7 % штрафу, та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.

Підставами для скасування рішення суду в зазначеній частині є: недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; нез`ясування обставин, що мають значення для справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що:

суд першої інстанції помилково визнав встановленими обставини щодо повідомлення відповідачем позивача про знайдені ним помилки в конструкторській документації (Технічній специфікації), оскільки такі обставини є недоведеними;

суд першої інстанції ухилився від дослідження змісту п. 1.6. та п. 5.3. Технічної специфікації;

суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права частини першої, другої статті 613 та не застосував частину першу, другу статті 614 Цивільного кодексу України.

У відзиві на апеляційну скаргу ПП "Райнпласт Україна" просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне і обґрунтоване.

Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Атоменергомаш" подало до суду заперечення на відзив, які залучені до справи і враховані судом.

30.09.2025 ПП "Райнпласт Україна" подав письмові пояснення на заперечення на відзив на апеляційну скаргу, які залишені без розгляду, виходячи із такого.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 42 ГПК України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Згідно з частинами першою, другою статті 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Заявами по суті справи в суді апеляційної інстанції є апеляційна скарга та відзив на апеляційну скаргу.

ПП "Райнпласт Україна" скористалося своїм правом, подало до суду відзив на апеляційну скаргу.

Відповідно до частини п`ятої статті 161 ГПК України суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це необхідним.

Отже, учасник справи може подати додаткові письмові пояснення, в тому числі і у суді апеляційної інстанції, лише з дозволу суду.

ПП "Райнпласт Україна" не просило дозволу подати додаткові письмові пояснення, а суд поза межами процесуального строку не визнавав їх подання необхідним, а тому ці додаткові пояснення колегія суддів вирішила не брати до уваги.

Процедура апеляційного провадження

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.09.2025 (колегія суддів у складі: Ходаківської І. П. - головуючої, Владимиренко С. В., Демидової А. М.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Атоменергомаш" на рішення господарського суду Київської області від 02.04.2024 у справі № 911/2199/23 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 12.11.2025.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2025 оголошено перерву у розгляді справи до 10.12.2025 та продовжено строк її розгляду.

У судовому засіданні 10.12.2025 протокольно оголошено перерву до 24.12.2025.

У судовому засіданні 24.12.2025 протокольно оголошено перерву до 28.01.2026.

Присутній у судовому засіданні 28.01.2026 представник Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Атоменергомаш" просив задовольнити апеляційну скаргу.

ПП "Райнпласт Україна" явку свого представника у судове засідання 28.01.2026 не забезпечило. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлене належним чином.

27.01.2026 від ПП "Райнпласт Україна" до суду надійшов письмовий виступ у судових дебатах, який залучено до справи і врахований судом. ПП "Райнпласт Україна" просить: відмовити у задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі; стягнути зі скаржника на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн; розгляд справи проводити без участь його представника.

Оскільки участь у судовому засіданні є правом, а не обов`язком учасника справи, яке використовується ним на власний розсуд, судом задоволено клопотання ПП "Райнпласт Україна" про розгляд справи без участі його представника.

Обставини справи

16.09.2021 між Філією "Відокремлений підрозділ "Атоменергомаш" Державного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (правонаступником якого є Філія "Відокремлений підрозділ "Атоменергомаш" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом") (замовник) та ПП "Райнпласт Україна" (виконавець) було укладено договір з надання послуг з виготовлення обладнання для виготовлення, контролювання та гідравлічних випробувань ущільнюючих кілець з розширеного графіту № 37-148-01-21-00310 (Договір).

Відповідно до пункту 1.1. Договору замовник доручає виконавцю, а виконавець бере на себе зобов`язання надати послуги з виготовлення обладнання для графіту (ДК 021-20-3 Інші послуги), замовник зобов`язується прийняти результати належно наданих виконавцем послуг та оплатити їх на умовах і в порядку, зазначених в цьому Договорі. Код Послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг ДК 016:2010 25.99.99-00.00 Роботи субпідрядні як частина виробництва інших металевих виробів.

Пунктом 1.2. Договору встановлено, що обсяг і склад послуг, що підлягають виконанню за цим Договором, технічні та якісні вимоги до них визначаються цим Договором та Технічною специфікацією до предмета закупівлі "Послуги з виготовлення обладнання для виготовлення, контролювання та гідравлічних випробувань ущільнюючих кілець з розширеного графіту" (надалі - Технічна специфікація) (Додаток 1 до Договору).

Відповідно до пункту 1.3. Договору встановлено, що результатом надання послуг є виготовлення з матеріалів виконавця та передані замовнику комплекти обладнання для виготовлення, контролювання та гідравлічних випробувань прокладок з розширеного графіту (далі - Обладнання).

Послуги надаються на території Виконавця за адресою: 03117, м. Київ, проспект Перемоги, буд.65 (пункт 1.4. Договору).

За умовами пункту 2.1. Договору в редакції додаткової угоди №2 від 13.06.2022 виконавець зобов`язаний передати виготовлене у відповідності з вимогами цього Договору Обладнання до 30.08.2022.

Згідно з п.2.3. Договору виконавець повинен не пізніше ніж за 3-и робочі дні повідомити замовника про готовність передати останньому Обладнання як у випадку дострокової передачі, так і у випадку, якщо Обладнання буде передаватись у строк, визначений у Договорі.

Відповідно до п. 2.4. Договору місце та умови передачі Обладнання: на умовах DDP склад позивача за адресою: 02139, Україна, м. Київ, вул. Е. Вільде 5 (Карбишева Генерала 9), ВП "КБ "АТОМПРИЛАД" ДП "НАЕК "ЕНЕРГОАТОМ" згідно правил "Інкотермс-2010".

Пунктом 2.5. Договору сторони встановили, що датою передачі вважається дата підписання обома сторонами акту приймання-передачі Обладнання (додаток до акту приймання-передачі наданих послуг), що підтверджує його надходження на склад Замовника для проходження вхідного контролю.

Згідно з п.2.8. Договору зобов`язання виконавця щодо виготовлення Обладнання вважається виконаним з моменту успішного проходження вхідного контролю Обладнання за кількістю та якістю, що підтверджується відповідними актом та ярликом на придатну продукцію.

Відповідно до п.2.10. - п.2.11. Договору оформлення сторонами наданих послуг здійснюється актом приймання-передачі наданих послуг (далі - Акт), який готується виконавцем. За результатами наданих послуг виконавець передає замовнику Акт, підписаний уповноваженою особою виконавця, у двох примірниках, по одному для замовника та виконавця. Замовник протягом 5-ти робочих днів з дня отримання Акту повинен розглянути та підписати всі його примірники (один примірник повернути Виконавцю) або надати вмотивовану відмову від підписання Акту.

Послуги за цим Договором, вважаються наданими виконавцем з дати підписання обома сторонами та скріплення печатками сторін Актів - п.2.12. Договору.

Пунктами 3.2. та 3.5. Договору сторони погодили, що загальна вартість послуг, які мають надаватись за цим Договором, становить: 2 349 800,00 грн.

Розрахунки за цим Договором здійснюється у національній валюті України в наступному порядку:

- попередню оплату в розмірі 1 140 000,00 грн замовник сплачує після підписання цього Договору протягом 20-ти банківських днів з моменту надання виконавцем забезпечення попередньої оплати в розмірі суми попередньої оплати;

- остаточний розрахунок проводиться протягом 30-ти банківських днів з моменту підписання та скріплення печатками акту приймання -передачі наданих послуг.

Відповідно до п.4.7. Договору для забезпечення належної якості виготовлення Обладнання Замовник має право на авторський нагляд за виготовленням згідно з вимогами у Технічній специфікації до предмета закупівлі "Послуги з виготовлення обладнання для виготовлення, контролювання та гідравлічних випробувань ущільнюючих кілець з розширеного графіту".

Згідно п.5.1.2. Договору виконавець зобов`язаний в рамках надання послуг, спільно з представниками Замовника та підрозділу технічного контролю виконавця, організувати та провести у відповідності з п.6 Технічної специфікації на території виконавця приймальний контроль (приймально-здавальні випробування) Обладнання, із складанням за їх результатом протоколу у двох примірниках, один з яких невідкладно надати Замовнику.

Відповідно до п.1.6. Технічної специфікації до предмета закупівлі (додаток №1 до Договору, надалі - Технічна специфікація) Обладнання повинно забезпечити чистоту, компактну та рівну поверхню виготовлених на ньому прокладок без візуально помітних механічних пошкоджень граней, окрім дефектів, обумовлених технологією пресування, що не виводять геометричні розміри за межі полів допусків, та відставання армування.

Згідно п.5.2.1. та п.5.2.1.1. Технічної специфікації демонстрація працездатності обладнання полягає в виготовленні на ньому прокладок, геометричні розміри яких наведено на рисунках 1.1, 1.2, 1.3, 1.4 та 1.5 у кількості 6 штук кожного розміру з матеріалів замовника.

Відповідно до п.5.3 Технічної специфікації, якщо хоча б у однієї з виготовлених на обладнанні прокладок якість поверхні, або густина РГ, або один з її геометричних розмірів не відповідають вимогам 1.6, таблиці 1.2 та рисункам 1.1, 1.2, 1.3, 1.4 та 1.5, то виготовлене виконавцем обладнання не може бути прийнято замовником та доопрацьовується виконавцем. Для аналізу причин дефектів та їх усунення виконавець спільно із замовником складають перелік дефектів. Виконавець розробляє заходи з їх усунення та погоджує їх з замовником.

Згідно з п.2 Специфікації (додаток №2 до Договору) сторони погодили, що в супровідну документацію в тому числі входить: акт приймання - передачі Обладнання та акт приймання-передачі наданих послуг.

23.09.2021 сторони підписали акт приймання-передачі матеріальних цінностей згідно якого замовник передав, а виконавець прийняв: матеріали (стрічка графітова та стрічка сталева) та повні комплекти робочої конструкторської документації.

25.10.2021 замовником було сплачено аванс у розмірі та на умовах відповідно до п.3.5. Договору.

У зв`язку з порушенням строку виконання робіт, замовник листами №б/н від 26.04.2022, №48/647 від 02.09.2022 та №552/06-2 від 13.02.2023 звертався до відповідача з вимогами про повернення авансу та сплатити штрафні санкції.

У відповідь на вказані претензії відповідач в листах:

від 11.05.2022 № 13 повідомив про настання форс-мажорних обставин та просив визнати поважними причини порушення строків та продовжити їх;

від 20.09.2022 № 29/09 зазначив, що листом від 29.08.2022 № 23 товариство просило позивача починаючи з 31.08.2022 направити до нього представника замовника для приймання обладнання. Також відповідач у своєму листі підтвердив, що станом на сьогодні здійснюється комплекс заходів направлених на успішне прийняття обладнання за правилами вхідного контролю. Також відповідач підтвердив, що сторонами здійснюються дії, які направлені на передачу обладнання.

У листі від 27.12.2022 № 50, адресованому позивачу, відповідач зазначив, що станом на сьогодні, здійснено комплекс заходів направлених на успішне прийняття обладнання за правилами вхідного контролю (абз.10 стр.2 лист від 27.12.2022 №50). В цьому ж листі, з огляду на ракетні обстріли, відповідач просив продовжити строки виконання робіт до 19.02.2023.

У листі від 21.02.2023 № 26, адресованому позивачу, відповідач підтвердив, що сторонами здійснюється відповідні комісійні випробування Обладнання, складаються комісійні Акти випробувань за результатами проведення технічних експериментів (абз.14 стр.2 лист від 21.02.2023 № 26). Здійснюються доопрацювання в частині змін до технологічного процесу (абз.5 стр.3 лист від 21.02.2023 №26). В цьому ж листі відповідач просив продовжити строки виконання робіт, розмір заявлених позивачем штрафних санкцій не визнавав з огляду на дію правового режиму воєнного стану, просив продовжити строки прийняття обладнання до 20.05.2023.

У листі від 28.02.2023 № 32, адресованому позивачу, відповідач (повторно) повідомив позивача про необхідність проведення комісійних випробувань обладнання та направлення уповноважених представників позивача, на вказаний лист позивач листом від 03.03.2023 №854/13-2 повідомив про направлення своїх фахівців.

У листі від 04.08.2023 № 137, адресованому позивачу, відповідач зазначив, що станом на 03.04.2023 ним розроблено відповідну конструкторську документацію, у відповідності до якої виготовлено необхідне оснащення та доопрацьовано існуюче (абз.4 стр.3 лист 04.08.2023 №137). В результаті винахідно-експерементальних робіт підприємством розроблено конструкторську документацію, доопрацьовано існуючу оснастку, штампи креслення та виготовлено нову винайдену та розроблену оснастку креслення.

04.07.2023 відповідач передав, а позивач прийняв, на підставі актів прийому-передачі №1, 2 та 3 від 04.07.2023, виготовлене обладнання та документацію.

Оскільки ПП "Райнпласт Україна" претензійні вимоги Філії "Відокремлений підрозділ "Атоменергомаш" Державного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" не задовольнило, остання звернулася з позовом до суду.

Отже причиною виникнення спору у справі стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення з ПП "Райнпласт Україна" на користь Філії "Відокремлений підрозділ "Атоменергомаш" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" 432 363, 20 грн пені за період з 31.08.2022 по 01.03.2023 та 164 486, 00 грн 7 % штрафу на підставі пункту 6.3 договору.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи.

Рішення суду першої інстанції оскаржується Філією "Відокремлений підрозділ "Атоменергомаш" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з ПП "Райнпласт Україна" 430 013,40 пені та 164 486,00 грн 7 % штрафу, а тому з огляду на норми частини першої статті 269 ГПК України судом апеляційної інстанції переглядається у цій частині.

Відповідно до частини першої статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Статтею 525 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

У силу приписів статті 202 ЦК України під правочином розуміють дії, спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Дії як юридичні факти мають вольовий характер і можуть бути правомірними та неправомірними. Правочини належать до правомірних дій, спрямованих на досягнення правового результату.

Правочин - це основна підстава виникнення цивільних прав і обов`язків.

Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною першою статті 173 ГК України установлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Спірні правовідносини виникли між сторонами на підставі договору № 37-148-01-21-00310 від 16.09.2021, який за своєю правовою природою є договором підряду.

Так, відповідно до частини першої статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до статті 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Частиною першою статті 850 ЦК України передбачено, що замовник зобов`язаний сприяти підрядникові у виконанні роботи у випадках, в обсязі та в порядку, встановлених договором підряду. У разі невиконання замовником цього обов`язку підрядник має право вимагати відшкодування завданих збитків, включаючи додаткові витрати, викликані простоєм, перенесенням строків виконання роботи, або підвищення ціни роботи.

Статтею 853 ЦК України встановлюється обов`язок замовника прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові; якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі (частина перша даної статті).

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі укладеного між сторонами договору відповідач (виконавець) мав передати виготовлене у відповідності з вимогами цього договору Обладнання у термін до 30.08.2022. Натомість, виконавцем передано замовнику Обладнання 04.07.2023, тобто з порушенням обумовленого договором терміну.

Відповідно до частини 1 статті 530 цього ж Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини першої статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Вказана норма кореспондується з положеннями статей 525, 526 ЦК України.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтями 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (стаття 611 Цивільного кодексу України).

Поняття неустойки унормовано у статті 549 Цивільного кодексу України. За змістом вказаної норми неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Поширене застосування неустойки саме з метою забезпечення договірних зобов`язань обумовлено насамперед тим, що неустойка є зручним інструментом спрощеної компенсації втрат кредитора, викликаних невиконанням або неналежаним виконанням боржником своїх зобов`язань.

Неустойка як господарсько-правова відповідальність за порушення договірних зобов`язань започатковує визначеність у правовідносинах за зобов`язаннями, а саме - відповідальність має настати щонайменше в межах неустойки. Тобто неустойка підсилює дію засобів цивільно-правової відповідальності, робить їх достатньо визначеними, перетворюючи в необхідний, так би мовити, невідворотній наслідок правопорушення. Отже неустойка стає оперативним засобом реагування у разі порушення або неналежного виконання зобов`язання, яким можна скористатись як тільки було порушено зобов`язання, не чекаючи викликаних ним негативних наслідків. Зокрема, задля прагнення учасників зобов`язання до дійсно оперативного, негайного використання свого права на неустойку для неї встановлений спеціальний скорочений строк позовної давності: позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Отже, завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та як міри відповідальності є одночасно забезпечення дисципліни боржника стосовно виконання зобов`язання (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі, у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Поряд з цим, Господарський кодекс України, також як і Цивільний кодекс України, передбачає, що неустойка встановлюється договором або законом.

Тобто неустойка має договірний (добровільний) характер, що встановлюється за ініціативою сторін зобов`язання; а також імперативний характер (встановлений законом), тобто договірно-обов`язковий, умови про яку включаються в договір через підпорядкування імперативним вимогам правової норми. До того ж для деяких видів зобов`язань неустойка встановлюється законом іншим нормативно-правовим актом безпосередньо, а тому сторони зобов`язання підпорядковуються існуючим правилам про неустойку стосовно як її розміру, так і порядку та умов про її стягнення, хоча при цьому не укладають не тільки угоди про неустойку, але і безпосередньо договору.

В пункті 6.3 Договору передбачено, що при порушенні виконавцем строків надання послуг, виконавець сплачує замовнику пеню в розмірі 0,1 % вартості не наданих належним чином послуг за кожен день прострочення, а за порушення строків поставки понад 30 днів додатково штраф у розмірі 7 % від загальної вартості не наданих послуг за договором.

Водночас, за змістом частини 2 статті 231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах, зокрема, за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

У зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язку по передачі обладнання у термін, визначений договором (до 30.08.2022), позивач нарахував виконавцю (підряднику) штрафні санкції (пеню та штраф) за період з 31.08.2022 по 01.03.2023 відповідно до пункту 6.3 договору.

Матеріалами справи підтверджено, що станом на 30.08.2022, кінцевий термін передачі виготовленого обладнання, відповідачем не було виконане зобов`язання, обмовлене договором, а відтак з 31.08.2022 виконавець є таким, що прострочив виконання зобов`язання за Договором.

В оскаржуваному рішенні суд виснував, що: матеріали справи не містять жодного документу, складеного позивачем, в якому б він наводив виявлені недоліки обладнання та, відповідно, підстави неприйняття робіт починаючи з 31.08.2022, тому відсутні докази з чиєї вини роботи за договором не були прийняті з 31.08.2022; роботи, які здійснював відповідач після 30.08.2022 було виконано у зв`язку з виявленою помилкою з боку позивача у конструкторській документації, тобто за відсутності вини відповідача.

Колегія суддів вважає такі висновки помилковими з огляду на таке.

Відповідно до п. 1.6. Технічної специфікації до предмета закупівлі (Додаток № 1 до Договору) обладнання повинно забезпечити чистоту, компактну та рівну поверхню виготовлених на ньому прокладок без візуально помітних механічних пошкоджень граней, окрім дефектів, обумовлених технологією пресування, що не виводять геометричні розміри за межі полів допусків та відставання армування. Допустимим, візуально помітним дефектом, може бути графіт, трохи перелитий через металеве армування граней, але з помітною металевою гранню.

Згідно п. 5.3 Технічної специфікації, якщо хоча б у однієї з виготовлених на обладнанні прокладок якість поверхні, або густина РГ, або один з її геометричних розмірів не відповідають вимогам 1.6., таблиці 1.2. та рисункам 1.1., 1.2., 1.3., 1.4. та 1.5., то виготовлене виконавцем обладнання не може бути прийнято замовником та доопрацьовується виконавцем. Для аналізу причин дефектів та їх усунення виконавець спільно із замовником складають перелік дефектів. Виконавець розробляє заходи з їх усунення та погоджує їх з замовником.

Комплексний аналіз вказаних пунктів необхідно тлумачити, як зобов`язання відповідача виготовити обладнання згідно конструкторської документації (Технічної специфікації), яке повинно забезпечити виготовлення прокладок зі стрічки з розширеного графіту. При цьому, у випадку невідповідності прокладок вимогам вказаним у ТС (в даному випадку п.1.6.) виконавець зобов`язаний розробити заходи з усунення таких невідповідностей та погодити із замовником (п.5.3. Технічної специфікації).

Відповідач стверджує, що при реалізації п.1.6 та п.5.3. Технічної специфікації сторони зобов`язані одномоментно керуватись також положеннями п.2.7. та п.2.9. Договору.

Вказане твердження є наслідком помилкового розуміння термінів: "приймання Обладнання", "проходження вхідного контролю" та "приймального контролю (приймально-здавальних випробувань)".

Відповідно до п.2.7. Договору приймання Обладнання за якістю та кількістю здійснюється відповідно до порядку встановленого наступними нормативними документами:

- "Інструкція про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю", затверджена постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.65 П-6 з наступними змінами та доповненнями.

- "Інструкція про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю" затверджена постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.66 П-7 з наступними змінами.

Згідно п.2.9. Договору, у випадку виявлення Замовником під час проходження вхідного контролю невідповідностей щодо кількості, якості, комплектності, відсутності або неналежного оформлення супровідних документів згідно умов Договору, виконавець несе відповідальність згідно п.6.3. цього Договору.

Пунктами 5.3. - 5.4. Технічної специфікації до Договору, сторони встановили якщо хоча б у однієї з виготовлених на обладнанні прокладок якість поверхні, або густина РГ, або один з її геометричних розмірів не відповідають вимогам 1.6., таблиці 1.2. та рисункам 1.1., 1.2., 1.3., 1.4., та 1.5., то виготовлене виконавцем обладнання не може бути прийнято замовником та доопрацьовується виконавцем. Для аналізу причин дефектів та їх усунення виконавець спільно із замовником складають перелік дефектів. Виконавець розробляє заходи з їх усунення та погоджує їх із замовником.

Позитивні результати приймального контролю (приймально-здавальних випробувань), оформлені протоколом за формою виконавця, є підставою для відвантаження обладнання замовнику.

За результатами комплексного аналізу вказаних положень Договору та технічної специфікації вбачається настання юридичних фактів в наступній послідовності: проведення приймального контролю (приймально-здавальних випробувань), позитиві результати якого є підставою для відвантаження обладнання замовнику; приймання Обладнання; проходження вхідного контролю.

Судом не було враховано, хоча про це зазначав відповідач у відзиві на позов, що починаючи з 29.08.2022 підприємством відповідача із залученням відповідальних уповноважених осіб позивача здійснювалися відповідні комісійні випробування обладнання, зважаючи на його технологічну специфіку виготовлення, про що складалися комісійні Акти випробувань за результатами проведення технічних експериментів (випробувань) на предмет перевірки відповідності розмірів ущільнюючого кільця з розширеного графіту відповідно до полів допусків та наявності зовнішніх дефектів. Уповноважені представники позивача повідомили відповідача, про неготовність проведення подальших приймальних робіт, посилаючись на вимоги конструкторської документації (п.1.6. Технічної специфікації).

З огляду на викладене, твердження відповідача про необхідність застосування п.2.7 та п.2.9. Договору починаючи з 31.08.2022 по 04.07.2023 є передчасним, оскільки станом на 04.07.2023 сторони не приступили до наступних етапів як-то: 1) приймання Обладнання та 2) проходження вхідного контролю.

Відтак, з огляду на положення п. 5.3. Технічної специфікації: "Для аналізу причин дефектів та їх усунення виконавець спільно із замовником складають перелік дефектів. Виконавець розробляє заходи з їх усунення та погоджує їх з замовником".

Тобто виходячи із змісту вказаного пункту Технічної специфікації, ініціатива створення переліку дефектів та розробку заходів з їх усунення сторони покладена саме на відповідача.

Щодо висновку суду першої інстанції про повідомлення позивача про наявність помилок в Технічній специфікації, слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні відповідні докази, що свідчить про недоведеність таких обставин, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Відповідно до частин першої, другої статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Установлюючи презумпцію вини особи, яка порушила зобов`язання, Цивільний кодекс України покладає на неї обов`язок довести відсутність своєї вини.

Отже, особа звільняється від відповідальності лише у тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні зобов`язання.

Враховуючи презумпцію вини відповідача у даних правовідносинах, саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у порушенні зобов`язання в частині дотримання терміну виготовлення обладнання з урахуванням змісту п.1.6. та п.5.3. Технічної специфікації.

Висновок суду про те, що позивач не спростував факт реального виконання відповідачем робіт за Договором станом на 31.08.2023, не довів здійснення ним дій з прийняття робіт і зазначення відповідачу конкретних недоліків, що мають бути виправлені для прийняття результатів робіт, вказує на те, що суд переклав тягар доведення наявності вини у порушенні зобов`язання в частині дотримання терміну виготовлення Обладнання, у той час, як за принципом змагальності саме відповідач, як особа яка заперечує обставини несвоєчасного виконання зобов`язання за договором, повинен доводити відсутність своєї вини у простроченні виконання зобов`язання. У даному випадку суд фактично використав концепцію негативного доказу, яка сама по собі порушує принцип змагальності.

За змістом частини 3 статті 2 ГПК України змагальність сторін належить до основних засад (принципів) господарського судочинства. При чому вказаний принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. В той же час цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Отже, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Принцип змагальності (стаття 13 ГПК України) і принцип рівності сторін (стаття 7 ГПК України), що пов`язані між собою, є основоположними складовими концепції "справедливого судового розгляду", у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Вони вимагають "справедливого балансу" між сторонами: кожній стороні має бути надана розумна можливість представити свою справу за таких умов, що не ставлять її чи його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною.

Принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення своїх вимог (частина третя статті 13 ГПК України).

В свою чергу суд, дослідивши надані сторонами докази, та з урахуванням переваги однієї позиції над іншою виносить власне справедливе рішення. При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу).

Зважаючи на вищезазначене, судом першої інстанції в повній мірі не було встановлено обставини справи, не надано їм належну правову оцінку, з урахуванням всіх доводів, заперечень сторін та положень ст.ст. 73, 74, 86, 236 ГПК України.

Аналіз наявних у матеріалах справи доказів в їх сукупності та зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що відповідач у встановленому законом порядку не довів відсутність своєї вини у простроченні виконання зобов`язання, що є підставою для задоволення позову.

У справі "Салов проти України" (пункт 89 рішення Європейського суду з прав людини від 06.09.2005, заява № 65518/01) наголошується, що згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод рішення судів повинні містити достатні мотиви, на яких вони ґрунтуються, для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (пункт 30 рішення ЄСПЛ у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, заява № 49684/99).

Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути "почуті", тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Kraska v. Switzerland" від 19.04.1993).

Принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Мала проти України" від 03.07.2014, заява № 4436/07, "Богатова проти України" від 07.10.2010, заява № 5231/04).

Правосуддя має не тільки чинитися, також має бути видно, що воно чиниться. На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (пункт 24 рішення ЄСПЛ у справі "De Cubber v. Belgium" від 26.10.1984, заява № 9186/80; пункт 45 рішення ЄСПЛ у справі "Castillo Algar v. Spain" від 28.10.1998).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Згідно статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до чинного законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Рішення суду має прийматися у цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних та допустимих доказів у конкретній справі.

Однак, вказані вимоги судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення були дотримані в неповній мірі.

З огляду на викладене, колегія доходить висновку, що доводи, викладені скаржником в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в апеляційному порядку.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення (пункт 2 частини першої статті 275 ГПК України).

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина перша статті 277 ГПК України).

Оскаржене судове рішення ухвалено з порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, що є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення в оскарженій частині.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 14 ст. 129 ГПК України).

З огляду на наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог в цій частині, судові витрати позивача по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Витрати ПП "Райнпласт Україна" за подання зустрічного позову не підлягають відшкодуванню за рахунок іншої сторони, оскільки спір у цій справі за зустрічним позовом не було вирішено по суті, а розгляд справи закінчився закриттям провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України у зв`язку з відсутністю предмета спору за наслідком погашення заборгованості після відкриття провадження у цій справі.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 277, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Атоменергомаш" задовольнити.

Рішення господарського суду Київської області від 02.04.2024 у справі №911/2199/23 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з Приватного підприємства "Райнпласт Україна" на користь Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Атоменергомаш" 430 013,40 пені, 164 486,00 грн 7 % штрафу та розподілу судових витрат.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Викласти резолютивну частину рішення господарського суду Київської області від 02.04.2024 у справі № 911/2199/23 в такій редакції:

"Позовну заяву Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Атоменергомаш" до Приватного підприємства "Райнпласт Україна" задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного підприємства "Райнпласт Україна" (08292, Київська область, місто Буча, вулиця Нове Шосе, будинок 5, квартира 47, ) на користь Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, місто Київ, вулиця Назарівська, будинок 3, ) в особі філії "Відокремлений підрозділ "Атоменергомаш" (01032, місто Київ, вулиця Гетьмана Павла Скоропадського, будинок 59, ) 164 486 (сто шістдесят чотири тисячі чотириста вісімдесят шість) гривень 00 копійок 7 % штрафу, 432 363 (чотириста тридцять дві тисячі триста шістдесят три) гривні 20 копійок пені та 8 952 (вісім тисяч дев`ятсот п`ятдесят дві) гривні 74 копійки судового збору за подання позовної заяви."

Стягнути з Приватного підприємства "Райнпласт Україна" (08292, Київська область, місто Буча, вулиця Нове Шосе, будинок 5, квартира 47, ) на користь Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, місто Київ, вулиця Назарівська, будинок 3, ) в особі філії "Відокремлений підрозділ "Атоменергомаш" (01032, місто Київ, вулиця Гетьмана Павла Скоропадського, будинок 59, ) 10 700 (десять тисяч сімсот) гривень 99 копійок судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Київської області видати відповідні накази.

Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Головуючий суддя І.П. Ходаківська

Судді С.В. Владимиренко

А.М. Демидова