ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 р. м. Житомир Справа № 906/106/26

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Соловей Л.А.

за участю секретаря судового засідання: Васильєвої Т.О.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі справу

за позовом Приватного підприємства науково-виробнича фірма "ТЕХНОСЕРВІС" (м.Дніпро)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙОРОІЛ" (м.Житомир)

про стягнення 122486,28грн.

Процесуальні дії по справі. Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Приватне підприємство науково-виробнича фірма "ТЕХНОСЕРВІС" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙОРОІЛ" 122 486,28грн заборгованості за надані послуги з технічного обслуговування та ремонту автомобіля.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору №23/01/01 від 11.09.2025 в частині оплати вартості послуг з технічного обслуговування та ремонту автомобіля.

Ухвалою суду від 29.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 02.03.2026.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. До суду подав заяву від 02.02.2026 про проведення судового засідання за відсутності представника позивача, за наявними у справі документами.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, будь-яких заяв із зазначенням поважних причин такої неявки, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без його участі не направив, хоча про дату, час та місце цього засідання повідомлявся завчасно та належним чином шляхом надіслання копії ухвали суду від 29.01.2026 за його місцезнаходженням, зазначеним у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

04.02.2026 до суду повернулась без вручення копія ухвали суду, надіслана ТОВ "ЙОРОІЛ", з відміткою відділення поштового зв`язку "адресат відсутній".

Заяви про зміну місцезнаходження відповідача під час розгляду справи не надходило; зареєстрованого електронного кабінету у підсистемі "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи у ТОВ "ЙОРОІЛ" не має.

Виходячи зі змісту статей 120, 242 ГПК України, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною (наявність такої адреси в ЄДР прирівнюється до повідомлення такої адреси стороною), і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (такий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17.11.2021 у справі №908/1724/19, від 14.08.2020 у справі №904/2584/19, від 13.01.2020 у справі №910/22873/17, від 22.03.2023 у справі №905/1397/21).

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б, від 21.01.2021 у справі №910/16249/19, від 19.05.2021 у справі №910/16033/20, від 20.07.2021 у справі №916/1178/20, від 22.03.2023 у справі №905/1397/21, від 30.08.2023 у справі №910/10477/22).

Для отримання поштових відправлень користувачі послуг поштового зв`язку повинні забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України "Про поштовий зв`язок" та Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009 (зі змінами).

Відтак повна відповідальність за достовірність інформації про місцезнаходження, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням покладається саме на юридичну особу.

Також суд бере до уваги, що відповідач мав об`єктивну можливість ознайомитися з ухвалою суду у справі №906/106/26 в Єдиному державному реєстрі судових рішень відповідно до Закону України "Про доступ до судових рішень" та з інформацією про розгляд даної справи на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі "Інтернет".

Судом в межах наданих йому повноважень були створені всі належні умови в реалізації учасниками судового процесу прав, передбачених ГПК України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст.13 ГПК України). Подання заяв по суті справи є правом учасників справи (ч.4 ст.161 ГПК України).

Приймаючи до уваги те, що відповідач належним чином повідомлявся про розгляд даної справи, явка представника відповідача в судове засідання обов`язковою не визнавалась, а його неявка та неподання ним відзиву на позовну заяву не перешкоджають розгляду справи, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності останнього за наявними матеріалами, згідно з ч.9 ст.165, ст.202 ГПК України.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

11.09.2025 між Приватним підприємством науково-виробничою фірмою "ТЕХНОСЕРВІС" (виконавець/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЙОРОІЛ" (замовник/відповідач) укладено договір №11/09-01 про надання послуг з технічного обслуговування та ремонту автомобілів (далі - договір), за умовами якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання по проведенню технічного обслуговування та/або ремонту дорожніх транспортних засобів (далі - ДТЗ) замовника, в тому числі постачання запасних частин, матеріалів, автошин, необхідних для проведення технічного обслуговування та/або ремонту ДТЗ, а замовник зобов`язаний прийняти та оплатити виконані роботи та установлені запасні частини, матеріали, автошини, що визначені у наряді-замовленні (п.1.1. договору).

Відповідно до п.1.3. договору, надання послуг здійснюється за попереднім зверненням замовника, яке здійснюється в усній чи письмовій (електронній) формі. У випадку, коли послуги надаються за попереднім зверненням замовника, виконавець визначає дату, час надання ДТЗ (складових) і його (їх) документації, що необхідні для надання послуг.

Пунктом 2.1. договору передбачено, що виконавець узгоджує наряд-замовлення із замовником шляхом його підписання представником замовника з повноваженнями, визначеними у п.1.6. цього договору або шляхом отримання електронного листа від Замовника про погодження вказаного наряд-замовлення.

Згідно з п.2.3. договору, при отриманні від виконавця ДТЗ після його технічного обслуговування, замовник (або його представник) зобов`язаний підписати акт прийому-передачі виконаних робіт та ДТЗ, який відображає технічний стан ДТЗ, наявність/відсутність: дефектів та/або пошкоджень ДТЗ, матеріальних цінностей та особистих речей, залишених у ДТЗ та заздалегідь зазначених представником замовника, а також кількість та вартість виконаних послуг та запасних частин, матеріалів, автошин. На підставі акту приймання-передачі виконаних робіт та ДТЗ та наряду-замовлення або видаткової накладної виконавець надає замовнику рахунок на оплату.

Після закінчення технічного обслуговування, ремонту ДТЗ та отримання акту виконаних робіт (на електронну почту, за допомогою телефонного зв`язку, в усному режимі), замовник зобов`язаний оплатити суму, вказану в наряд-замовленні та акті виконаних робіт, протягом одного дня, зазначеного в акті виконаних робіт. При здійсненні оплати замовник вказує наступні реквізити на вибір: номер та дату наряд-замовлення або номер та дату рахунку або номер та дату акту прийому-передачі (п.2.4. договору).

З наявних доказів у справі вбачається, що позивач надав, а відповідач прийняв виконання наступних послуг за договором:

- згідно з нарядом-замовленням від 10.10.2025 №ТС-00003645, про що свідчить акт №14687 здачі-прийняття виконаних робіт від 03.11.2025 на загальну суму 182 486,28грн (а. с. 12-13, 18-19).

Проте розрахунки за надані послуги відповідачем проведені лише частково у розмірі 60 000,00грн, що підтверджується платіжними інструкціями №895 від 27.11.2025 на суму 30 000,00грн, №955 від 16.12.2025 на суму 20 000,00грн та №27 від 13.01.2026 на суму 10 000,00грн (а.с.15-17).

Заборгованість відповідача з урахування часткової оплати коштів за надані послуги склала 122 486,28грн (182 486,28грн - 60 000,00грн).

Оскільки відповідач не сплатив заборгованість за надані послуги з технічного обслуговування і ремонту транспортного засобу, останній звернувся з позовом до суду про стягнення 122 486,28грн.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 626, 628, 629 ЦК України).

З обставин даної справи вбачається, що укладений між сторонами договір за своїм змістом та правовою природою є договором про надання послуг.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами (ст. 901, ст. 905 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач надавав відповідачу послуги з технічного обслуговування та ремонту дорожнього транспортного засобу. Факт надання зазначених послуг підтверджується актом здачі-прийняття виконаних робіт, який підписаний відповідачем без будь-яких зауважень.

Відповідач, в свою чергу, зобов`язався оплатити позивачу виконані ним роботи протягом 1 дня, зазначеного в акті виконаних робіт (п.2.4 договору).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст.530 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідачем позовні вимоги не спростовані, доказів оплати послуг у повному обсязі суду не надано.

Відповідно до ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статей 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи те, що відповідач вартість наданих позивачем послуг за договором не сплатив, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на суму 122486,28грн.

Щодо розподілу судових витрат.

За приписами ст.129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п.2 ч.1); інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача (п.1 ч.4).

У позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 662,40грн та витрати, понесені на правову допомогу адвоката, у розмірі 11300,00грн, при задоволенні позову також стягнути з відповідача 2000,00грн у якості відшкодування гонорару успіху, який має бути сплачений позивачем (а.с.3).

Враховуючи висновок суду про задоволення позову, судовий збір, в силу приписів п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, покладається на відповідача.

Згідно з положеннями ч.ч.1, 2 ст.126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.126 ГПК України).

Відповідно до ч.4 ст.126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч.ч.5, 6 ст.126 ГПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях ч.ч.5 та 6 ст.126 ГПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Як вбачається з матеріалів справи, правову допомогу Приватному підприємству науково-виробничій фірмі "ТЕХНОСЕРВІС" надавав адвокат Лоза В.М. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №507 від 16.05.2008), повноваження та обсяг прав якого підтверджуються довіреністю (а.с.21,23).

Відповідно до ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ч.ч.1, 2 ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

11.09.2025 між ПП НВФ "ТЕХНОСЕРВІС" (далі - довіритель, клієнт) та адвокатом Лозою Віктором Миколайовичем (далі - повірений) укладено договір про правову допомогу (а.с.20), за умовами якого повірений зобов`язується від імені і за рахунок довірителя здійснити наступні дії: надати правову допомогу у спорі, що виник із ТОВ "ЙОРОІЛ". З цією метою: 1. Здійснити огляд, вивчення аналіз та попередню правову оцінку доказів за їх місцезнаходженням (4 год). 2. Провести заходи досудового врегулювання спору шляхом проведення переговорів на предмет повернення боргу (0,5 год). 3. Здійснити аналіз судової практики (0,5 год). 4. Провести арифметичні розрахунки (0,5 год). 5. Підготувати пакет документів, необхідний для звернення до суду, підготувати позовну заяву (9 год). 6. Вчинити інші дії, необхідні для розгляду справи в суді та з метою забезпечення виконання судового рішення (4 год).

Відповідно до п.п.2.1, 2.3. договору про правову допомогу, за здійснення дій, що визначені у п.1.1 цього договору, довіритель сплачує повіреному винагороду в розмірі 11 300,00грн. При задоволенні позову повірений отримує від довірителя премію (гонорар успіху) в сумі 2 000,00грн.

23.01.2026 ПП НВФ "ТЕХНОСЕРВІС" та адвокат Лоза Віктор Миколайович підписали акт приймання-передачі наданих послуг (а.с.20а), згідно з яким адвокат надав позивачу послуги на загальну суму 11 300,00грн, а саме:

- огляд, вивчення, аналіз та попередня правова оцінка документів та ін. доказів за їх місцезнаходженням - 4 год;

- проведення заходів досудового врегулювання спору, шляхом проведення переговорів на предмет повернення боргу - 20 хв;

- аналіз судової практики - 30 хв;

- проведення арифметичних розрахунків - 20 хв;

- підготовка пакета документів, необхідних для звернення до суду, підготовка позовної заяви - 9 год 15 хв;

- вчинення інших дій, необхідних для розгляду справи та її повного юридичного супроводу, - 4 год.

Позивач оплатив надані адвокатом послуги на суму 11 300,00грн, про що свідчить квитанція до прибуткового касового ордера №09-01 від 23.01.2026 (а.с.22).

Відповідач зі свого боку клопотання про зменшення розміру заявлених позивачем витрат на правову допомогу, доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неспівмірність, нерозумність, нереальність такого розрахунку або про неналежність наданих адвокатом послуг до цієї справи, суду не подав.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21).

У постанові Верховного Суду від 18.02.2025 у справі №910/2990/24 зазначено, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумним та виправданим. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Слід зазначити, що адвокат у цій справі не готував жодних клопотань, пояснень, заяв на виконання ухвал та заяв по суті, оскільки відповідач відзиву на позов не подав, жодним іншим чином проти позову не заперечував.

В контексті викладеного, виходячи із загальних засад законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, враховуючи всі аспекти та складність справи, зокрема, що справа розглядалась у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідач не заперечував проти позову, не подавав відзиву на позов, доказами по справі були загальнопоширені у господарській діяльності документи, спір має характер типового у господарських відносинах (стосувався стягнення заборгованості згідно договору про надання послуг), правнича допомога фактично полягала у підготовці та поданні позовної заяви з додатками, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, який відповідає вищевказаним критеріям, у даній справі, за представництво інтересів позивача, складає 5 000,00грн, оскільки саме такий розмір відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, а також те, що саме такий розмір витрат є співмірним з наданою адвокатом правничою допомогою.

Щодо додаткової винагороди за досягнення позитивного результату для клієнта ("гонорар успіху") Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

На переконання суду, заявлений позивачем "гонорар успіху" у даному випадку не відповідає критеріям розумності його розміру та неминучості, не має характеру необхідних витрат та, з огляду на відсутність достатнього обґрунтування, не підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.

Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 5 000,00грн. У стягненні 6 300,00грн витрат на професійну правничу допомогу та 2 000,00грн гонорару успіху суд відмовляє.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙОРОІЛ" (вул.Гоголівська, 4, кім.400, м.Житомир, 10012, )

на користь Приватного підприємства науково-виробничої фірми "ТЕХНОСЕРВІС" (вул.Вишнева, 51, м.Дніпро, Дніпропетровська область, 49000, )

- 122 486,28грн основного бору;

- 2 662,40грн судового збору;

- 5 000,00грн витрат на професійну правничу допомогу.

3. В решті вимог заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Соловей Л.А.

Віддрукувати: 1- у справу;2- позивачу та представнику через "Електронний суд";3- відповідачу (рек. з повід)