Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "703 Металообробний завод котельного обладнання" про ухвалення додаткового рішення
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "703 Металообробний завод котельного обладнання"
до Міністерства оборони України
про стягнення 2 040 999,77 грн.
без виклику (повідомлення) представників сторін
Товариство з обмеженою відповідальністю "703 Металообробний завод котельного обладнання" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Міністерства оборони України про стягнення за Договором підряду на виконання будівельних робіт від 25.09.2023 №1786/29/3Б/26 боргу в сумі 664 234,54 грн., трьох процентів річних у сумі 327,57 грн. та 398,54 грн. пені, за Договором підряду на виконання будівельних робіт від 25.09.2023 №1786/29/3Б/27 боргу в сумі 1138643,32 грн., трьох процентів річних у сумі 561,52 грн. та 683,19 грн. пені, за Договором підряду на виконання будівельних робіт від 08.11.2024 №220/71/55 боргу в сумі 235 893,22 грн., трьох процентів річних у сумі 116,33 грн. та 141,54 грн. пені. Також, позивач просив зазначити у рішенні суду про нарахування 3 % річних на суму основного боргу у розмірі 2 038 771,08 грн., починаючи з 10.12.2025 до виконання рішення суду за такою формулою: (СОБ х 3 х КДП) : КДР : 100 = сума процентів, де: СОБ - сума основного боргу, 3 - 3 відсотка річних, КДП - кількість днів прострочення, КДР - кількість днів у році.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.02.2026 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "703 Металообробний завод котельного обладнання" задоволено повністю. Стягнуто з Міністерства оборони України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "703 Металообробний завод котельного обладнання" 2 038 771,08 грн. основного боргу, 1005,42 грн. трьох процентів річних, 611,64 грн. пені, а також 24492,85 грн. витрат зі сплати судового збору.

23.02.2026 через систему "Електронний суд" від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

26.02.2026 від відповідача через систему "Електронний суд" надійшли письмові заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.2026 прийнято заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "703 Металообробний завод котельного обладнання" про ухвалення додаткового рішення в справі № 910/15480/25 до розгляду без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення, суд дійшов висновку про наступне.

06.10.2025 між та Адвокатським об`єднанням «Колт» та Товариством з обмеженою відповідальністю « 703 Металообробний завод котельного обладнання» підписано Договір про надання правової допомоги №06-10-2025

Надалі, 06.11.2025 сторонами підписано Додаткову угоду № 1 до Договору №06-10-2025 про надання правової допомоги від 06.10.2025 року.

Згідно з пунктом 2.2 Додаткової угоди №1 до Договору вартість юридичних послуг, передбачених п.2.1. цієї Додаткової угоди, становить 100 000,00 грн. Ці послуги Виконавця оплачуються клієнтом шляхом переказу грошових коштів на рахунок Виконавця упродовж 30 днів після ухвалення рішення судом першої інстанції на користь Клієнта.

Відповідно до акту від 20.02.2026 приймання-передачі наданих послуг №14 до Додаткової угоди №1 до Договору №06-10-2025 про надання правової допомоги від 06.10.2025 розмір витрат на правову допомогу становить 100 000,00 грн.

Згідно з частиною 1 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частина 3 статті 123 ГПК України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з частинами 1, 3 статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

У пункті 9 частини 3 статті 162 ГПК України позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Як слідує з позовної заяви, позивачем у попередньому розрахунку судових витрат зазначено лише судові витрати по сплаті судового збору.

Відповідно до частини 2 статті 124 ГПК України в разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Застосування положень статті 124 ГПК України належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин кожної справи, а також інших чинників.

Таким чином, із матеріалів справи вбачається, що позивачем у позовній заяві не зазначено витрати на професійну правничу допомогу адвоката в попередньому (орієнтовному) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Водночас, застосування відповідних положень статті 124 ГПК України належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин кожної справи, а також інших чинників. При цьому, аналіз частини другої статті 124 ГПК України свідчить про те, що у разі неподання попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Близькі за змістом висновки застосування частини 2 статті 124 ГПК України містяться у постановах Верховного Суду від 12.12.2019 у справі №922/1897/18, від 24.12.2019 у справі №909/359/19, від 13.02.2020 у справі №911/2686/18, від 19.02.2020 у справі №910/16223/18, від 21.05.2020 у справі №922/2167/19, від 10.12.2020 у справі №922/3812/19, від 25.03.2021 у справі № 905/717/20.

У постанові Верховного Суду від 14.12.2021 у справі № 922/676/21 викладено правовий висновок про те, що відмова у відшкодуванні витрат на правову допомогу є правом суду, а не обов`язком, реалізація якого є наслідком доведення стороною обставин того, що неподання іншою стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які ця особа понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, порушило принцип змагальності та завадило стороні спору належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат.

У той же час, відповідач не посилався на те, що не подання позивачем попереднього розрахунку судових витрат вплинуло на можливість належним чином підготуватися до спростування витрат, які відповідач вважає необґрунтованими, та доводити їх неспівмірність.

Відтак, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відмови позивачу у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу з підстав не подання позивачем попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат.

Положення статті 126 ГПК України передбачають, що для цілей розподілу судових витрат суд враховує: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За змістом статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №903/390/18, від 21.01.2020 у справі № 916/2982/16, від 07.07.2020 у справі № 914/1002/19.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 ГПК України).

Згідно з частиною 6 статті 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У клопотанні про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги відповідач зазначив, що в позовній заяві відсутня інформація на виконання вимог частини 8 статті 129 ГПК України про подання доказів понесення правової допомоги. Також, звернув увагу на малозначність справи, а також на те, що даний спір не є складним і не потребує значних зусиль і часу для складання проєкту позовної заяви, аналізу законодавства, звернення до наукових джерел та пошуку судової практики. Крім того, відсутній ордер керівника адвокатського об`єднання на підтвердження того, що Адвокатське об`єднання "Колт" уповноважило (доручило) адвокату Костишеній В.Л. здійснювати надання правничої допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю "703 Металообробний завод котельного обладнання".

Виходячи з аналізу положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокат за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При цьому адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Оцінюючи заявлений до відшкодування розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу, суд виходить з того, щоб відповідні витрати не мали надмірний характер, а також відповідали критеріям співмірності, розумності та обґрунтованості такого розміру з урахуванням обставин справи.

Також, судом прийняті до уваги заперечення відповідача, складність та об`єм справи, кількість та обсяг підготовлених адвокатом позивача процесуальних документів, у зв`язку з чим суд дійшов висновку зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката до 35 000,00 грн.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Оскільки рішенням Господарського суду міста Києва від 19.02.2026 позов задоволено повністю, до стягнення з відповідача підлягають 35 000,00 грн. витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката.

Керуючись статтями 126, 129, 221, 240, 244 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "703 Металообробний завод котельного обладнання" про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр. Повітрофлотський, буд. 6; ідентифікаційний код 00034022) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "703 Металообробний завод котельного обладнання" (03148, м. Київ, вул. Жмеринська, будинок 22-А; ідентифікаційний код 36476658) 35 000 (тридцять п`ять тисяч) грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

В іншій частині заяви відмовити.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України і може бути оскаржено в порядку та строк, встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Дата підписання: 17.03.2026 року.

Суддя К.В. Полякова