ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2026 р. Справа № 925/65/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Корсака В.А.

Євсікова О.О.

без виклику сторін,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Черкаській області

на рішення Господарського суду Черкаської області від 08.09.2025

у справі № 925/65/25 (суддя Чевгуз О.В.)

за позовом Головного управління Національної поліції в Черкаській області

до Публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" в особі Черкаської філії Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія"

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Національної поліції в Черкаській області (далі - позивач; ГУ Національної поліції в Черкаській області; ГУНП в Черкаській області; апелянт; скаржник) звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" (далі - відповідач; ПАТ "Черкасиобленерго"), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" в особі Черкаської філії Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" про стягнення 44 916,31 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини страхувальника відповідача водія ОСОБА_1 , майну позивача - автомобілю спеціалізованого призначення типу універсал (кросовер) CKC-RDS-02РП на базі автомобіля Renault Duster, державний номерний знак НОМЕР_1 завдано матеріальної шкоди, яка не відшкодована відповідачем у повному обсязі, в зв`язку з зазначеним, позивачем заявлено позов про стягнення шкоди, а саме різниці між загальною сумою збитку, визначеною у висновку експерта, заподіяною пошкодженням транспортного засобу в розмірі 66 728,59 грн та сумою, виплата якої гарантована страховою компанією в розмірі 21 812,28 грн, що складає 44 916,31 грн.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 27.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 925/65/25.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 10.03.2025 Приватне акціонерне товариство "Українська пожежно-страхова компанія" в особі Черкаської філії Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача (в подальшому - третя особа; ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія"; ПрАТ "УПСК").

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 08.09.2025 у задоволенні позовних вимог Головного управління Національної поліції в Черкаській області до Публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" про стягнення 44 916,31 грн відмовлено повністю.

За висновками місцевого господарського суду, цивільно - правова відповідальність водія службового автомобіля ПАТ "Черкасиобленерго" Great Wall номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_1 була застрахована за договором, а службовий автомобіль відповідача Great Wall номерний знак НОМЕР_2 був забезпечений полісом з лімітом відповідальності на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну 160 000,00 грн. Втім відповідно до заявлених позовних вимог розмір завданої шкоди становить 44 916,31 грн, що не перевищує ліміту відповідальності страховика відповідача ПрАТ "УПСК".

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, ГУ Національної поліції в Черкаській області звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 08.09.2025 та ухвалити нове, яким позов ГУ Національної поліції в Черкаській області задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що відповідно до п. 7.1.7 договору страхування страховик не відшкодовує, зокрема шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу. Відповідно до висновку експертного дослідження Черкаського НДЕКЦ МВС України № ЕД-19/124-24/2629-АВ від 08.04.20024 втрата товарної вартості транспортного засобу CKC RDS-02PП, р.н. НОМЕР_1 , становить 18 727,93 грн.

Тим самим, страховик не відшкодовує втрату товарного вигляду автомобіля. Зазначені збитки повинен відшкодовувати саме винуватець ДТП. Отже, на користь ГУНП в Черкаській області з ПАТ «Черкасиобленерго» підлягає стягненню втрата товарної вартості транспортного засобу CKC RDS02PП, р.н. НОМЕР_1 , яка становить 18 727,93 грн.

Окрім того, як підкреслює апелянт, страховиком ПАТ «Черкасиобленерго» - ПрАТ «УПСК» виплачено страхове відшкодування, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля.

Скаржник акцентує, що враховуючи умови договору та норми Закону № 1961-IV ПрАТ «УПСК» було виплачено ГУНП в Черкаській області страхове відшкодування у сумі 21 812,28 грн, тобто, витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відтак, правильною є вимога ГУНП в Черкаській області про стягнення з ПАТ «Черкасиобленерго», як власника транспортного засобу, що завдав шкоди внаслідок ДТП, різниці між фактичною вартістю ремонту (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) і страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що розмір зазначених збитків є меншим за страхове відшкодування.

Згідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.10.2025, апеляційна скарга в справі № 925/65/25 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Корсак В.А., Євсіков О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Черкаській області на рішення Господарського суду Черкаської області від 08.09.2025 у справі № 925/65/25. Призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи.

Про перегляд справи в апеляційному порядку учасники справи повідомлялись шляхом надіслання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження у передбачений законом спосіб, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку документа до електронних кабінетів учасників справи та представника апелянта.

До апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Згідно тверджень ПАТ "Черкасиобленерго", оскільки наданий до позовної заяви позивачем висновок експертного дослідження (транспортного товарознавчого експертного дослідження) № ЕД - 19/124 - 24/2629 - АВ від 08.04.2024 не містить відомостей про те, що експерт був попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а такий висновок підготовлено для подання до суду, то він є неналежним та недопустимим доказом, що не може бути покладений в основу рішення суду.

Також відповідач просить врахувати, що позивачем не надано жодних доказів вартості відновлювального ремонту транспортного засобу спеціалізованого автомобіля СКС RDS - 02РП на базі Renault Duster номерний знак НОМЕР_1 , як і доказів фактично понесених матеріальних витрат на його відновлення, що перевищували б страхову виплату здійснену страховиком відповідача. Також, позивачем не надано жодних доказів того, що страхова виплата сплачена страховиком відповідача не покрила у повному обсязі вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу спеціалізованого автомобіля СКС RDS - 02РП на базі Renault Duster номерний знак НОМЕР_1 . Крім того вказує, що ні з позовної заяви, ні з апеляційної скарги не вбачається, що позивач будь-яким чином заперечував проти визначеного страховиком розміру страхового відшкодування.

Відповідачем зазначається, що цивільно-правова відповідальність водія службового автомобіля ПАТ «Черкасиобленерго» Great Wall номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_1 , була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 296 - 01/19 - 23 від 12.04.2023, а службовий автомобіль ПАТ «Черкасиобленерго» Great Wall номерний знак НОМЕР_2 був забезпечений полісом з лімітом відповідальності на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну 160 000,00 грн (відповідно до заявлених позовних вимог розмір завданої шкоди становить 44 916,31 грн, що не перевищує ліміту відповідальності страховика відповідача ПрАТ «УПСК»).

Додатково ПАТ «Черкасиобленерго» звернув увагу, що оскільки розмір, заявленої позивачем завданої шкоди не перевищив ліміт відповідальності страховика відповідача ПрАТ «УПСК», відповідач вважає, що АТ «Черкасиобленерго» є неналежним відповідачем у даних правовідносинах.

Позивачем подано відповідь на відзив відповідача, в якій ГУ Національної поліції в Черкаській області зазначило, що на підтвердження розміру завданої відповідачем внаслідок дорожньо-транспортної шкоди він надав висновок експертного дослідження Черкаського НДЕКЦ МВС України № ЕД-19/124-24/2629-АВ від 08.04.2024. Висновок експертного дослідження підготовлено завідувачем сектору транспортно-товарознавчих досліджень та експертизи відділу товарознавчих, гемологічних, економічних, будівельних, земельних досліджень та оціночної діяльності Черкаського НДЕКЦ МВС Науменком В.С., який має вищу освіту, кваліфікацію судового експерта з правом проведення транспортно-товарознавчої експертизи за експертною спеціальністю 12.2 «Визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власникові транспортного засобу», свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта № 16809, видане ЕКК МВС України 02.04.2019, рішенням ЕКК МВС № 2267 від 22.02.2021 підвищено кваліфікацію, стаж експертної роботи з 2019 року.

Таким чином, Науменко В.С. є судовим експертом, який має відповідну кваліфікацію та спеціальність, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, отже висновок експертного дослідження складений особою, яка відповідає вимогам встановленим ЗУ «Про судову експертизу». Також, предметом вищевказаного висновку експертного дослідження є вивчення обставин, які входять до предмета доказування у даному спорі, висновок не містить суперечностей між дослідницькою та підсумковою частинами й узгоджується з іншими матеріалами справи, а тому є належним та допустимим доказом у даній справі.

В межах вказаного позивач підкреслив, що у випадку незгоди з визначеною позивачем сумою матеріальних збитків, або з висновком експертного дослідження, сторона відповідача не була позбавлена можливості звернутися до суду першої інстанції з клопотанням про призначення у справі відповідної судової експертизи. Відповідач таким процесуальним правом не скористався, не надав суду будь-яких доказів, які б спростовували доводи та розрахунки позивача.

Щодо відсутності доказів на понесення матеріальних витрат на відновлення автомобіля, то позивач вказав, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 22 ЦК України, збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, для відновлення свого порушеного права, ГУНП в Черкаській області звернулось із відповідним позовом.

Також на думку позивача, твердження представника АТ «Черкасиобленерго», що останнє є неналежним відповідачем у справі спростовується положеннями договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 296-01/19-23 від 12.04.2023, укладеного між відповідачем та ПрАТ «УПСК», а також законодавчими обмеженнями у страховій виплаті, про що вказано в апеляційній скарзі.

До суду апеляційної інстанції від третьої особи надійшли додаткові пояснення, в яких ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" зазначає, що ПрАТ «УПСК», керуючись ст.ст. 12, 22, 29, 36 Закону України, без порушення порядку розрахунків та строків виплати, виплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі 21 812,28 грн. Тобто, станом на дату винесення оскаржуваного рішення ПрАТ «УПСК» у повному обсязі виконано зобов`язання перед позивачем щодо сплати страхового відшкодування за полісом № АР/8169799.

Третя особа підкреслює, що судом першої інстанції залишено поза увагою, що втрату товарної вартості, розмір ПДВ та розмір франшизи страховик не виплачує, а вартість відновлювального ремонту страховиком відшкодовується з врахуванням зносу.

За змістом частини 3 статті 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною 10 цієї статті та частиною 2 статті 271 цього Кодексу.

Частиною 10 статті 270 ГПК України унормовано, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до частини 5 статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки необхідності призначення справи до розгляду у відкритому засіданні судом не встановлено, ця постанова апеляційного господарського суду прийнята за результатами дослідження наявних в матеріалах справи документів в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів зазначає, що за частиною 1 статті 273 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Водночас, апеляційний господарський суд враховує, що відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Враховуючи зазначене, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи, а також надання сторонам можливості скористатись наявним процесуальним інструментарієм для захисту своїх прав та інтересів, розгляд справи по суті здійснено в розумні строки.

Відповідно до статті 269 частини 1 статті 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, 12 січня 2024 року о 13 год. 12 хв., в м. Кам`янка по вул. Петра Василини, сталася дорожньо-транспортна пригода, за участі транспортних засобів GREAT WALL, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та CKC RDS - 02РП, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 . Вищезазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Кам`янського районного суду Черкаської області від 29 січня 2024 року по справі № 696/56/24 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.

Постанова набрала законної сили 09.02.2024.

Зазначеною постановою встановлено, що 12 січня 2024 року о 13 год. 12 хв., в м. Кам`янка по вул. Петра Василини, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем GREAT WALL, державний номерний знак НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, враховуючи дорожню обстановку і стан транспортного засобу, наближаючись до перехрестя вул. Петра Василини та вул. Героїв Майдану на другорядній дорозі, не дав дорогу транспортному засобу CKC RDS - 02РП, державний номерний знак НОМЕР_1 , який наближався до даного перехрестя проїзних частин по головній дорозі, внаслідок чого, уникаючи зіткнення з транспортним засобом GREAT WALL, транспортний засіб CKC RDS - 02РП, державний номерний знак НОМЕР_1 , виїхав на узбіччя та здійснив наїзд на перешкоду у вигляді дорожнього знаку. ОСОБА_1 керуючи автомобілем GREAT WALL, державний номерний знак НОМЕР_2 своїми діями порушив вимоги п.п. 2.3Б; 12.1; 16.11 ПДР України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди завдано матеріальні збитки.

Відповідно до інформації наданої НПУ ГУНП в Черкаській області від 17.10.2024 № 25131-2024 вбачається, що за даними НАІС ГСЦ МВС України станом на 16.10.2024 власником транспортного засобу GREAT WALL, реєстраційний номер НОМЕР_2 є ПАТ "Черкасиобленерго".

12.04.2023 між Публічним акціонерним товариством "Черкасиобленерго" та ПрАТ "УПСК" було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 296-01/19-23 (скорочено - Договір).

Відповідно до п.п. 1.2., 1.3. Договору, щодо забезпеченого транспортного засобу службового автомобіля ПАТ "Черкасиобленерго" Great Wall номерний знак НОМЕР_2 було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АТ/2900075 від 11.05.2023, що діяв у період з 30.05.2023 до 29.05.2024 (по тексту - Поліс).

Пунктом 1.6. Договору визначено, що страховим випадком є ДТП, що сталася за участі забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно - правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п.п. 2.1., 2.2. Договору та п. 4 Полісу, розмір страхової суми на одного потерпілого: за шкоду,заподіяну життю і здоров`ю, становить 320 000 (триста двадцять тисяч) гривень; за шкоду, заподіяну майну, становить 160 000 (сто шістдесят тисяч) гривень.

Пунктом 6.10. Договору передбачено, що потерпілим, які є юридичними особами відповідно до Закону, страховиком відшкодовується виключно шкода, заподіяна майну.

Положеннями п. 9.4.6. Договору встановлено, що страхувальник зобов`язаний, зокрема при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування у розмірі та порядку, передбаченому договором та Законом.

Відповідно до п. 13.2. Договору вбачається, що умови страхування, що не обумовлені цим договором, але зазначені в Законі, є обов`язкові для виконання обома сторонами.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 вбачається, що власником транспортного засобу CKC RDS - 02РП, реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ГУНП в Черкаській області.

Наказом Черкаського НПУ ГУНП в Черкаській області від 11.09.2023 № 365 визначено працівників СПД № 2 ВП № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області за якими закріплений службовий автомобіль RDS-02РП, 241217, 2023 року випуску, кузов № НОМЕР_4 , інвентарний номер 101510751.

З висновку службового розслідування щодо можливого вчинення окремими працівниками сектору поліцейської діяльності № 2 відділу поліції № 2 Черкаського РУП ГУНП порушень, які мають ознаки дисциплінарного проступку та призвели до дорожньо-транспортної пригоди 12.01.2024 за участю поліцейського з реагування патрульної поліції СПД № 2 ВП № 2 Черкаського РУП ГУНП сержанта поліції ОСОБА_2 , що підписаний 05.02.2024, вбачається, що службове розслідування за рапортом начальника управління головної інспекції ГУНП в Черкаській області підполковника поліції Бондаренко Т.С. від 12.01.2024 № 39рп/48/01-2024 щодо можливого вчинення порушення службової дисципліни окремими працівниками Черкаського РУП ГУНП, які містять ознаки дисциплінарного проступку, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди за участі поліцейського з реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності № 2 відділу поліції № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області сержанта поліції ОСОБА_2 12.01.2024 в м. Кам`янка, Черкаського району, Черкаської області, - закінчено, а відомості є такими, що не знайшли свого об`єктивного підтвердження.

08.02.2024 ГУНП в Черкаській області було надано до ПрАТ "УПСК" повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, що мала місце 12.01.2024.

ПрАТ "УПСК" 21.05.2024 за вих. № 1671/12 повідомлено наступне, що заяву про страхове відшкодування щодо дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 12.01.2024 за участю транспортного засобу GREAT WALL WINGLE, р.н. НОМЕР_2 , забезпеченого полісом ПрАТ "УПСК" № АТ-2900075, та транспортного засобу CKC RDS-02PП, р.н. НОМЕР_1 , розглянуто та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування. Франшиза, згідно умов поліса становить 1 600,00 грн. Виплата страхового відшкодування у сумі 21 812,28 грн за пошкоджений транспортний засіб CKC RDS-02PП, р.н. НОМЕР_1 з урахуванням розміру франшизи, буде здійснена на реквізити, надані у заяві.

Відповідно до виписки з рахунку за 21.05.2024 встановлено, що 21.05.2024 на рахунок ГУНП в Черкаській області надійшло страхове відшкодування за автомобіль д.н. 241217 у розмірі 21 812,28 грн.

У позовній заяві позивач зазначав, що висновком Черкаського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 08.04.2024 № ЕД-19/124-24/2629-АВ встановлено, що ринкова вартість автомобіля марки "Renault" марки "DUSTER", номерний знак НОМЕР_1 після дорожньо-транспортної пригоди станом на 12.01.2024 складає 566 286,41 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля на момент проведення транспортно-товарознавчого експертного дослідження складає 48 000,66 грн. Вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ внаслідок дорожньо-транспортної пригоди складає 66 728,59 грн.

З метою досудового регулювання спору 16.10.2024 ГУНП в Черкаській області було сформовано претензію за вих. № 46044-2024 до ПАТ "Черкасиобленерго", яку відповідач отримав 17.10.2024. Згідно вказаної претензії ПАТ "Черкасиобленерго" було запропоновано добровільно сплатити матеріальний збиток, завданий ГУНП в Черкаській області із урахуванням страхової виплати в термін до 01.11.2024.

У відповідь на претензію ПАТ "Черкасиобленерго" листом від 01.11.2024 № 8463/09- 02-01/2024 повідомило, що цивільно-правова відповідальність водія службового автомобіля Great Wall номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_1 , застрахована у ПрАТ "УПСК", тому в товариства відсутні правові підстави для задоволення претензії.

В позовній заяві позивач вказував, що різниця в сумі відновлювального ремонту автомобіля марки "Renault" марки "DUSTER", номерний знак НОМЕР_1 на основі висновку Черкаського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України та фактично отриманих коштів становить: 66 728,59 - 21 812,28 = 44 916,31 грн. Позивач звертався до відповідача із заявою на виплату страхового відшкодування в розмірі 44 916,31 грн, однак відповідач не здійснив виплату страхового відшкодування, з огляду на що позивач просив суд стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 44 916,31 грн.

Відповідач заперечував проти позову та у відзиві вказував, що цивільно - правова відповідальність водія службового автомобіля ПАТ "Черкасиобленерго" Great Wall номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_1 , була застрахована за договором, а службовий автомобіль відповідача Great Wall номерний знак НОМЕР_2 був забезпечений полісом з лімітом відповідальності на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну 160 000,00 грн. Відповідно до заявлених позовних вимог розмір завданої шкоди становить 44 916, 31 грн, що не перевищує ліміту відповідальності страховика відповідача ПрАТ "УПСК".

Відповідач зазначив, що ДТП, яка мала місце 12.01.2024 по вул. Героїв Майдану у м. Кам`янка за участі службових автомобілів позивача та відповідача є страховим випадком згідно внутрішнього договору. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим Законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок ДТП життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні (стаття 18 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів". Відповідно до п. 6.1. договору страховик протягом 15 днів з дня узгодження розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування або рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, позивач звертався до ПрАТ "УПСК" із заявою про виплату страхового відшкодування, щодо якої страховиком відповідача було прийняте рішення про виплату страхового відшкодування у сумі 21 812,28 грн. Згідно наданої позивачем виписки по рахунку за 21.05.2024, страховик відповідача сплатив на рахунок позивача страхове відшкодування у розмірі 21 812,28 грн. Відповідач зазначав, що з позовної заяви не вбачається те, що позивач будь яким чином заперечував проти визначеного страховиком розміру страхового відшкодування. Наразі ж, позивач звернувся до суду у зв`язку із недостатністю, на його думку, суми страхового відшкодування виплаченого страховиком відповідача для відновлення пошкодженого майна та у зв`язку із необхідністю відшкодування відповідачем збитків у вигляді витрат на відновлення транспортного засобу, які перевищують розмір страхового відшкодування. Відповідач стверджував, що жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували розмір, заподіяної позивачу шкоди внаслідок пошкодження його майна в результаті дій відповідача та/або факт оплати позивачем проведеного ремонту транспортного засобу, що перевищує розмір страхового відшкодування, позивач не надає. Також відповідач звертав увагу, що оскільки розмір завданої позивачеві шкоди, не перевищив ліміт відповідальності страховика відповідача ПрАТ "УПСК", то ПАТ "Черкасиобленерго" є неналежним відповідачем у даних правовідносинах.

Подібні за змістом твердження щодо обставин справи наведені апелянтом та відповідачем у апеляційній скарзі та відзиві на неї відповідно.

Приймаючи до уваги фактичні обставини справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Нормами статті 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції до 01.01.2025) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У відповідності до пункту 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до 1 ст. ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст.ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

За ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала.

Таким чином, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача у межах фактичних витрат (вказані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 20.04.2018 у справі №910/8982/17).

Тобто, до позивача у деліктному правовідношенні в порядку суброгації перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдання шкоди.

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як встановлено ч. 2 ст. 1187 ЦК України майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку

Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

З матеріалів справи судом встановлено, що 12 січня 2024 року о 13 год. 12 хв., в м. Кам`янка по вул. Петра Василини, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем GREAT WALL, державний номерний знак НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, враховуючи дорожню обстановку і стан транспортного засобу, наближаючись до перехрестя вул. Петра Василини та вул. Героїв Майдану на другорядній дорозі, не дав дорогу транспортному засобу CKC RDS - 02РП, державний номерний знак НОМЕР_1 , який наближався до даного перехрестя проїзних частин по головній дорозі, внаслідок чого, уникаючи зіткнення з транспортним засобом GREAT WALL, транспортний засіб CKC RDS - 02РП, державний номерний знак НОМЕР_1 , виїхав на узбіччя та здійснив наїзд на перешкоду у вигляді дорожнього знаку. ОСОБА_1 керуючи автомобілем GREAT WALL, державний номерний знак НОМЕР_2 своїми діями порушив вимоги п.п. 2.3Б; 12.1; 16.11 ПДР України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди завдано матеріальні збитки.

Постановою Кам`янського районного суду Черкаської області від 29 січня 2024 року по справі № 696/56/24 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За пунктом 3 частини 1 статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату в строк, встановлений договором.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 статті 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката); страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

За ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).

Вказаною нормою встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність відповідача у розмірі, який перевищує суму виплаченого страховиком на користь потерпілого страхового відшкодування (ліміт відповідальності страховика) та становить різницю між фактично завданою шкодою і страховою виплатою.

Зважаючи на це, він може нести цивільну відповідальність за шкоду, завдану його працівником, лише в межах різниці між фактичним розміром завданої шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням.

08.02.2024 ГУНП в Черкаській області було надано до ПрАТ "УПСК" повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, що мала місце 12.01.2024.

ПрАТ "УПСК" 21.05.2024 за вих. № 1671/12 повідомлено, що заяву про страхове відшкодування щодо дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 12.01.2024 за участю транспортного засобу GREAT WALL WINGLE, р.н. НОМЕР_2 , забезпеченого полісом ПрАТ "УПСК" № АТ-2900075, та транспортного засобу CKC RDS-02PП, р.н. НОМЕР_1 , розглянуто та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування. Франшиза, згідно умов поліса становить 1 600,00 грн. Виплата страхового відшкодування у сумі 21 812,28 грн за пошкоджений транспортний засіб CKC RDS-02PП, р.н. НОМЕР_1 з урахуванням розміру франшизи, буде здійснена на реквізити, надані у заяві.

Висновком Черкаського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 08.04.2024 № ЕД-19/124-24/2629-АВ встановлено, що ринкова вартість автомобіля "Renault" марки "DUSTER", номерний знак НОМЕР_1 після дорожньо-транспортної пригоди станом на 12.01.2024 складає 56 6286,41 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля на момент проведення транспортно-товарознавчого експертного дослідження складає 48 000,66 грн. Вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ внаслідок дорожньо-транспортної пригоди складає 66 728,59 грн.

З метою досудового регулювання спору 16.10.2024 ГУНП в Черкаській області було сформовано претензію за вих. № 46044-2024 до ПАТ "Черкасиобленерго", яку відповідач отримав 17.10.2024. Згідно з вказаною претензією ПАТ "Черкасиобленерго" було запропоновано добровільно сплатити матеріальний збиток, завданий ГУНП в Черкаській області із урахуванням страхової виплати в термін до 01.11.2024.

У відповідь на претензію ПАТ "Черкасиобленерго" листом від 01.11.2024 № 8463/09-02-01/2024 повідомило, що цивільно-правова відповідальність водія службового автомобіля Great Wall номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_1 , застрахована у ПрАТ "УПСК", тому в товариства відсутні правові підстави для задоволення претензії.

У межах вказаного судом першої інстанції акцентовано, що 12.04.2023 між Публічним акціонерним товариством "Черкасиобленерго" та ПрАТ "УПСК" було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 296-01/19-23.

Відповідно до п.п. 1.2., 1.3. Договору щодо забезпеченого транспортного засобу службового автомобіля ПАТ "Черкасиобленерго" Great Wall номерний знак НОМЕР_2 було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АТ/2900075 від 11.05.2023, що діяв у період з 30.05.2023 до 29.05.2024.

Таким чином, на момент ДТП поліс був чинним, а транспортний засіб, відповідно, був забезпечений Полісом.

Відповідно до п.п. 2.1., 2.2. Договору та п. 4 Полісу розмір страхової суми на одного потерпілого: за шкоду,заподіяну життю і здоров`ю, становить 320 000 (триста двадцять тисяч) гривень. за шкоду, заподіяну майну, становить 160 000 (сто шістдесят тисяч) гривень.

Судом першої інстанції зазначено, що цивільно-правова відповідальність водія службового автомобіля ПАТ "Черкасиобленерго" Great Wall номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_1 була застрахована за Договором, а службовий автомобіль відповідача Great Wall номерний знак НОМЕР_2 був забезпечений Полісом з лімітом відповідальності на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну 160 000,00 грн. Відповідно до заявлених позовних вимог розмір завданої шкоди становить 44 916,31 грн, що не перевищує ліміту відповідальності страховика відповідача ПрАТ "УПСК".

За цих обставин, місцевим господарським судом виснувано, що належним відповідачем в частині відшкодування шкоди у розмірі 44 916,31 грн (заявленої до стягнення суми) є ПрАТ "УПСК", як страховик майнових інтересів відповідача за договором № 296-01/19-23, який зобов`язаний виплатити кредитору у деліктному зобов`язанні страхове відшкодування з урахуванням встановлених лімітів відповідальності, тому відмовляє у задоволенні позовних вимог Головного управління Національної поліції в Черкаській області до Публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго".

З викладеними відповідними висновками колегія суддів не погоджується, з огляду на таке.

Зважаючи на фактичні обставини справи, беручи до уваги предмет позовних вимог, їх юридичні та фактичні підстави, судовою колегією зазначається перелік обставин, які є предметом доказування у цій справі, що становлять обставини, від яких залежить відповідь на такі ключові питання:

- які саме розрахункові величини встановлені наявними у справі оціночними документами та що саме із цих величин має відшкодувати страховик?

- чи наявні підстави для стягнення з відповідача заявленої позивачем до стягнення шкоди, а саме різниці між загальною сумою збитку, визначеною у висновку експерта, заподіяною пошкодженням транспортного засобу та сумою, виплата якої гарантована страховою компанією?

Звертаючись з відповідним позовом позивач не заявляв вимог до ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія", однак просив відшкодувати шкоду (збитки), завдану внаслідок ДТП за участі водія службового автомобіля ПАТ "Черкасиобленерго" Great Wall номерний знак НОМЕР_2 - ОСОБА_1 , чим здійснив відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.

Обґрунтовуючи заявлену до стягнення суму в розмірі 44 916,31 грн, позивач зазначав, що вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ внаслідок дорожньо-транспортної пригоди складає 66 728,59 грн.

При цьому, третя особа здійснила виплату страхового відшкодування лише в сумі 21 812,28 грн.

Відтак, на думку апелянта, відповідач має сплатити різницю між загальною сумою збитку, визначеною у висновку експерта, заподіяною пошкодженням транспортного засобу в розмірі 66 728,59 грн та сумою, виплата якої гарантована страховою компанією в розмірі 21 812,28 грн, що складає 44 916,31 грн.

У наведеному колегія суддів вказує, що визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження колісного транспортного засобу (надалі - КТЗ) та вартості відновлювального ремонту КТЗ відбувається згідно з затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України (наказ № 142/5/2092 від 24.11.2003) Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (далі - Методика).

Пунктом 1.6. Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ.

Згідно з пунктом 2.4. Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Величина ВТВ характеризує фізичний знос, який виникає у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду, а також унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті (п. 8.6. Методики).

Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

При цьому відповідно до розділу VIII Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Водночас, відповідно до пп. 7.38, 7.39 Методики, значення коефіцієнту фізичного зносу (ЕЗ) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує визначених п. 7.38. Методики строків (5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки).

Винятком стосовно використання зазначених вимог є, зокрема, якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації.

Згідно правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 22.03.2017 у справі № 910/3650/16, від 06.02.2018 у справі № 910/3867/16, від 01.02.2018 у справі № 910/22886/16, від 12.03.2018 у справі № 910/5001/17, від 14.05.2018 № 910/5092/17, у разі, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.

Отже, виходячи з указаної норми, застосування коефіцієнту зносу на складові частини (деталі) пошкодженого автомобіля є обов`язковим.

Відповідно до вимог п. 8.2. Методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою:

Сврз = Ср + См + Сс х (1- Ез), де:

Ср - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн;

См - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн;

Сс - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн;

Ез - коефіцієнт фізичного зносу.

Відповідно до листа № 87 від 16.09.2024 третьої особи (страховика), при визначенні суми страхового відшкодування останнім враховано, зокрема, коефіцієнт фізичного зносу (Ез) за мінусом ПДВ на запасні частини (а.с. 95 т. 1).

В той же час, згідно висновку Черкаського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 08.04.2024 № ЕД-19/124-24/2629-АВ (а.с. 15 - 20 т. 1) вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складає 48 000,66 грн.

Тоді як вартість матеріального збитку складає 66 728,59 грн. У цю суму включено втрату товарної вартості КТЗ в розмірі 18 727,93 грн. При цьому, значення коефіцієнту фізичного зносу = 0,0.

У межах вказаного судова колегія акцентує, що в силу п. 7.1.7 Договору страхування страховик не відшкодовує, зокрема шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу.

Зазначені положення Договору корелюються з приписами п. 32.7. ст. 32 Закону, за яким відповідно до цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що як вже зазначалось, за змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного вбачається, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

З огляду на зазначене, якщо розмір завданої шкоди перевищує належним чином визначену страхову суму (регламентну виплату), відшкодування шкоди в обсязі такої різниці здійснюється в межах окремого деліктного зобов`язання за участі деліквента (особи, яка винна у скоєнні ДТП) та потерпілого.

Тобто, якщо позивачу недостатньо сплаченого страховиком відшкодування, він має право вимоги до винної у ДТП особи на різницю між фактичним розміром шкоди і сумою страхового відшкодування.

Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14.02.2018 у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13.06.2019 у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17.10.2019 у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30.10.2019 у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21.02.2020 у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19), від 22.04.2020 у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19) та від 15.10.2020 у справі № 755/7666/19.

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст. 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Судовою колегією зазначається, що різниця між виплаченою ПАТ "Черкасиобленерго" страховиком (ПрАТ "УПСК") сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого у ДТП, обумовлене, у тому числі, законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, зокрема: франшизою, врахуванням зносу та втратою товарної вартості пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

З огляду на наведені норми закону, відповідач відповідно до вимог ст.ст. 1172, 1187, 1194 ЦК України несе відповідальність лише в тій частині, що не підлягає відшкодуванню страховиком.

Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Верховний Суд у постанові від 04.12.2019 у справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 у справі № 426/16825/16-ц зроблено висновок про те, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний власник джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Таким чином, страховик за договором обов`язкового страхування відповідає у межах страхового ліміту за мінусом фізичного зносу, а решту - зобов`язаний сплатити безпосередній винуватець, а саме відповідач у справі.

Визначаючи розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню, колегія суддів приймає до уваги наведений вище висновок Черкаського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 08.04.2024 № ЕД-19/124-24/2629-АВ, складений судовим експертом Науменком В.С., що використаний ГУНП в Черкаській області.

В свою чергу, відповідачем до матеріалів справи не подавались докази, які б спростовували доводи та розрахунки позивача в рамках питання суми втрат товарної вартості КТЗ.

У цій частині судовою колегією також враховується, що під час розгляду справи в суді першої інстанції питання призначення у справі відповідної судової експертизи зацікавленою стороною не порушувалось. Відповідне клопотання не заявлялось й під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення.

Колегія суддів констатує, що вартість відновлювального ремонту без урахування зносу - це ті збитки, які позивач мусить понести для відновлення свого порушеного права та втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а тому на користь позивача підлягає стягненню саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу, а саме різниця між вартістю відновлювального ремонту без урахування зносу та виплаченим відшкодуванням.

Таким чином, розмір шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 44 916,31 грн, з розрахунку: 66 728,59 грн (вартість матеріального збитку з урахуванням ВТВ та без врахування коефіцієнту фізичного зносу нових складових) - 21 812,28 грн (виплачена третьою особою сума страхового відшкодування з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу).

Таким чином, на переконання колегії суддів передчасним є висновок місцевого господарського суду про відмову в задоволенні позовних вимог Головного управління Національної поліції в Черкаській області до Публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" з підстав того, що належним відповідачем у частині відшкодування шкоди у розмірі 44 916,31 грн є ПрАТ "УПСК", як страховик майнових інтересів відповідача за договором № 296-01/19-23, який зобов`язаний виплатити кредитору у деліктному зобов`язанні страхове відшкодування з урахуванням встановлених лімітів відповідальності.

Водночас, як вважає колегія суддів, зазначеного помилково не враховано судом попередньої інстанції.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься й у частині 1 статті 74 ГПК України.

Отже, за загальним правилом, обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Розподіл між сторонами обов`язку доказування визначається предметом спору.

Змагальність сторін є одним із основних принципів господарського судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 86 ГПК).

Частиною 5 статті 236 ГПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.10.2010 у справі «Трофимчук проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, суди мають належним чином зазначати підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Частиною 1 статті 277 ГПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи.

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що доводи, викладені позивачем у апеляційній скарзі знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в апеляційному порядку, в зв`язку з чим оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового про задоволення позову позивача про стягнення коштів, а апеляційна скарга, - задоволенню.

Згідно ч. 14 ст. 129 ГПК України, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, судові витрати зі сплати судового збору, у т.ч. за розгляд у суді апеляційної інстанції, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача - ПАТ "Черкасиобленерго".

Керуючись ст.ст. 129, 269, п. 2 ч. 1 ст. 275, 277, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Черкаській області на рішення Господарського суду Черкаської області від 08.09.2025 у справі № 925/65/25 - задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 08.09.2025 у справі № 925/65/25 скасувати та прийняти нове, яким задовольнити в повному обсязі позовні вимоги Головного управління Національної поліції в Черкаській області до Публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" в особі Черкаської філії Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" про стягнення коштів.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" (адреса: 18002, Черкаська обл., м. Черкаси, вул. Гоголя, 285; ідентифікаційний код - 22800735) на користь Головного управління Національної поліції в Черкаській області (адреса: 18036, Черкаська обл., м. Черкаси, вул. Смілянська, буд. 57; ідентифікаційний код - 40108667) 44 916,31 грн (сорок чотири тисячі дев`ятсот шістнадцять гривень 31 копійка) шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди та 3 028 грн (три тисячі двадцять вісім гривень) судового збору за подання позову до суду першої інстанції.

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" (адреса: 18002, Черкаська обл., м. Черкаси, вул. Гоголя, 285; ідентифікаційний код - 22800735) на користь Головного управління Національної поліції в Черкаській області (адреса: 18036, Черкаська обл., м. Черкаси, вул. Смілянська, буд. 57; ідентифікаційний код - 40108667) витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції у розмірі 3 633,60 грн (три тисячі шістсот тридцять три гривні 60 копійок).

5. Доручити Господарському суду Черкаської області видати накази на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду.

6. Справу повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, що визначені в частині 3 статті 287 ГПК України.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді В.А. Корсак

О.О. Євсіков