ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"27" лютого 2026 р.м. Одеса Справа № 925/1453/25

Господарський Одеської області у складі:

судді Малярчук І.А.,

розглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін справу №925/1453/25 за позовом Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Ризинський" (20235, Черкаська обл., Звенигородський р-н, с. Ризине; ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "БОЗЕ" (65045, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, 76, офіс 3; ) про стягнення 1 260 000,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача, заяв, клопотань, процесуальних дій суду:

Позивач у позові в обґрунтування позовних вимог зазначає, що 07.05.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «БОЗЕ» (постачальник) та Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Ризинський» (покупець) був укладений договір № 0705 про поставку нафтопродуктів, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити поставлені нафтопродукти (товар), покупець здійснює 100% попередню оплату. Згідно специфікації № 1 за договором купівлі-продажу №0705 від 07.05.2025 ТОВ «БОЗЕ», в особі директора Кіфіра О.М., та СВК «Ризинське», в особі директора Кальченка Р.В., уклали специфікацію про те, що продавець передає, а покупець приймає у власність згідно умов цієї угоди товар (дизельне паливо) на загальну вартість 126 000,00 гривень. Відповідно до платіжної інструкції № 1297 від 07.05.2025 платник - СВК «Ризинський» перерахував, а отримувач - ТОВ «БОЗЕ» отримав 1 260 000,00 грн згідно рахунку від 07.05.2025, однак, позивач стверджує, що поставка дизельного палива відповідачем не була здійснена, в результаті чого у відповідача утворилась перед позивачем заборгованість за поставлений товар у сумі 1 260 000,00 грн. Водночас, позивач також заявляє, що ним взагалі не були підписані договір № 0705 від 07.05.2025 про поставку нафтопродуктів та специфікація №1 від 07.05.2025, а тому стверджує також, що 1 260 000,00 грн ним були сплачені помилково.

Відповідач правом на подання заперечення щодо розгляду справи в спрощеному провадженні без виклику сторін, відзиву на позов не скористався. За таких обставин, суд розглядає дану справу за наявними в ній матеріалами з врахуванням положень ч.2 ст.178 ГПК України, якими передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. При цьому, суд враховує, що ухвала суду від 16.12.2025 була доставлена до електронного кабінету відповідача ТОВ "БОЗЕ" в підсистемі ЄСІТС 17.12.2025, що підтверджується довідкою суду № 925/1453/25/74337/25 від 19.12.2025.

Ухвалою суду від 16.12.2025 відкрито провадження у справі №916/1453/25, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 16.02.2026 залишено без руху позовну заяву від 11.12.2025 за вх.№5103/25 Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Ризинський" (20235, Черкаська обл., Звенигородський р-н, с. Ризине; ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "БОЗЕ" (65045, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, 76, офіс 3; ) про стягнення 1 260 000,00 грн; встановлено позивачу строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, для подання до суду заяви про усунення недоліків позовної заяви, яка має містити: докази сплати судового збору у розмірі 15 872,00грн.

Ухвалою суду від 27.02.2026 продовжено розгляд справи №925/1453/25 в порядку спрощеного позовного провадження у зв`язку із усуненнями недоліків позовної заяви.

Зміст спірних правовідносин, фактичні обставини справи та докази, на підставі яких судом встановлені обставини справи:

07.05.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «БОЗЕ» (Постачальник) та Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Ризинський» (Покупець) був укладений договір № 0705 про поставку нафтопродуктів, за умовами якого Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити поставлені нафтопродукти (надалі «Товар»). Поставка Товару здійснюється автомобільним транспортом, окремими партіями, відповідно до узгоджених Сторонами умов. Найменування, асортимент, кількість та ціна Товару, що поставляється згідно з цим Договором, визначаються у Заявці Покупця на відвантаження нафтопродуктів та рахунках Постачальника (п.п. 1.1., 1.2., 2.1. Договору).

Згідно п.п. 2.1., 2.2., 2.3., 3.1., 4.1., 4.2., 4.3. Договору від 07.05.2025 № 0705 Заявка на відвантаження нафтопродуктів (далі Заявка) надається Покупцем у письмовому або електронному вигляді (за допомогою електронного листування) та має містити наступну інформацію: Назва нафтопродукту; Кількість Товару у кілограмах; Кількість літрів для завантаження; Орієнтовна дата Відвантаження; Пункт призначення; Відомості про Перевізника або іншу зазначену Покупцем особу. Якщо транспортний засіб, яким буде здійснюватися перевезення Товару до пункту призначення, залучається Постачальником від Покупця, додатково зазначаються: Загальний об`єм автомобіля, літрів; Заводська кількість секцій і об`єм кожної секції, які необхідно завантажити; Дані щодо транспортного засобу (реєстраційний номер, марка, модель, тип, довжина, ширина, висота, маса без навантаження, повна маса); Дані щодо перевізника (назва, код ЄДРПОУ); Дані водія (прізвище, ім`я та по-батькові, контактний телефон, посвідчення водія (серія, номер)); Інша інформація Обмін Сторонами повідомленнями з зазначеною інформацією в електронній пошті прирівнюється до надання Покупцем Заявки на відвантаження нафтопродуктів. Постачальник на основі Заявки надсилає Покупцю рахунок на оплату з зазначенням ціни та загальної вартості Партії Товару. В рахунку також зазначаються параметри якості Товару, що буде поставлений Постачальником. Якщо протягом 1 (одного) календарного дня Покупець не надіслав заперечення щодо ціни, якості, загальної вартості Товару, вважається, що така ціна, якість узгоджені, а рахунок підлягає оплаті в порядку, передбаченому Договором. Зобов`язання Постачальника по поставці Товару в рамках цього Договору виникає після узгодження Заявки у порядку, передбаченому цим Договором вище. Кількість та якість Товару, що поставляється за Договором, визначається у Заявці та/або рахунку. Ціна Товару, що поставляється, обумовлюється для кожної Партії Товару окремо та відображається у рахунках Постачальника. Ціна цього Договору складається із загальної вартості Товару, що поставляється за цим Договором протягом терміну його дії. Зобов`язання Постачальника по поставці Товару певної вартості виникає після узгодження рахунку, у якому Сторони фіксують вартість Партії Товару, у порядку, передбаченому п. 2.2. Договору.

Відповідно до п.п. 5.1., 5.4. 5.9. Договору від 07.05.2025 № 0705 Поставка Товару, в рамках цього Договору, здійснюється в порядку і в терміни, передбачені в Заявці та/або Рахунку за Базисом поставки FCA Incoterms 2020, або DAP Incoterms 2020 в місці передачі Товару, зазначеному в Заявці та/або Рахунку. Датою виконання обов`язку Постачальника по поставці Товару Покупцю вважається день передачі Товару в розпорядження перевізника або іншій особі, визначеній Покупцем, та складання Акту прийому-передачі Товару. Право власності на Товар переходить від Постачальника до Покупця в день повної оплати вартості Товару відповідно до виставленого Постачальником рахунку, якщо Сторонами не буде узгоджено інше. Покупець зобов`язаний прийняти поставлений Постачальником Товар, здійснивши зі своєї сторони всі дії, необхідні для забезпечення передачі й отримання Товару, а саме, але не виключно: забезпечити приймання транспорту Товару у пункті призначення та перелив Товару у ємності Покупця. Покупець не може відмовитися від приймання Товару. Постачальник на кожну партію Товару зобов`язується надати Покупцю наступні документи: Рахунок-фактура; Видаткова накладна (накладна про передачу Товару); Акт прийому-передачі Товару чи товаротранспортна накладна; Сертифікат відповідності чи паспорт якості Товару. За результатами поставки Товару Сторонами підписується Видаткова накладна. Обов`язок по складанню Видаткової накладної покладається на Постачальника. Видаткова накладна передається Покупцю засобами електронної пошти та/або через електронний документообіг, що застосовується Сторонами, та/або за допомогою поштового оператора у порядку, передбаченому Розділом 12 Договору, протягом до 5 робочих днів з дня поставки Товару. Покупець зобов`язаний підписати та повернути Видаткову накладну протягом 5 банківських днів з моменту її отримання у спосіб, передбачений п. 5.8. Не підписання Видаткової накладної з боку Покупця не є підставою звільнення Покупця від обов`язку з повної оплати Товару.

Розрахунки між Сторонами здійснюються в українській національній валюті гривнях. Вид розрахунків безготівковий. Форма розрахунків платіжним дорученням. Розрахунки за Товар (Партію Товару) здійснюються Покупцем на умовах 100% передплати на підставі рахунку Постачальника з дня виставлення рахунку. Постачальник має право здійснити поставку Товару без здійснення Покупцем передплати, як зазначено в п. 7.2 Договору, при цьому Покупець зобов`язується оплатити вартість Товару протягом одного календарного дня з дня поставки Товару. У випадку нездійснення Покупцем оплати вартості Товару до його фактичної передачі Покупцю, Постачальник має право притримувати Товар, при цьому всі додаткові витрати, пов`язані з таким притриманням, в тому числі простій транспортних засобів, відшкодовуються Покупцем протягом 3 календарних днів з дня виставлення рахунку. Постачальник має право не виконувати обов`язки з поставки Товару (з Відвантаження Товару у Пункті відправлення) до моменту отримання передплати за Товар. При цьому всі видатки, пов`язані із простоєм транспорту, покладаються на Покупця (п.п. 7.1. 7.5. Договору від 07.05.2025 № 0705).

Пунктом 13.6. Договору від 07.05.2025 № 0705 передбачено, що він вважається укладеним з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін та проставлянням печаток Сторін (за наявності) і діє до 31.12.2025 року, а в частині здійснення розрахунків Покупцем за Товар, який був відвантажений в межах строку дії цього Договору, до повного виконання зобов`язань.

Наданий позивачем Договір від 07.05.2025 № 0705 лише підписаний директором ТОВ «БОЗЕ». та скріплений печаткою товариства.

Специфікацією №1 від 07.05.2025, яка є невід`ємною частиною Договору від 07.05.2025 № 0705, та яка підписана печаткою директора ТОВ «БОЗЕ» та скріплена печаткою товариства, погоджено істотні умови поставки партії товару, а саме: товар - паливо дизельне; код УКТЗЕД - ; кількість - 29 343,270 л; ціна за 1 л з ПДВ - 42,94 грн; загальна вартість партії - 1 260 000,00 грн; умови оплати - 100% попередня оплата; строк передачі (відвантаження) - до 31.12.2025.

Відповідно до наявної в матеріалах справи платіжної інструкції №2197 від 07.05.2025 позивачем було сплачено на користь відповідача 1 260 000,00 грн за паливо згідно рах. № б/н від 07.05.2025 у т.ч. ПДВ 20.00% 210 000,00грн.

У письмовій претензії №37 від 20.06.2025, адресованої директору ТОВ «БОЗЕ», СВК «Ризинський» повідомив, що 07.05.2025 ним було перераховано на користь ТОВ «БОЗЕ» грошові кошти у сумі 1 260 000,00 грн згідно платіжної інструкції №2197 із зазначеним призначенням платежу та сумою ПДВ. Однак, за результатами перевірки документів кооператив вказує, що платіж було здійснено помилково. Як обґрунтування зазначено, що договір поставки нафтопродуктів №0705 від 07.05.2025, який надійшов на адресу СВК «Ризинський», не був наданий голові кооперативу для ознайомлення та не підписувався уповноваженою особою, у зв`язку з чим платіж на оплату нафтопродуктів був сформований і відправлений помилково. У документі міститься вимога повернути помилково перераховані кошти у повному обсязі у строк до 30.06.2025 із зазначенням банківських реквізитів отримувача СВК «Ризинський». При цьому, слід відмітити, що докази направлення претензії №37 від 20.06.2025 відповідачу позивачем до суду не подані.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши правову позицію позивача, його мотивовану оцінку кожного аргументу щодо наявності підстав для задоволення позову, проаналізувавши нижченаведені норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного Кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 670 ЦК України передбачено, що якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Положеннями ч.ч.1, 2 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Як передбачено ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар (ч.ч. 1, 2 ст. 664 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 253, 256 Цивільного кодексу України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 255 Цивільного кодексу України якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку; у разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції. Письмові заяви та повідомлення, здані до установи зв`язку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно.

Частинами 1, 2 ст. 1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до частини третьої статті 1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч.1, 2 ст.73, ч.ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України).

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2 ст.76, ч.1 ст.77, ч.ч.1, 2 ст.79 ГПК України).

Отже, як встановлено судом вище, 07.05.2025 малог місце складання між Товариством з обмеженою відповідальністю «БОЗЕ» (постачальник) та Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Ризинський» (покупець) договору № 0705 про поставку нафтопродуктів, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити поставлені нафтопродукти (товар).

Відповідно до специфікації №1 від 07.05.2025, яка є невід`ємною частиною договору від 07.05.2025 № 0705, істотними умови поставки партії товару є: товар - паливо дизельне; код УКТЗЕД - ; кількість - 29 343,270 л; ціна за 1 л з ПДВ - 42,94 грн; загальна вартість партії - 1 260 000,00 грн; умови оплати - 100% попередня оплата; строк передачі (відвантаження) - до 31.12.2025.

При цьому, надані позивачем до суду договір 07.05.2025 № 0705 та специфікація №1 від 07.05.2025 містять лише підпис посадової особи ТОВ «БОЗЕ» та печатку товариства.

Крім цього, в матеріалах справи наявна платіжна інструкція № 1297 від 07.05.2025, відповідно до якої, платник - СВК «Ризинський» перерахував, а отримувач - ТОВ «БОЗЕ» отримав 1 260 000,00 грн згідно рахунку від 07.05.2025.

Також, у письмовій претензії №37 від 20.06.2025, адресованої директору ТОВ «БОЗЕ», СВК «Ризинський» повідомив, що 07.05.2025 ним було перераховано на користь ТОВ «БОЗЕ» грошові кошти у сумі 1 260 000,00 грн згідно платіжної інструкції №2197 із зазначеним призначенням платежу та сумою ПДВ, однак, за результатами перевірки документів кооператив вказує, що платіж було здійснено помилково, адже, договір поставки нафтопродуктів №0705 від 07.05.2025, який надійшов на адресу СВК «Ризинський», не був наданий голові кооперативу для ознайомлення та не підписувався уповноваженою особою, у зв`язку з чим платіж на оплату нафтопродуктів був сформований і відправлений помилково. При цьому, суд відзначає, що докази направлення претензії №37 від 20.06.2025 відповідачу позивачем до суду не подані.

Водночас, зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач, в нормативне обґрунтування позову посилається на ст.ст. 691, 692 ЦК України. Між тим, як підстави позову позивач визначає саме помилкове перерахування спірної суми коштів, що є фактично безпідставно набутими відповідачем коштами.

Велика Палата Верховного Суду 15.06.2021 в рамках справи № 904/5726/19, провадження № 12-95гс20 (ЄДРСРУ № 98524308) вказала, що активна роль суду в цивільному процесі проявляється, зокрема, в самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачами та відповідачами, вибором і складанням до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і загального з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставі своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, при вирішенні спору суд у межах своїх процесуальних функціональних повноважень та в межах відповідних вимог встановлює зміст (правову природу, права та зобов`язання ін.) правовідносини сторін, які випливають із встановлених обставин, та формує правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин. Законодавець указує саме на «норму права», що є значно конкретизованим, аніж закон. Більше того, з огляду на положення процесуального кодексу така функціональність суду носить імперативний характер. Підсумок такої процесуальної діяльності суду включає його відображення в судовому рішенні, зокрема в його мотивувальній і резолютивній частинах.

При цьому суд, з`ясувавши під час розгляду справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну їх правову кваліфікацію та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19)). Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним під час вирішення судом питання про те, яким законом потрібно керуватися для вирішення спору (аналогічну правову позицію викладено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 761/6144/15-ц (провадження № 61-18064св18)).

Принцип «jura novit curia» застосовується у випадку, коли позивач обґрунтовує свій позов саме такими обставинами, проте помилково посилається на певні норми права. Отже, принцип «jura novit curia», з одного боку, підлягає безумовному застосуванню: суд зобов`язаний застосувати правильні норми права, перекваліфікувавши позов, незалежно від посилань позивача. З другого боку, перекваліфіковуючи позов за цим принципом, суд може порушити право на справедливий суд як щодо відповідача, так і щодо позивача. У таких умовах слід зважати на принцип змагальності та рівності сторін. Сторін не можна позбавляти права на аргументування своєї позиції й надання доказів в умовах нової кваліфікації судом правовідносин (рішення Європейського суду з прав людини від 14 січня 2021 року у справі «Гусєв проти України» (скарга № 25531/12)).

Отже, з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів, зокрема, договору № 0705 від 07.05.2025 про поставку нафтопродуктів, специфікації №1 від 07.05.2025, платіжної інструкції № 1297 від 07.05.2025 та претензії №37 від 20.06.2025, не надання сторонами до справи доказів здійсненої поставки товару, свідчить те, що СВК "Ризинський" помилково було сплачено ТОВ "БОЗЕ" 1 260 000,00 грн, відтак, відповідач безпідставно набув 1 260 000,00 грн, а тому судом підлягає задоволенню позовна заява Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Ризинський" (20235, Черкаська обл., Звенигородський р-н, с. Ризине; ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "БОЗЕ" (65045, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, 76, офіс 3; ) про стягнення 1 260 000,00 грн.

Згідно ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Положення п.2 ч.1 ст.129 ГПК України передбачають, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Положення п.2 ч.1, ч.4 ст.129 ГПК України передбачають, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За розгляд даного позову судом позивач поніс витрати на оплату судового збору в сумі 18 900,00грн, які внаслідок повного задоволення позовних вимог підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача у повній мірі.

Керуючись ст.ст.123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити повністю позов Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Ризинський" (20235, Черкаська обл., Звенигородський р-н, с. Ризине; ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "БОЗЕ" (65045, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, 76, офіс 3; ) про стягнення 1 260 000,00 грн.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БОЗЕ" (65045, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, 76, офіс 3; ) на користь Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Ризинський" (20235, Черкаська обл., Звенигородський р-н, с. Ризине; ) 1 260 000 (один мільйон двісті шістдесят тисяч) грн помилково сплачених коштів, 18 900 (вісімнадцять тисяч дев`ятсот) грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст.241 ГПК України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до п.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 27.02.2026.

Суддя І.А. Малярчук