ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"25" лютого 2026 р. Черкаси справа №925/674/21(925/187/26)

Господарський суд Черкаської області у складі судді Чевгуза О.В., розглянувши матеріали за позовом

ОСОБА_1 , м. Черкаси

до Приватного акціонерного товариства Черкасирибгосп, м. Черкаси

про стягнення 207 375,97 грн заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі та середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Черкаської області з позовом до Приватного акціонерного товариства Черкасирибгосп про стягнення 207 375,97 грн, з яких: 129 364,15 грн - заборгованість заробітної плати за період з 01.01.2023-21.06.2023 та 78 011,52 грн - середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 26.11.2024 по 17.12.2025.

Ухвалою від 17 лютого 2026 року Господарський суд Черкаської області прийняв справу № 925/674/21(925/187/26) за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Черкасирибгосп про стягнення 207 375,97 грн заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі та середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, для розгляду в межах справи про банкрутство Приватного акціонерного товариства Черкасирибгосп та відкрив провадження у справі. Справу вирішив розглядати її у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним позовну заяву залишити без руху після відкриття провадження у справі.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачем заявлено вимоги про стягнення 129 364,15 грн заборгованості з заробітної плати за період з 01.01.2023-21.06.2023 та про стягнення 78 011,52 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 26.11.2024 по 17.12.2025.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Вказана пільга не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях (правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 910/4518/16).

За змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР "Про оплату праці" середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

Позивачем доказів сплати судового збору або документів, які б підтверджували підставу звільнення від сплати судового збору відповідно до закону за вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до суду не подано.

За змістом ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України Про судовий збір за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2026 року встановлений у розмірі 3 328,00 грн.

Отже, позивач за заявлену майнову вимогу, а саме про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні мав сплатити 3 328,00 грн судового збору.

Частиною 11 ст. 176 ГПК України визначено, що суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

З урахуванням встановленого недоліку, на підставі ч. 11 ст. 176 ГПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без руху із встановленням позивачу строку для усунення виявленого недоліку.

Суд звертає увагу позивача на приписи ч. 13 ст. 176 ГПК України, згідно з якою, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 164, 172, ч. 11 ст. 176, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків, а саме: позивачу протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху сплати судовий збір у розмірі 3 328,00 грн до Державного бюджету України та надати суду відповідні докази.

Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення недоліків позовної заяви у зазначений строк, позовна заява буде залишена без розгляду.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 235 Господарського процесуального кодексу України, і не може бути оскаржена окремо від рішення суду.

Суддя О.В. Чевгуз