ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2026 Справа № 917/2400/25

Господарський суд Полтавської області у складі судді Тимощенко О. М., секретар судового засіданні Отюгова О.І., розглянувши справу № 917/2400/25

за позовною заявою Відділу освіти, культури, молоді та спорту виконавчого комітету Великосорочинської сільської ради, вул. Гоголя, 26, с. Великі Сорочинці, Миргородський район, Полтавська область, 37645

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАТНЄФТЬ-АЗС-УКРАЇНА", вул. Чумацький шлях, 62, м. Полтава, 36010

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Управління Північно-Східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області (вул. Шевченка, м. Полтава, 36011, код 41127020).

про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 31 786,32 грн,

Без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

31.12.2025 року до Господарського суду Полтавської області через систему "Електронний суд" надійшла позовна заява Відділу освіти, культури, молоді та спорту виконавчого комітету Великосорочинської сільської ради до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАТНЄФТЬ-АЗС-УКРАЇНА" про визнання недійсними додаткових угод №1 від 17.02.2021 року та №2 від 30.11.2021 року до договору №84 про закупівлю від 17.03.2021 року та стягнення безпідставно отриманих коштів у сумі 31 786,32 грн (вх. № 2504/25).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що внесення змін до умов договору №84 про закупівлю від 17.03.2021 року шляхом укладення додаткових угод №1 від 25.08.2021 року та №2 від 30.11.2021 року, відбулося з порушенням Закону України від 25 грудня 2015 року № 922-VIII "Про публічні закупівлі" (далі - Закон № 922-VIII) та прав замовника, тому вказані додаткові угоди мають бути визнані судом недійсними.

Відповідно до протоколу щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.12.2025 року призначення судді не відбулось у зв`язку з відсутністю потрібної кількості суддів для розподілу справи.

Суд ухвалою від 19.01.2025 року прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі; ухвалив справу розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання); залучив до участі у справі Управління Північно-Східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача та встановив учасникам процесу строки для подання заяв по суті спору.

Ухвала суду про відкриття провадження в справі направлена за адресою реєстрації відповідача: вул. Чумацький Шлях, 62, м. Полтава, 36010, повернута відділенням поштового зв`язку за зворотною адресою, без вручення адресату, з відміткою: "адресат відсутній за вказаною адресою" (дата відмітки АТ "Укрпошта" - 29.01.2026 року).

Згідно із п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, день належного вручення копії судового рішення може бути встановлений виключно з відповідної відмітки на поштовому повідомленні, або розписки про отримання копії судового рішення (зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 14.04.2021 у справі №205/1129/19).

Таким чином, керуючись приписами п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України суд приходить до висновку, що днем вручення відповідачу ухвали суду від 15.01.2026 року є 29.01.2026 року. Отже, суд належним чином повідомляв відповідача про розгляд справи.

Відповідач відзив на позов не надав. Встановлені строки для його подання закінчилися.

Згідно з ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Згідно із ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

При цьому, суд приймає до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 ГПК України та ухвалою суду про відкриття провадження у даній справі не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, справа може бути розглянута за наявними у ній документами з урахуванням згаданого вище приписів ч. 9 ст. 165 ГПК України та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

29.01.2026 року до суду через систему "Електронний суд" від третьої особи надійшли письмові пояснення щодо позову (вх. № 1103) з підтримкою позовних вимог.

Відповідно до частини п`ятої статті 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

За ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. За ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Водночас суд зауважує, що відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд встановив наступне.

За результатами проведеної процедури закупівлі UA-2021-02-05-014055-а між Відділом освіти, культури, молоді та спорту виконавчого комітету Великосорочинської сільської ради (далі - позивач, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТАТНЄФТЬ-АЗС-УКРАЇНА" (далі-відповідач, постачальник) 17.03.2021 року укладено договір №84 про закупівлю (далі - договір, а. с.11-13), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується протягом 2021 року поставити замовникові товар згідно коду ДК 021:2015 (СРV 2008) - 09130000-9 - нафта та дистиляти (бензин марки А-95 (талони); дизельне паливо (талони)), а саме - Дизельне паливо - 11 600 л., бензин А-92 - 3 000 л. (далі - товар(и)), що зазначено в специфікації, яка додається до цього договору і є його невід`ємною частиною , а замовник - прийняти і оплатити визначені умовами даного договору товари (п. 1.1 договору).

Вартість цього договору становить 339 456,00 грн, у т. ч. ПДВ 56 576,00 грн (вартість договору визначається з урахуванням розділу V "Податок на додану вартість" Податкового кодексу України) (п. 3.1 договору)

Ціна товару кожного найменування зазначається у специфікації, яка додається до договору і яка є його невід`ємною частиною (п. 3.2 договору). Ціна і кількість товару визначається згідно акцептованої цінової пропозиції, а саме: бензин марки А-92 - 3000 літрів по 22,44 грн за літр; дизельне паливо - 11 600 літрів по 23,46 грн за літр. Ціна за одиницю товару відпускається по діючій ціні на день відпуску товару, але не вище акцептованої цінової пропозиції (п. 4.1 договору).

Цей договір набирає чинності з дати підписання і діє до 31.12.2021 року (включно), але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за ним (п. 10.1 договору).

Умови договору про закупівлю можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами у повному обсязі, крім випадків, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі". Істотні умови договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, визначених частинами 5 та 6 ЗУ "Про публічні закупівлі" (п. 11.1 договору).

Невід`ємною частиною цього договору є специфікація (додаток 1), додаткові угоди до цього договору, якщо вони підписані протягом строку дії обома сторонами договору (п. 12.1 договору).

Усі зміни та доповнення до договору, а також його дострокове розірвання за згодою сторін є чинним лише у тому випадку, якщо оформлені письмово у вигляді додаткових угод, які підписуються обома сторонами. Усі додаткові угоди є невід`ємними частинами договору. (п. 12.2 договору).

Матеріали справи містять підписаний сторонами додаток №1 до спірного договору - специфікацію (а. с. 13 зворот), якою передбачено найменування товару:

- бензин марки А-92 кількістю 3 000 л., ціна за одиницю 22,44 грн,

- дизельне паливо кількістю 11 600 л., ціна за одиницю 23,46 грн.

Всього з ПДВ 339 456,00 грн.

В подальшому, до вказаного договору вносились зміни додатковими угодами.

Зокрема, додатковою угодою № 1 від 25.08.2021 року (далі - додаткова угода №1, а. с. 15) сторони, керуючись п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", погодилися внести зміни до договору №84 від 17.03.2021 року в частині ціни товару та додатку №1 договору "СПРЕЦИФІКАЦІЯ" і викласти її в новій редакції, а саме:

"п. 4.1 ціна і кількість товару визначається згідно акцептованої цінової пропозиції, а саме: бензин марки А-92 - 1819,95 літрів по 24,66 грн за літр; дизельне паливо - 6 942,99 літрів по 25,68 грн за літр. Ціна за одиницю товару відпускається по діючій ціні на день відпуску товару, але не вище акцептованої цінової пропозиції".

У "Специфікації" внесено зміни, а саме: відносно кількості та ціни товару - бензин марки А-92 в кількості 1000 л. - ціна 22,44 грн; в кількості 1 819,95 л. - ціна 24,66 грн; дизельне паливо в кількості 4 000 л. - ціна 23,46 грн, в кількості 6 942,99 л. - ціна 25,68 грн.

Всього з ПДВ 339 465,00 грн.

Додатковою угодою № 2 від 30.112021 року (далі - додаткова угода №2, а. с. 16) сторони, керуючись п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", погодилися внести зміни до договору №84 від 17.03.2021 року в частині ціни товару та додатку №1 договору "СПРЕЦИФІКАЦІЯ" і викласти її в новій редакції, а саме:

"п. 4.1 ціна і кількість товару визначається згідно акцептованої цінової пропозиції, а саме: дизельне паливо - 6 415,83 літрів по 27,79 грн за літр. Ціна за одиницю товару відпускається по діючій ціні на день відпуску товару, але не вище акцептованої цінової пропозиції".

У "Специфікації" внесено зміни, а саме: відносно кількості та ціни товару - дизельне паливо в кількості 4 000 л. - ціна 23,46 грн, в кількості 6 415,83 грн - ціна 27,79 грн.

Всього з ПДВ 339 465,00 грн.

Додатковою угодою № 3 від 31.12.2021 року (далі - додаткова угода №1, а. с. 17) сторони, керуючись п. 1 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", у звязку зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника, сторони домовилися:

викласти пункт 3.1 договору про закупівлю №84 від 17.03.2021 року в наступній редакції:

"3.1 Вартість цього договору становить 339 061,32 грн, у т. ч. ПДВ 56 510,22 грн".

Також сторони домовилися додаток № 1 до договору викласти в наступній редакції, зокрема у в частині ціни товару та додатку №1 договору "СПРЕЦИФІКАЦІЯ" і викласти її в новій редакції, а саме:

"п. 4.1 ціна і кількість товару визначається згідно акцептованої цінової пропозиції, а саме: дизельне паливо - 6 415,83 літрів по 27,79 грн за літр. Ціна за одиницю товару відпускається по діючій ціні на день відпуску товару, але не вище акцептованої цінової пропозиції".

У "Специфікації" внесено зміни, зокрема відносно кількості та ціни товару - бензин марки А-92 в кількості 1000 л. - ціна 22,44 грн; в кількості 1 810,00 л. - ціна 24,66 грн; дизельне паливо в кількості 4 000 л. - ціна 23,46 грн, в кількості 6 4102,00 л. - ціна 27,792 грн.

Всього з ПДВ 339 061,32 грн.

Позивач зазначає, що додаткові угоди № 1 та №2 укладено на підставі листа ТОВ Татнєфть - АЗС - Україна №21/07-839 від 06.07.2021 року та цінової довідки №1470/21 Харківської торгово-промислової палати від 02.07.2021 року, в якій наведено рівень роздрібних цін з урахуванням ПДВ на дизельне паливо, бензин - А-92 та А-95 та скраплений газ на території м. Полтава та Полтавської області станом на 01.07.2021 року (а. с. 31, 32).

Позивачем оплачено вартість поставленого товару на умовах вказаного договору, що підтверджується платіжними дорученнями №1958 від 16.04.2021 року на суму 4 039,20 грн, №4563 від 27.09.2021 року на суму 39 702,60 грн, №1959 від 16.04.2021 року на суму 18 400,80 грн, №1960 від 16.04.2021 року на суму 89 148,00 грн, №4564 від 27.09.2021 ркоу на суму 4 932,00 грн, №5656 від 06.12.2021 року на суму 3 853,32 грн, №5657 від 06.12.2021 року на суму 164 909,40 грн, №5655 від 06.12.2021 року на суму 2 346,00 грн, №5658 від 06.12.2021 року на суму 7 038,00 грн, №1957 від 12.04.2021 року на суму 4 692,00 грн (а. с. 21 - 25).

В період з 14.10.2024 року по 23.12.2024 року Службовими особами Північно-Східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області було проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Відділу освіти, культури, молоді та спорту виконавчого комітету Великосорочинської сільської ради за період з 01.01.2021 року по 30.09.2024 року, за наслідками якої складено акт від 27.12.2024 року № 201603-27/75 (далі - акт, а. с. 36 - 38).

У вказаному акті зазначено, що сума завданої Відділу освіти, культури, молоді та спорту виконавчого комітету Великосорочинської сільської ради матеріальної шкоди (збитків) за додатковою угодою №1 та додатковою угодою № 2 становить 31 786,32 грн

Отже, в Акті ревізії зафіксовано, що Відділом в порушення вимог п. 2 ч. 5 ст. 41 ЗУ "Про публічні закупівлі" від 25.12.2015 року №922-VIII (зі змінами), ч. 1 ст. 525, ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 628, ч. 1 ст. 629, ч. 2 ст. 632, ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року №435-ІV (зі змінами), ч. 1 ст. 188, ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України від 16.01.2003 року №436-ІV (зі змінами) та умов договору від 17.03.2021 року №84 (п. п. 1.1, 3.2, 4.1, 11.1) внесено зміни до істотних умов цього договору в частині збільшення ціни за одиницю товару на підставі додаткових угод від 25.08.2021 року №1 та від 30.11.2021 року №2 без належного обґрунтування та документального підтвердження наявності факту коливання ціни товару на ринку, та із перевищенням максимального ліміту щодо зміни початкової ціни, визначеної в договорі, через що Відділу завдано збитки у вигляді зайво (надмірно) сплачених коштів на користь ТОВ "Татнєфть-АЗС-Україна" упродовж вересня - грудня 2021 року, на загальну суму 31 786,32 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивач направив на адресу відповідача претензію про повернення коштів (вих. №01-32/104 від 06.02.2025 року (а. с.26 - 28) з вимогою повернути безпідставно отримані кошти, відповідь на яку Відділу освіти, культури, молоді та спорту виконавчого комітету Великосорочинської сільської ради не отримав.

Як вказує позивач, у зв`язку із збільшенням ціни на товар товариство поставило палива менше, у зв`язку з чим в порушення умов договору, завдано Відділу освіти, культури, молоді та спорту виконавчого комітету Великосорочинської сільської ради шкоду на суму 31 786,32 гри.

Вказані обставини спричинили звернення позивача до суду з даним позовом.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення. Висновки суду.

Відповідно до частини першої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 628, статтею 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

За частиною другою статті 189 Господарського кодексу України (далі - ГК України) ціна є істотною умовою господарського договору.

Згідно з частиною першою статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Згідно із частинами третьою, четвертою статті 653 ЦК України у разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини четвертої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" (в редакції чинній на момент укладення додаткових угод) умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Закон України "Про публічні закупівлі" встановлює імперативну норму, згідно з якою зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватися виключно у випадках, визначених ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", зокрема, у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, що надає сторонам право змінювати умови договору щодо збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку.

Умови договору про закупівлю можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами у повному обсязі, крім випадків, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі". Істотні умови договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, визначених частинами 5 та 6 ЗУ "Про публічні закупівлі" (п. 11.1 договору).

Відповідач повинен довести належними доказами наявність підстав для внесення змін до договору в частині збільшення ціни товару та для застосування пункту 2 частини 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 924/1240/18 з подібних правовідносин вказав, що у документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена чинна ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо (п. 8.10 постанови).

Суд встановив, що станом на момент підписання договору сторони погодили всі істотні умови - предмет, ціну та строк виконання зобов`язань за договором відповідно до вимог частини третьої статті 180 ГК України та Закону України "Про публічні закупівлі".

Необхідність укладення додаткових угод до договору обґрунтовано збільшенням ціни товару.

Для внесення змін до договору шляхом підписання додаткових угод №1 та №2 постачальник надав покупцю цінову довідку Харківської торгово-промислової палати №1470/21 від 02.07.2021, яка носять довідково-інформаційний характер та містить інформацію щодо рівня роздрібних цін на певну дату, а не відображає динаміку ціни на предмет закупівлі, в ній не наведено порівняння між актуальною ринковою ціною та тією ринковою ціною, що існувала на момент внесення змін до договору, чи будь-які інші дані, які б підтверджували коливання ціни на предмет закупівлі на ринку в бік її збільшення в проміжку часу з моменту укладення договору (17.03.2021 року) та моменту укладання додаткової угоди №1 (25.08.2021 року), з моменту укладання додаткової угоди №1 (25.08.2021 року) та моменту укладання додаткової угоди №2 (30.11.2021 року).

Отже, цінова довідка Харківської торгово-промислової палати №1470/21 від 02.07.2021 не підтверджує факту коливання ціни на ринку та не може слугувати обґрунтуванням для зміни істотних умов договору (збільшення ціни за одиницю) на підставі п. 2 ч. 5 ст. 41 ЗУ №922 та умов спірного договору.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що до спірного договору додатковою угодою № 2 від 30.11.2021 року внесені зміни, в результаті яких вартість одиниці товару - дизельне паливо збільшилась більше ніж на 10 %, а саме: на 18,46%.

При укладенні додаткової угоди №1 не обґрунтовано документально неврахування вказаних у ціновій довідці мінімальних ринкових цін на товари та підстав для застосування збільшеної ціни товару.

Ціна за одиницю товару, визначена в договорі, є такою, що сформована сторонами за результатами проведення процедури закупівлі (тендеру) на основі вільного волевиявлення в домовленості між собою та не може братися для порівняння при визначенні коливання ціни товару на ринку.

Верховний Суд у постановах неодноразово зазначав, що відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження ринкової вартості вказаного товару на момент укладення договору позбавляє суд можливості порівняти рівень цін та дійти висновку про зменшення або збільшення ціни (постанова від 13.10.2021 у справі № 910/20141/20, постанова від 18.03.2021 по справі № 924/1240/18, постанова від 07.09.2022 у справі № 927/1058/21).

Таким чином, необхідність внесення зазначених змін ціни не можна вважати обґрунтованою та такою, що підтверджена документально.

Відтак, усі зміни, внесені додатковою угодою №1 до договору, якою безпідставно змінено істотні умови договору, відповідно суперечать статтям 5, 41 ЗУ "Про публічні закупівлі", що має наслідком її недійсність у порядку статті 41 ЗУ "Про публічні закупівлі".

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії (Пункт 2 частини п`ятої статті 41 із змінами, внесеними згідно із Законом № 1530-IX від 03.06.2021).

Із системного тлумачення наведених норм ЦК України, ГК України та Закону України "Про публічні закупівлі" вбачається, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається.

Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у випадку зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, в порядку статті 652 ЦК України, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.

В іншому випадку не досягається мета Закону України "Про публічні закупівлі", яка полягає в забезпеченні ефективного та прозорого здійснення закупівель, створенні конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку.

Наведене підтверджується також тлумаченням норм пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII. У цьому Законі в редакції до 19 квітня 2020 року норма пункту 2 частини п`ятої статті 41 була викладена в статті 36 та мала такий зміст: "Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі".

Законом № 1530-ІХ внесено зміни до Закону № 922-VIII (у редакції Закону № 114-ІХ) та викладено пункт 2 частини п`ятої статті 41 цього Закону в такій редакції: "Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю / внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії".

Внесеними Законом № 1530-IX змінами у першому реченні пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII слова "підписання договору про закупівлю" замінені словами "підписання договору про закупівлю / внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару", а друге речення після слів "дизельного пального" доповнено словом "природного". Ці зміни полягали, зокрема, у корегуванні обмеження щодо мінімального 90-денного строку змін до ціни за одиницю товару після підписання договору про закупівлю. Водночас порогове значення у 10% залишилося незмінним і застосовується й надалі.

Додатково на підтвердження зазначеного свідчить зміст пояснювальної записки до проєкту Закону № 1530-IX (див. https://itd.rada.gov.ua/billinfo/Bills/pubFile/634356), згідно з якою метою його прийняття було завершити реформу органу оскарження у сфері публічних закупівель, що відповідно дозволяє стверджувати, що подібні зміни вочевидь не були спрямовані на те, щоб дозволити учасникам публічних закупівель (виконавцям) після підписання договору збільшувати ціну за одиницю товару більше ніж на 10% від ціни товару, погодженої сторонами в договорі про закупівлю.

Іншими словами, зміни та доповнення до пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону №922-VIII, внесені Законом № 1530-IX, стосуються лише встановлення альтернативного варіанта визначення моменту початку обчислення строку для зміни ціни за одиницю товару - 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю або 90 днів з моменту внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару.

Проте пунктом 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII як у редакції, викладеній Законом №114-ІХ, так і в редакції, викладеній Законом № 1530-ХІ, однаково передбачено, що такі обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовуються у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.

Водночас положення пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII у редакції Закону № 1530-ХІ не містять змін щодо максимально можливого збільшення розміру ціни за одиницю товару, погодженої сторонами договору закупівлі, визначеної попередньою редакцією цієї норми на рівні не більше 10%. У будь-якому випадку загальний розмір збільшення ціни не може перевищувати 10% ціни, встановленої в договорі закупівлі.

Філологічне тлумачення пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII свідчить, що зміна істотних умов договору про закупівлю після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі допускається лише у випадках, прямо передбачених цією нормою. Одним із цих випадків є збільшення ціни товару, але за умови, що таке збільшення не може перевищувати нормативно визначеного відсоткового значення суми, встановленої в договорі про закупівлю, яке у пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII унормовано на рівні не більше 10%.

До того ж визначене законодавцем відсоткове значення обмеження суми є граничним (пороговим) і відповідний ліміт зміни ціни слід враховувати при кожному внесенні змін до договору про закупівлю, а не застосовувати щоразу до кожного окремого випадку внесення змін. Іншими словами, це означає, що сукупне значення збільшення ціни при послідовних змінах до договору (у разі коливання ціни товару на ринку) не може перевищувати нормативно закріпленого 10% значення для зміни ціни, визначеної в договорі про закупівлю.

Отже, норми пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII визначають правила внесення змін до договору про закупівлю без проведення нової процедури закупівлі, зокрема, надаючи можливість внесення цих змін у разі збільшення ціни товару, однак за умови, що сукупне значення збільшення ціни при послідовних змінах до договору не повинне перевищувати нормативно визначеного граничного (порогового) відсоткового значення суми, визначеної в договорі про закупівлю, а не застосовуватися щоразу до кожного окремого випадку внесення змін. Такі послідовні зміни не повинні спрямовуватися на ухиляння від виконання положень цієї норми Закону № 922-VIII.

Інший підхід до розуміння положень пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону №922-VIII, який передбачає щоразу з кожним внесення змін можливість збільшення ціни договору до 10%, тобто можливість необмеженого збільшення ціни (понад 10% ціни договору закупівлі) при незмінному загальному розмірі суми закупівлі, може призвести до нівелювання мети законодавчого регулювання процедур закупівлі, адже відкриває шлях до маніпулювання учасниками загальною вартістю пропозицій, внаслідок чого відкривається можливість під час процедури усунути конкурентів, запропонувавши найнижчу ціну, та після укладення договору підвищити ціну до рівня економічно обґрунтованої.

Укладення додаткових угод до договору про закупівлю щодо зміни ціни на товар із урахуванням подібного підходу спотворюватиме результати торгів та зводитиме нанівець економію, яку було отримано під час підписання договору, та, як наслідок, робитиме результат закупівлі невизначеним й зумовлюватиме неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та статтею 5 Закону № 922-VIII.

Окрім того, збільшення ціни може призвести до того, що кількість товарів настільки зменшиться, що виконання договору закупівлі в такому обсязі не відповідатиме господарській меті укладення замовником договору закупівлі.

До того ж застосування підходу, який передбачає можливість збільшувати ціну за одиницю товару більше ніж на 10% пропорційно збільшенню ціни товару на ринку, у разі коливання ціни цього товару, спотворюватиме принцип добросовісної конкуренції серед учасників.

Вказані правові висновки щодо застосування пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22, а також, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2025 у справі №920/19/24, у якій Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступу від висновку про застосування норми права, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 січня 2024 року у справі № 922/2321/22.

Згідно ч. 4 ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За наведеного, суд у даній справі дійшов до висновку, що відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору.

Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою статті 203 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Суд зазначає, що внесення змін до істотних умов договору №84 про закупівлю від 17.03.2021 року, здійснене додатковою угодою №2 від 30.11.2021 року, підвищило ціну товару (дизельне паливо більше ніж на 10% (на 18,46%).

За встановлених судом обставин та наведених вище правових висновків, суд вважає, що додаткові угоди до договору укладеного між Відділом освіти, культури, молоді та спорту виконавчого комітету Великосорочинської сільської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТАТНЄФТЬ-АЗС-УКРАЇНА" №84 про закупівлю від 17.03.2021 року, а саме: додаткова угода №1 від 25.08.2021 року та додаткова угода №2 від 30.11.2021 року, суперечать наведеним вище нормам ЦК України та Закону України "Про публічні закупівлі", тому підлягають визнанню недійсними.

Згідно із частиною першою статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

У зв`язку із збільшенням ціни на паливо відповідач поставив товару менше, у зв`язку з чим в порушення умов договору, завдано Відділу освіти, культури, молоді та спорту виконавчого комітету Великосорочинської сільської ради шкоду на суму 31 786,32 грн, які підлягають поверненню.

Таким чином, грошові кошти в сумі 31 786,32 грн є такими, що були безпідставно одержані Товариством з обмеженою відповідальністю "ТАТНЄФТЬ-АЗС-УКРАЇНА", підстава їх набуття відпала, а тому відповідач зобов`язаний їх повернути позивачу, що відповідає приписам статей 216, 1212 ЦК України.

Відповідно до статей 73, 74, 81 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст.86 ГПК України).

За наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судові витрати.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Платіжною інструкцією №4616 від 11.12.2025 року на суму 9 084,00 грн позивачем було підтверджено оплату судового збору за подання позовної заяви (а. с. 9).

Випискою від 1.12.2025 року підтверджено зарахування судового збору у розмірі 9 084,00 грн до спеціального фонду державного бюджету України (а. с. 46).

Отже, позивачем було внесено судовий збір в більшому розмірі, ніж встановлено законом (1 816,80 грн).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 ЗУ "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 77, 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Визнати недійсною додаткову угоду № 1 від 25.08.2021 року до договору №84 про закупівлю від 17.03.2021 року, укладену між Відділом освіти, культури, молоді та спорту виконавчого комітету Великосорочинської сільської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТАТНЄФТЬ-АЗС-УКРАЇНА".

3. Визнати недійсною додаткову угоду № 2 від 30.11.2021 року до договору №84 про закупівлю від 17.03.2021 року, укладену між Відділом освіти, культури, молоді та спорту виконавчого комітету Великосорочинської сільської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТАТНЄФТЬ-АЗС-УКРАЇНА".

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАТНЄФТЬ-АЗС-УКРАЇНА" (вул. Чумацький Шлях, 62, м. Полтава36010, ) на користь Відділу освіти, культури, молоді та спорту виконавчого комітету Великосорочинської сільської ради (вул. Гоголя, 26, с. Великі Сорочинці, Миргородський район, Полтавська область, 37645, ) безпідставно набуті грошові кошти в сумі 31786,32 грн та 7 267,20 грн витрат по сплаті судового збору.

Видати накази із набранням рішенням законної сили.

Рішення складено та підписано 20.02.2026 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Східного апеляційного господарського суду .

Суддя О. М. Тимощенко