ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18 лютого 2026 року Справа № 903/532/25

Суддя Господарського суду Волинської області Вороняк А.С., за участі секретаря судового засідання Коритан Л.Ю., розглянувши справу

за позовом керівника Ковельської окружної прокуратури Волинської області в інтересах держави в особі Любомльської міської ради

до відповідачів:

1)Товариства з обмеженою відповідальністю Волиньелектрозбут

2) Комунального некомерційного підприємства Любомльське територіальне медичне об`єднання Любомльської міської ради

про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 136161,04 грн,

за участю представників-учасників справи:

від позивача: н/з;

від відповідача-1: Мірчук В.В., в порядку самопредставництва;

від відповідача-2: н/з;

від прокуратури: Ріжко А.В., прокурор відділу, посвідчення № 071731 від 01.03.2023.

Права та обов`язки учаснику судового процесу роз`яснені відповідно до ст.ст. 42, 46 ГПК України.

Відводу складу суду не заявлено.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

установив:

20.05.2025 керівник Ковельської окружної прокуратури Волинської області звернувся до суду в інтересах держави в особі в особі Любомльської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю Волиньелектрозбут, Комунального некомерційного підприємства Любомльське територіальне медичне об`єднання Любомльської міської ради в якому просять:

- визнати недійсними додаткові угоди: № 3 від 13.07.2021 № 4 від 27.08.2021, № 5 від 18.10.2021, № 6 від 16.11.2021, № 7 від 22.11.2021, № 8 від 22.11.2021, укладені до договору від 28.12.2020 № 23-21/54;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Волиньелектрозбут на користь Любомльської міської ради кошти в сумі 136161,04 грн.

При обґрунтуванні позовних вимог вказує, що сторонами збільшено вартість електричної енергії за відсутності визначених законом умов, а саме додаткові угоди № 3 від 13.07.2021 № 4 від 27.08.2021, № 5 від 18.10.2021, № 6 від 16.11.2021, № 7 від 22.11.2021, № 8 від 22.11.2021, укладені до договору про постачання електричної енергії № 23-21/54 від 28.12.2020 з порушенням вимог п.2 ч.5 ст.41 Закону України Про публічні закупівлі та ненаданням належних доказів на підтвердження коливання ціни електроенергії в сторону збільшення, тому на підставі ч.1 ст. 203 та ч.1 ст. 215 Цивільного кодексу України просять визнати їх недійсними. Крім того, як наслідок недійсних правочинів, вважають грошові кошти в сумі 136161,04 грн є такими, що були безпідставно одержані ТОВ "Волиньелектрозбут", підстава їх набуття відпала, а тому відповідач зобов`язаний їх повернути до бюджету у відповідності до приписів статей 216, 1212 Цивільного кодексу України.

Ухвалою суду від 23.05.2025 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 24.06.2025, запропоновано відповідачам надати відзив на позов, позивачу та прокурору відповідь на відзив.

06.06.2025 відповідач-1 через систему «Електронний суд» подав відзив на позовну заяву в якому просить у задоволенні позову відмовити повністю. При цьому вказує, що укладаючи додаткові угоди, сторони не виходили за рамки 10 % збільшення ціни за одиницю товару, загальна сума договору не збільшувалась, а зменшувався обсяг закупівлі, що було погоджено з замовником. Вказує, що сторони обрали як джерело для отримання інформації про коливання ціни на ринку оприлюднені державним підприємством ''Оператор ринку'' результати торгів на ринку ''на добу наперед'' і загальна відкритість офіційної інформації підтверджує, на переконання відповідача, що внесення змін до договору відбулося у прозорий спосіб, згідно з домовленістю сторін, закріпленою у договорі. Звертає увагу суду, що у процесі виконання договору обидві сторони дотримувалися основних принципів ЗУ «Про публічні закупівлі», а саме максимальної ефективності, економії та пропорційності при закупівлі товару. Дане твердження пов`язане з тим, що при піднятті ціни по договору внаслідок значного росту ціни на електроенергію (як от у серпні 2021 року на 43%) Постачальник піднімав ціну не більше, ніж на 9,99%, та постачав товар за цінами, що значно нижче ринкових, що завдало нам значних фінансових збитків. Крім того, у випадку дострокового розірвання договору споживач був би змушений перейти на постачання електричної енергії до постачальника «останньої надії» (ПОН), одночасно оголошувати нову закупівлю електричної енергії зі значно вищою очікуваною вартістю, ніж стала після підняття ціни на 9,99%, що б призвело до перевитрати бюджетних коштів та поклало б додатковий тягар для бюджету. Також зазначає, що у відповідача-2 була реальна можливість розірвати договір, не збільшуючи ціну, та без жодних правових наслідків. Даний відзив з додатками долучено до матеріалів справи.

20.06.2025 відповідач-1 через систему Електронний суд подав клопотання про зупинення провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст. 228 Господарського процесуального кодексу України(далі - ГПК України) до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №920/19/24.

Ухвалою суду від 24.06.2025 зупинено провадження у справі № 903/532/25 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 920/19/24.

30.12.2025 прокурор через систему «Електронний суд» подав клопотання про поновлення провадження у справі, оскільки 21.11.2025 Великою Палатою Верховного Суду винесено постанову по справі № 920/19/24.

Відповідно до відомостей, що містяться в табелі обліку робочого часу програмного комплексу Діловодство спеціалізованого суду суддя Вороняк А. С. в період з 25.12.2025 по 07.01.2026 перебував у відпустці.

Ухвалою суду від 08.01.2026 провадження у справі поновлено з 27.01.2026. Підготовче засідання призначено на 27.01.2026.

У судовому засіданні 27.01.2026 суд, на виконання вимог ст. 195 ГПК України, враховуючи строки розгляду справи, постановив на місці закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 18.02.2026.

05.02.2026 через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява у якій просить суд розгляд справи проводити за відсутності представника Любомльської міської ради. Крім того, зазначили, що позов підтримують. Дана заява долучена до матеріалів справи.

Представники позивача та відповідача-2 у судове засідання 18.02.2026 не прибули, хоча належно були повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

У судовому засіданні 18.02.2026 прокурор у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

У судовому засіданні 18.02.2026 представник відповідача-1 заперечив щодо задоволення позовних вимог та просив суд відмовити у позові.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 ГПК України у разі проголошення в судовому засіданні скороченого рішення суд надсилає учасникам справи копію повного судового рішення протягом двох днів з дня його складення в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету у порядку, встановленому законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

За визначенням п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ч.1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ч.3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Тобто, неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про дату, час та місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.

Застосовуючи згідно з ч.1 ст.3 ГПК України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватися від дій, що зумовлюють затягування судового процесу та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" від 07.07.1989).

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Папазова та інші проти України" (заяви №№ 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07) від 15.03.2012р. (п.29) суд повторює, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (§51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006р. у справі "Красношапка проти України").

З врахуванням наведеного, а також вжиття судом всіх передбачених чинним законодавством заходів повідомлення позивача та відповідача 2 про дату, час та місце розгляду спору по суті, суд приходить до висновків про відсутність підстав до відкладення розгляду справи та можливість розгляду справи за відсутності представників позивача та відповідача-2.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

установив:

Ковельською окружною прокуратурою опрацьовано інформацію, оприлюднену на веб порталі електронної системи публічних закупівель "Prozorro", за результатами опрацювання якої встановлено, що 16.11.2020 на веб-сайті електронної системи публічних закупівель (режим доступу: https://prozorro.gov.ua/tender/) Комунальним некомерційним підприємством "Любомльське територіальне медичне об`єднання" Любомльської районної ради оприлюднено оголошення UA-2020-11-16-012762-c про проведення відкритих торгів на закупівлю електричної енергії (ДК 021:2015:09310000-5), зокрема, 607000 кВт з терміном поставки товарів до 31.12.2021 з очікуваною вартістю закупівлі 1 638 900,00 грн. За результатами проведеної процедури закупівлі переможцем визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "Волиньелектрозбут" (), з яким 28.12.2020 укладено договір № 23-21/54 про постачання електричної енергії споживачу (далі договір).

Відповідно до п. 2.3 договору кількість (обсяг) електричної енергії, яка постачається за цим Договором, визначено у додатку 1 та відповідає очікуваному обсягу закупівлі послуг з розподілу (передачі) електричної енергії у оператора системи.

Згідно з додатком 1 постачальник зобов`язується передати (поставити) покупцю електричну енергію 607000 кВт* год. Згідно п. 5.1. загальна ціна (сума) договору становить 1393254 грн, у т.ч. ПДВ 232209 грн.

Відповідно до п. 5.2. договору ціна за одиницю товару визначається у додатку 2 до договору, відповідно до якого ціна за одиницю товару становить 2,295311 грн/кВт* год з ПДВ, ціна електричної енергії як товару (без ПДВ) 1,599999 грн/кВт* год.

Пунктом 5.3 ціна за одиницю товару за цим договором може змінюватися з дотриманням сторонами норм, передбачених частиною п`ятою статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", що оформлюються додатковою угодою, у порядку, визначеному у додатку 3 до цього договору. До зміни ціни за одиницю товару постачальник зобов`язаний постачати електричну енергію за ціною, яка зазначена у договорі у чинній його редакції. У разі незгоди із зміною ціни чи інших умов договору споживач має право ініціювати процедуру дострокового припинення (розірвання) договору відповідно до законодавства України та умов цього договору.

У разі відмови споживача від зміни ціни або інших умов договору, що запропоновані постачальником, а також у разі відсутності відповіді споживача на таку пропозицію постачальника протягом 20 днів з дня її отримання, постачальник має право ініціювати процедуру дострокового припинення (розірвання) договору відповідно до законодавства України та умов цього договору. Пунктом 6 додатку 3 до договору передбачено, що істотні умови договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, передбачених пп. 1-8 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

Згідно з п. 7 додатку 3 до договору зміна ціни за одиницю електричної енергії допускається за умови надання стороною, яка пропонує зміни, документального підтвердження факту коливання ціни електричної енергії на ринку в торговій зоні "ОЕС України". Таким документальним підтвердженням можуть бути офіційні дані про ціну, обсяги купівлі-продажу електричної енергії на ринку "на добу наперед" (далі РДН) та внутрішньодобовому ринку (далі ВДР) та інші показники, які складися у відповідному розрахунковому періоду в торговій зоні "ОЕС України" та оприлюднені на офіційному вебсайті ДП "Оператор ринку" за адресою в мережі інтернет https://www.oree.com.ua згідно з частиною 6 статті 61 Закону України "Про ринок електричної енергії". У якості документального підтвердження даних, передбачених цим підпунктом, сторонами визнаються наступні документи:

1) завірені належним чином копії (роздруківки з веб-сайту) Звітів про результати роботи РДН/ВДР та про діяльність ОР за відповідний календарний місяць, які оприлюднюються відповідно до законодавства ДП "Оператор ринку".

Згідно п. 13.2 договору умови цього договору можуть бути змінені за згодою сторін у порядку, визначеному законодавством України, шляхом укладання сторонами додаткової угоди до цього договору.

На момент підписання договору сторонами погоджені всі істотні умови договору, а саме предмет, ціну та строк виконання зобов`язань за договором відповідно до вимог Господарського кодексу України та Закону України "Про публічні закупівлі".

04.02.2021 сторони уклали додаткову угоду № 1 до Договору № 23-21/54 від 28.12.2020. Так, у зв`язку з ліквідацією Любомльського району сторони погодили змінити назву, реквізити споживача в договорі та додатках до нього: Комунальне некомерційне підприємство "Любомльське територіальне медичне об`єднання" Любомльської районної ради на Комунальне некомерційне підприємство "Любомльське територіальне медичне об`єднання" Любомльської міської ради.

У подальшому до КНП "Любомльське територіальне медичне об`єднання" Любомльської міської ради надійшли листи-пропозиції ТОВ "Волиньелектрозбут" від 07.07.2021 01-8/2333, від 11.08.2021 № 01-8/2728, від 05.10.2021 № 01-8/3083, від 09.11.2021 № 01-8/3347, від 17.11.2021 № 01/8-3479, від 16.12.2021 №01-8/3802 щодо укладення додаткових угод до Договору, оскільки на ринку відбулося коливання цін, у зв`язку з чим ТОВ "Волиньелектрозбут" змушене підвищити ціни на постачання електричної енергії.

Пізніше, між сторонами даного правочину укладено додаткові угоди, якими змінено ціну електричної енергії за 1 кВт*год, зокрема:

- додатковою угодою № 2 від 05.02.2021 у зв`язку з зміною регульованих цін та відповідно до Постанови НКРЕКП № 2353 від 09.12.2020, встановлено, що ціна електричної енергії зо Договором становить 2,295311 грн/кВт* год, тобто зменшено величину регульованих тарифів (без ПДВ) грн/кВт* год з 01.01.2021 до 0,29393 грн/кВт* год без ПДВ, ціна електричної енергії як товару (без ПДВ) залишилась без змін 1,599999 грн/кВт* год;

- додатковою угодою № 3 від 13.07.2021 - ціну за одиницю електроенергії (з урахуванням величини регульованих тарифів та ПДВ) з 01.07.2021 збільшено з 2,272715 грн/кВт/год до 2,464523 грн/кВт/год (на 8,44 % від ціни, обумовленої у додатковій угоді №2 від 05.02.2021 до договору), при цьому ціну електричної енергії як товару (без ПДВ) збільшено з 1,599999 грн/кВт/год до 1,759839 грн/кВт/год (на 9,99 % від ціни, обумовленої у додатковій угоді №2 від 05.02.2021 до Договору);

- додатковою угодою № 4 від 27.08.2021 - ціну за одиницю електроенергії (з урахуванням величини регульованих тарифів та ПДВ) з 01.09.2021 збільшено з 2,464523 грн/кВт/год до 2,675492 грн/кВт/год (на 8,56 % або на 17,72 % від ціни, обумовленої у додатковій угоді №2 від 05.02.2021 до договору), при цьому ціну електричної енергії як товару (без ПДВ) збільшено до 1,935647 грн/кВт/год (на 9,99 % або на 20,97 % від ціни, обумовленої у додатковій угоді №2 від 05.02.2021 до договору);

- додатковою угодою № 5 від 18.10.2021 - ціну за одиницю електроенергії (з урахуванням величини регульованих тарифів та ПДВ) з 01.10.2021 збільшено з 2,675492 грн/кВт/год до 2,907538 грн/кВт/год (на 8,67 % або на 27,93 % від ціни, обумовленої у додатковій угоді №2 від 05.02.2021 до договору), при цьому ціну електричної енергії як товару (без ПДВ) збільшено до 2,129018 грн/кВт/год (на 9,99 % або на 33,06 % від ціни, обумовленої у додатковій угоді № 2 від 05.02.2021 до договору);

- додатковою угодою № 6 від 16.11.2021 - ціну за одиницю електроенергії (з урахуванням величини регульованих тарифів та ПДВ) з 01.11.2021 збільшено з 2,907538 грн/кВт/год до 3,162764 грн/кВт/год (на 8,77 % або на 39,16 % від ціни, обумовленої у додатковій угоді №2 від 05.02.2021 до договору), при цьому ціну електричної енергії як товару (без ПДВ) збільшено до 2,341707 грн/кВт/год (на 9,99 % або на 46,35 % від ціни, обумовленої у додатковій угоді №2 від 05.02.2021 до договору);

- додатковою угодою № 7 від 22.11.2021 - ціну за одиницю електроенергії (з урахуванням величини регульованих тарифів та ПДВ) з 11.11.2021 збільшено з 3,162764 грн/кВт/год до 3,443489 грн/кВт/год (на 8,87 % або на 51,51 % від ціни, обумовленої у додатковій угоді № 2 від 05.02.2021 до договору), при цьому ціну електричної енергії як товару (без ПДВ) збільшено до 2,575644 грн/кВт/год (на 9,99 % або на 60,97 % від ціни, обумовленої у додатковій угоді №2 від 05.02.2021 до договору);

- додатковою угодою № 8 від 22.11.2021 - ціну за одиницю електроенергії (з урахуванням величини регульованих тарифів та ПДВ) з 12.11.2021 збільшено з 3,443489 до 3,752257 грн/кВт/год (на 8,96 % або на 65,1 % від ціни, обумовленої у додатковій угоді №2 від 05.02.2021 до договору), при цьому ціну електричної енергії як товару (без ПДВ) збільшено до 2, 832951грн/кВт/год (на 9,99 % або на 77,01 % від ціни, обумовленої у додатковій угоді №2 від 05.02.2021 до договору);

- додатковою угодою № 9 від 31.12.2021 припинено договірні відносини за договором № 23-21/54.

Прокурор доводить, що до договору № 23-21/54 у період його виконання 6 разів вносились зміни щодо вартості одиниці електричної енергії в сторону збільшення.

На підтвердження наявності підстав для укладення додаткових угод, якими збільшено договірну ціну на електроенергію, ТОВ "Волиньелектрозбут" надано інформації із сайту ДП "ОПЕРАТОР РИНКУ", цінові довідки Харківської торгово промислової палати, у яких наведено відомості з офіційного сайту ДП "ОПЕРАТОР РИНКУ" про середньозважені ціни купівлі-продажу на РДН та ВДР з травень по грудень 2021 року.

Прокурор зазначає, що аналізом інформації щодо кількості постачання електричної енергії під час дії Договору установлено, що ТОВ "ВОЛИНЬЕЛЕКТРОЗБУТ" у 2021 році поставлено: 524349 кВт електричної енергії для КНП "Любомльське ТМО" Любомльської міської ради згідно актів приймання-передачі електричної енергії, а саме:

- акту № 105/532-0053000/1/1 від 31.01.2021 92480 кВт* год;

- акту № 105/532-0053000/2/1 від 28.02.2021 65376 кВт* год;

- акту № 105/532-0053000/3/1 від 01.04.2021 56659 кВт* год;

- акту № 105/532-0053000/4/1 від 30.04.2021 46979 кВт* год;

- акту № 105/532-0053000/5/1 від 31.05.2021 37087 кВт* год;

- акту № 105/532-0053000/6/1 від 30.06.2021 30168 кВт* год;

- акту № 105/532-0053000/7/1 від 31.07.2021 32398 кВт* год;

- акту № 105/532-0053000/8/1 від 31.08.2021 23101 кВт* год;

- акту № 105/532-0053000/9/1 від 30.09.2021 37942 кВт* год;

- акту № 105/532-0053000/10/1 від 01.11.2021 48436 кВт* год;

- акту № 105/532-0053000/11/1 від 30.11.2021 53723 кВт* год.

При цьому, відповідно до зазначених актів приймання-передачі електричної енергії КНП "Любомльське ТМО" Любомльської міської ради сплачено 1327856,95 грн, зокрема: за актом № 105/532-0053000/1/1 від 31.01.2021 приймання-передачі обсягу реалізованої електричної енергії за січень 2021 року сплачено 210180,78 грн (платіжне доручення: №1303 від 24.02.2021 на суму 210180,78 грн); за актом акт № 105/532-0053000/2/1 від 28.02.2021 приймання-передачі обсягу реалізованої електричної енергії за лютий 2021 року сплачено 148581,01 грн (платіжне доручення №1333 від 04.03.2021 на суму 148581,01 грн); за актом акт № 105/532-0053000/3/1 від 01.04.2021 приймання-передачі обсягу реалізованої електричної енергії за березень 2021 року сплачено 128769,76 грн (платіжні доручення №1456 від 05.04.2021 на суму 128769,76 грн); за актом № 105/532-0053000/4/1 від 30.04.2021 приймання-передачі обсягу реалізованої електричної енергії за квітень 2021 року сплачено 106769,87 грн (платіжне доручення №1549 від 14.05.2021 на суму 106769,87 грн); за актом № 105/532-0053000/5/1 від 31.05.2021 приймання-передачі обсягу реалізованої електричної енергії за травень 2021 року сплачено 84288,18 грн (платіжні доручення: №1630 від 02.06.2021 на суму 84288,18 грн); за актом № 105/532-0053000/6/1 від 30.06.2021 приймання-передачі обсягу реалізованої електричної енергії за червень 2021 року сплачено 68563,27 грн (платіжне доручення: №1611 від 05.07.2021 на суму 68563,27 грн); за актом № 105/532-0053000/7/1 від 31.07.2021 приймання-передачі обсягу реалізованої електричної енергії за липень 2021 року сплачено 79845,61 грн (платіжні доручення: №1702 від 03.08.2021 на суму 79845,61 грн); за актом № 105/532-0053000/8/1 від 31.08.2021 приймання-передачі обсягу реалізованої електричної енергії за серпень 2021 року сплачено 56932,94 грн (платіжні доручення: №1743 від 27.08.2021 на суму 56932,94 грн); за актом № 105/532-0053000/9/1 від 30.09.2021 приймання-передачі обсягу реалізованої електричної енергії за вересень 2021 року сплачено 101513,53 грн (платіжне доручення: №1844 від 05.10.2021 на суму 101513,53 грн); за актом № 105/532-0053000/10/1 від 01.11.2021 приймання-передачі обсягу реалізованої електричної енергії за жовтень 2021 року сплачено 140829,48 грн (платіжне доручення: №1971 від 04.11.2021 на суму 140829,48 грн); за актом № 105/532-0053000/11/1 від 30.11.2021 приймання-передачі обсягу реалізованої електричної енергії за листопад 2021 року сплачено 201582,52 грн (платіжне доручення: №2083 від 08.12.2021 на суму 201582,52 грн).

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначено Законом № 922-VIII (Закон України «Про публічні закупівлі»).

Відповідно до частини четвертої статті 3 Закону № 922-VIII відносини, пов`язані зі сферою публічних закупівель, регулюються виключно цим Законом і не можуть регулюватися іншими законами, крім випадків, встановлених цим Законом.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 1 цього Закону договір про закупівлю визначається як господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі / спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.

Основні вимоги до договору про закупівлю та внесення змін до нього урегульовані статтею 41 Закону № 922-VIII, частиною першою якої визначено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм зокрема, Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Верховний Суд вже зазначав, зокрема у постанові від 18.06.2021 у справі №927/491/19, що законодавство про публічні закупівлі встановлює спеціальний порядок зміни істотних умов договору, укладеного на відкритих торгах. Сторона договору при здійсненні державних закупівель розпоряджається не власними коштами, а коштами держави, коштами платників податків.

При цьому, право сторін договору на внесення змін до нього не може відбуватися з порушенням законодавства у сфері публічних закупівель, відповідно, свобода договору не може превалювати над дотримання вимог закону (постанова Верховного Суду від 28.09.2023 у справі №927/56/23).

Відповідно до частини четвертої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/ або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

У відповідності до приписів п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару.

Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії (п. 2 ч. 5 ст. 41 цього Закону).

Відповідно до частини першої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 628, статтею 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Згідно з частиною першою статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Згідно із частинами третьою, четвертою статті 653 ЦК України у разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із частинами першою, другою статті 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки.

Відповідно до частини четвертої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/ або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10 % пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

Із системного тлумачення наведених норм ЦК України та Закону статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" вбачається, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається.

Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у випадку зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, в порядку статті 652 ЦК України, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору.

Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.

Відповідні правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22.

Щодо додаткової угоди № 3 від 13.07.2021 до договору від 28.12.2020 № 23-21/54, суд зазначає таке.

Як коливання ціни необхідно розуміти зміну за певний період часу ціни товару на ринку чи то в сторону зменшення, чи в сторону збільшення. І таке коливання має відбуватись саме в період укладання договору і до внесення відповідних змін до нього.

Крім того, постачальнику треба не лише довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Постачальник повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції) (п. 134 постанови Верхового Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі № 927/491/19, п.5.46 Постанови Верховного Суду від 15.06.2022 у справі № 924/674/21).

Отже, якщо постачальник документально підтвердить замовнику, що ціна на товар коливалась на ринку такого товару від ціни в договорі і до ціни на момент підписання додаткової угоди, обґрунтує та доведе, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції), то можна говорити про наявність підстав для внесення змін до договору.

Документи щодо коливання ціни повинні підтверджувати, чому відповідне підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні, запропонованій замовнику на тендері та/або чому виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним. Подібна за змістом позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.04.2019 у справі № 915/346/18, від 12.02.2020 у справі № 913/166/19, від 21.03.2019 у справі № 912/898/18, від 25.06.2019 у справі № 913/308/18, від 12.09.2019 у справі № 915/1868/18).

Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо (подібна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.10.2020 у справі № 912/1580/18).

Між тим, суд встановив, що сторонами при укладенні оскаржуваної додаткової угоди №3 від 13.07.2021 не дотримано вказаних вимог чинного законодавства.

Укладаючи додаткову угоду №3 від 13.07.2021, сторони збільшили ціну за одиницю електроенергії на 8,44 % від тієї ціни, яка була визначена при укладанні договору, зі змінами, внесеними додатковою угодою № 2 від 05.02.2021 (з 2,272715 грн/кВт/год до 2,464523 грн/кВт/год).

При цьому ціну електричної енергії як товару (без ПДВ) збільшено на 9,99 % від тієї ціни, яка була визначена при укладанні Договору, зі змінами, внесеними додатковою угодою №2 від 05.02.2021 (з 1,599999 грн/кВт/год до 1,759839 грн/кВт/год).

На обґрунтування збільшення ціни перед укладенням додаткової угоди № 3 від 13.07.2021, ТОВ "Волиньелектрозбут" звернулось до замовника із листом № 01-8/2333 від 07.07.2021, відповідно до якого вказано про збільшення ціни з 01.07.2021 у зв`язку із її коливанням на 32,57 % в бік збільшення на ринку "на добу наперед" у червні 2021 року в порівнянні з травнем 2021 року. Крім того, до листа долучено відповідну інформацію з сайту ДП "Оператор ринку".

Разом з тим, відповідно до даних, розміщених на офіційному сайті ДП "Оператор ринку" (https://www.oree.com.ua), середньозважені ціни на електроенергію на ринку "на добу наперед" (РДН) в зоні ОЕС станом на лютий 2021 року (на час укладення додаткової угоди № 2 від 05.02.2021) становили 1632,56 грн/МВт.год, а станом на червень 2021 року (місяць, що передував внесенню змін до договору) середньозважені ціни на електроенергію на ринку "на добу наперед" (РДН) в зоні ОЕС становили 1425,14 грн/МВт.год, що є нижчими у порівнянні з цінами в місяць укладення додаткової угоди № 2.

Відповідно до даних, розміщених на офіційному сайті ДП "Оператор ринку" (https://www.oree.com.ua), середньозважені ціни на електроенергію на внутрішньодобовому ринку (ВДР) в зоні ОЕС станом на лютий 2021 року становили 1756,16 грн/МВт.год, а станом на червень 2021 року (місяць, що передував внесенню змін до договору) 1352,96 грн/МВт.год, що є нижчою у порівнянні з ціною в місяць укладення додаткової угоди № 2.

Враховуючи наведене, у лютому 2021 року вартість електроенергії була вищою, ніж у червні того ж року (місяць, який передував укладенню оспорюваної угоди), а тому у сторін правочину були відсутні підстави (умови, встановлені у ст. 652 ЦК України та п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі") для збільшення ціни за одиницю товару та підписання додаткової угоди № 3 від 13.07.2021.

Разом з тим, Верховний Суд, розглядаючи подібні спори (зокрема, постанова від 28.09.2023 у справі № 927/56/23), зазначає про те, що право сторін договору на внесення змін до нього не може відбуватися з порушенням законодавства у сфері публічних закупівель, відповідно, свобода договору не може переважати над дотримання вимог закону.

Окрім того, ініціювання ТОВ "Волиньелектрозбут" питання про укладання додаткової угоди № 3 від 13.07.2021 на підставі порівняння цін електроенергії за червень 2021 року та травень 2021 року суперечить умовам п. 7.2 Додатку 3 до Договору, у якому зазначено, що розрахунок нової ціни здійснюється за порівнянням ціни за місяць, який передує укладанню додаткової угоди, та ціни за місяць, у якому укладено договір або попередню додаткову угоду.

Отже, порівнянню підлягали ціни за червень 2021 року (місяць, який передує укладанню додаткової угоди) та за лютий 2021 року (місяць, у якому укладено додаткову угоду № 2).

При цьому суд встановив, що у травні 2021 року сторони не вносили змін до договору щодо ціни товару, у зв`язку із чим для порівняння ціни на електроенергію ціни за травень 2021 року не повинні були братись до уваги.

Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається (ст. 632 ЦК України).

Разом з тим у додатковій угоді №3 від 13.07.2021 зазначено, що змінена ціна електроенергії у бік збільшення застосовується з 01.07.2021. З наведеного випливає, що після фактичної поставки продавцем - ТОВ "Волиньелектрозбут" електроенергії покупцю, а також після спожиття покупцем електроенергії у період з 01.07.2021 до 13.07.2021, сторони у порушення положень ст. 632 ЦК України змінили ціну товару після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність.

Щодо додаткової угоди № 4 від 27.08.2021 до договору від 28.12.2020 № 23-21/54, суд зазначає таке.

На обґрунтування збільшення ціни, перед укладенням додаткової угоди № 4 від 27.08.2021 ТОВ "Волиньелектрозбут" звернулось до замовника із листом № 01/8-2728 від 11.08.2021, відповідно до якого вказано про збільшення ціни з 01.09.2021 у зв`язку із її коливанням в бік збільшення на ринку "на добу наперед".

У вказаному листі ТОВ "Волиньелектрозбут" зазначає, що базовий тариф на ринку "на добу на перед" виріс до 2119,14 грн/МВт-год. В окремі дні 01-03 серпня ціна на електроенергію на ринку "на добу наперед" підвищувалась і до граничної планки в 2000-4000 грн/МВт-год., що в середньому вище на 75-85 % вище, ніж ще тиждень тому, станом на 05-10 серпня ціна становила до 4000 гривень в залежності від часу доби.

До листа також долучено інформацію з сайту ДП "Оператор ринку", згідно якої середньозважена ціни на ринку "на добу наперед" за 10 днів серпня 2021 року збільшилась на 41,02% у порівнянні з липнем 2021 року, а на внутрішньодобовому ринку за 10 днів серпня 2021 року збільшилась на 89,14 % у порівнянні з липнем 2021 року.

Крім того, ТОВ "Волиньелектрозбут" додано цінову довідку Харківської торгово-промислової палати від 12.08.2024 за №1869/21 в якій зазначено, що середньозважені ціни на електроенергію на ринку "на добу наперед" (РДН) в зоні ОЕС станом на липень 2021 року становили 1444,05 грн/МВт.год, а станом на першу декаду серпня (01.08 10.08) 2021 року 2127,10 грн/МВт.год, відсоток коливання ціни склав +47,30 %.

Між тим, відповідно до даних, розміщених на офіційному сайті ДП "Оператор ринку" (https://www.oree.com.ua), середньозважені ціни на електроенергію на ринку "на добу наперед" (РДН) в зоні ОЕС станом на лютий 2021 року (на час укладення додаткової угоди № 2 від 05.02.2021 року) становили 1632,56 грн/МВт.год, а станом на липень 2021 року (місяць, що передував внесенню змін до договору) середньозважені ціни на електроенергію на ринку "на добу наперед" (РДН) в зоні ОЕС становили 1444,05 грн/МВт.год, що є нижчими у порівнянні з цінами в місяць укладення додаткової угоди № 2.

Відповідно до даних, розміщених на офіційному сайті ДП "Оператор ринку" (https://www.oree.com.ua), середньозважені ціни на електроенергію на внутрішньодобовому ринку (ВДР) в зоні ОЕС станом на лютий 2021 року становили 1756,16 грн/МВт.год, а станом на липень 2021 року (місяць, що передував внесенню змін до договору) 1751,81 грн/МВт.год, що є нижчою у порівнянні з ціною в місяць укладення додаткової угоди № 2.

Отже, у лютому 2021 року вартість електроенергії була вищою, ніж у липні того ж року (місяць, який передував укладення оспорюваної угоди), а відтак у сторін правочину були відсутні підстави (умови, встановлені у ст. 652 ЦК України та п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі") для збільшення ціни за одиницю товару та підписання додаткової угоди № 4 від 27.08.2021.

Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.

Разом з тим, укладаючи додаткову угоду № 4 від 27.08.2021, сторони збільшили ціну за одиницю електроенергії на 17,72 % від тієї ціни, яка була визначена при укладанні договору, зі змінами, внесеними додатковою угодою № 2 від 05.02.2021 (з 2,272715 грн/кВт/год до 2,675492 грн/кВт/год).

При цьому ціну електричної енергії як товару (без ПДВ) збільшено на 20,97 % від тієї ціни, яка була визначена при укладанні договору, зі змінами, внесеними додатковою угодою № 2 від 05.02.2021 (з 1,599999 грн/кВт/год до 1,935647 грн/кВт/год).

Отже, суд встановив, що при врахуванні факту укладення з порушеннями попередньої додаткової угоди № 3 від 13.07.2021 з підстав наведених вище, між датами укладення додаткової угоди № 2 від 05.02.2021 та додаткової угоди № 4 від 27.08.2021 ціну на електричну енергію, як товар, збільшено понад 10 %, що суперечить ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

Щодо додаткової угоди № 5 від 18.10.2021 до договору від 28.12.2020 № 23-21/54, суд зазначає таке.

На обґрунтування збільшення ціни перед укладенням додаткової угоди № 5 від 18.10.2021 ТОВ "Волиньелектрозбут" звернулось до замовника із листом № 01/8-3038 від 05.10.2021, відповідно до якого вказано про збільшення ціни з 01.10.2021 у зв`язку із її коливанням в бік збільшення на ринку "на добу наперед".

У листі ТОВ "Волиньелектрозбут" зазначає, що середньозважена ціна на електроенергію на ринку "на добу на перед" в торговій зоні ОЕС України: за двадцять днів вересня 2021 року становила 2152,87 грн/МВт.год, станом на 4 жовтня 2021 року 2740,95 грн/МВт.год, станом на 5 жовтня 2021 року 2698,32 грн/ МВт.год.

У подальшому ТОВ "Волиньелектрозбут" надіслало замовнику цінову довідку Харківської торгово-промислової палати від 11.10.2021 № 2515/21, згідно якої середньозважена ціни на ринку "на добу наперед" в ОЕС України за вересень 2021 року (01.09-30.09) збільшилась на 15,12% у порівнянні з першою декадою жовтня 2021 року (з 2230,78 грн/МВт.год до 2568,15 грн/МВт.год).

Разом з цим ТОВ "Волиньелектрозбут" у вказаному листі та довідці Харківської торгово-промислової палати не відображає коливання ціни товару на ринку від дати укладення договору 23-21/54 від 28.12.2020 чи додаткової угоди № 2 від 05.02.2021.

Суд погоджується із доводами прокурора про те, що у даному випадку надана відповідачем-1 інформація є недостатньо обґрунтованою, оскільки не відображає коливання (збільшення чи зменшення ціни за одиницю товару на ринку) за період з дати укладення договору до дати зміни ціни вказаною додатковою угодою.

Відповідачем-1 не доведено, що підвищення ціни є непрогнозованим, оскільки ціна на електроенергію в осінньо-зимовий період є вищою ніж навесні та влітку, а відтак ТОВ "Волиньелектрозбут" не було позбавлене можливості це врахувати та закласти в ціну товару на момент подання тендерної пропозиції.

Як вбачається із матеріалів справи, укладаючи додаткову угоду №5 від 18.10.2021, сторони збільшили ціну за одиницю електроенергії на 27,93 % від тієї ціни, яка була визначена при укладанні договору, зі змінами, внесеними додатковою угодою № 2 від 05.02.2021 (з 2,272715 грн/кВт/год до 2,907538 грн/кВт/год).

При цьому ціну електричної енергії як товару (без ПДВ) збільшено на 33,06 % від тієї ціни, яка була визначена при укладанні договору, зі змінами, внесеними додатковою угодою №2 від 05.02.2021 (з 1,599999 грн/кВт до 2,129018 грн/кВт).

За наведених обставин, при врахуванні недійсності попередніх додаткових угод № 3 та № 4, між датами укладення додаткової угоди № 2 від 05.02.2021 та додаткової угоди № 5 від 18.10.2021, суд встановив, що ціну на електричну енергію, як товар, збільшено понад 10 %, що суперечить ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

Крім того, суд враховує, що у додатковій угоді №5 від 18.10.2021 зазначено, що змінена ціна електроенергії у бік збільшення застосовується з 01.10.2021.

З наведеного слідує, що після фактичної поставки продавцем - ТОВ "Волиньелектрозбут" електроенергії покупцю, а також після спожиття покупцем електроенергії у період з 01.10.2021 до 18.10.2021, сторони у порушення положень ст. 632 ЦК України змінили ціну товару після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця.

Щодо додаткової угоди №6 від 16.11.2021 до договору від 28.12.2020 № 23-21/54, суд зазначає таке.

На обґрунтування збільшення ціни перед укладенням додаткової угоди № 6 від 16.11.2021 ТОВ "Волиньелектрозбут" звернулось до замовника із листом № 01 8/3347 від 09.11.2021, відповідно до якого вказано про збільшення ціни у грудні 2021 року у зв`язку із її коливанням в бік збільшення на ринку "на добу наперед".

У вказаному листі ТОВ "Волиньелектрозбут" зазначає, що документальне підтвердження факту коливання ціни електроенергії на ринку та додаткова угода про зміну ціни будуть надіслані після оприлюднення аналітичних матеріалів ДП "Оператором ринку" на своєму веб-сайті в разі наявності росту однієї із складових ціни на електричну енергію, а саме ціни електричної енергії як товару.

Крім цього, ТОВ "Волиньелектрозбут" надіслало замовнику цінову довідку Харківської торгово-промислової палати від 28.10.2021 № 2697/21, згідно якої середньозважена ціни на ринку "на добу наперед" в ОЕС України за першу декаду жовтня 2021 року (01.10-10.10) збільшилась на 10,66% у порівнянні з другою декадою жовтня 2021 року (11.10-20.10) з 2568,15 грн/МВт.год до 2841,96 грн/МВт.год.

Разом з цим ТОВ "Волиньелектрозбут" у вказаному листі та довідці Харківської торгово-промислової палати не відображено коливання ціни товару на ринку від дати укладення договору 23-21/54 від 28.12.2020 чи додаткової угоди № 2 від 05.02.2021.

Надана відповідачем-1 інформація не є обґрунтованою, оскільки не відображає коливання (збільшення чи зменшення ціни за одиницю товару на ринку) за період з дати укладення договору до дати зміни ціни вказаною додатковою угодою. Останнім не доведено, що відбулось значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для ТОВ "Волиньелектрозбут" його виконання вочевидь невигідним.

Суд встановив, що укладаючи додаткову угоду №6 від 16.11.2021, сторони збільшили ціну за одиницю електроенергії на 39,16 % від тієї ціни, яка була визначена при укладанні Договору, зі змінами внесеними додатковою угодою №2 від 05.02.2021 (з 2,272715 грн/кВт/год до 3,162764 грн/кВт/год).

Водночас ціну електричної енергії як товару (без ПДВ) збільшено на 46,35 % від тієї ціни, яка була визначена при укладанні Договору, зі змінами, внесеними додатковою угодою №2 від 05.02.2021 (з 1,599999 грн/кВт до 2,341707грн/кВт).

Отже, при врахуванні недійсності попередніх додаткових угод № 3, № 4 та № 5, між датами укладення додаткової угоди № 2 від 05.02.2021 та додаткової угоди № 6 від 16.11.2021 ціну на електричну енергію, як товар, збільшено понад 10 %, що суперечить ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі"

Крім того, суд враховує, що у додатковій угоді № 6 від 16.11.2021 зазначено, що змінена ціна електроенергії у бік збільшення застосовується з 01.11.2021.

З наведеного вбачається, що після фактичної поставки продавцем - ТОВ "Волиньелектрозбут" електроенергії покупцю, а також після спожиття покупцем електроенергії у період з 01.11.2021 до 16.11.2021, сторони у порушення положень ст. 632 ЦК України змінили ціну товару після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця.

Щодо додаткової угоди №7 від 22.11.2021 до договору від 28.12.2020 № 23-21/54, суд зазначає таке.

На обґрунтування збільшення ціни, перед укладенням додаткової угоди № 7 від 17.11.2021 ТОВ "Волиньелектрозбут" звернулось до Замовника із листом № 01-8/3347 від 09.11.2021, відповідно до якого вказано про збільшення ціни у листопаді 2021 року у зв`язку із її коливанням в бік збільшення на ринку "на добу наперед".

У вказаному листі ТОВ "ВОЛИНЬЕЛЕКТРОЗБУТ" зазначає, що із серпня 2021 року ціни на ринку електричної енергії різко зросли. За даними ДП "Оператор ринку" тенденція до росту є стійкою та за три місяці (серпень-жовтень 2021 року) середньозважена ціни на ринку "на добу наперед" зросла на 64,6 %, а в перший день листопада відбулось на наступне значне підняття ціни та станом на 01.11.2021 середньозважена ціни на ринку "на добу наперед" в торговій зоні ОЕС України та внутрішньодобовому ринку: вдень 4000 грн/МВт.год, вночі - 2000 грн/МВт.год.

ТОВ "Волиньелектрозбут" надіслало замовнику цінову довідку Харківської торгово-промислової палати від 18.11.2021 № 2939/21, згідно якої середньозважена ціни на ринку "на добу наперед" в ОЕС України за жовтнень 2021 року (01.10-31.10) збільшилась на 25% у порівнянні з ціною станом на 1 листопада 2021 року з 2793,44 грн/МВт.год до 3491,75 грн/МВт.год.

Між тим, ТОВ "Волиньелектрозбут" у вказаному листі та довідці Харківської торгово-промислової палати не відображає коливання ціни товару на ринку від дати укладення договору № 23-21/54 від 28.12.2020 чи додаткової угоди № 2 від 05.02.2021.

Надана відповідачем-1 зазначена інформація не є обґрунтованою, оскільки не відображає коливання (збільшення чи зменшення ціни за одиницю товару на ринку) за період з дати укладення договору до дати зміни ціни вказаною додатковою угодою. Останнім не доведено, що відбулось значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для ТОВ "Волиньелектрозбут" його виконання вочевидь невигідним.

Суд встановив, що укладаючи додаткову угоду №7 від 22.11.2021, сторони збільшили ціну за одиницю електроенергії на 51,51% від тієї ціни, яка була визначена при укладанні договору, зі змінами, внесеними додатковою угодою №2 від 05.02.2021 (з 2,272715 грн/кВт/год до 3,443489 грн/кВт/год).

При цьому ціну електричної енергії як товару (без ПДВ) збільшено на 60,97 % від тієї ціни, яка була визначена при укладанні договору, зі змінами, внесеними додатковою угодою №2 від 05.02.2021 (з 1,599999 грн/кВт до 2,575644 грн/кВт).

Отже, при врахуванні недійсності попередніх додаткових угод між датами укладення додаткової угоди № 2 від 05.02.2021 та додаткової угоди № 7 від 22.11.2021, ціну на електричну енергію, як товар, збільшено понад 10 %, що суперечить ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

Крім того, у додатковій угоді №7 від 22.11.2021 зазначено, що змінена ціна електроенергії у бік збільшення застосовується з 11.11.2021.

Враховуючи наведене, після фактичної поставки продавцем - ТОВ "Волиньелектрозбут" електроенергії покупцю, а також після спожиття покупцем електроенергії у період з 11.11.2021 до 22.11.2021 сторони у порушення положень ст. 632 ЦК України та згаданих правових висновків Великої Палати Верховного Суду протиправно змінили ціну товару після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця.

Щодо додаткової угоди №8 від 22.11.2021 до договору від 28.12.2020 № 23-21/54, суд зазначає таке.

Як вбачається із матеріалів справи, підставами для обґрунтування збільшення ціни перед укладенням додаткової угоди № 8 від 22.11.2021 ТОВ "Волиньелектрозбут" стали аналогічні листи, що й для укладення додаткової угоди № 7 від 22.11.2021.

Між тим, у зазначених вище листі та довідці Харківської торгово-промислової палати не відображено коливання ціни товару на ринку від дати укладення договору № 23-21/54 від 28.12.2020 чи додаткової угоди № 2 від 05.02.2021, а відтак надана відповідачем-1 інформація є недостатньо обґрунтованою, оскільки не відображає коливання (збільшення чи зменшення ціни за одиницю товару на ринку) за період з дати укладення договору до дати зміни ціни вказаною додатковою угодою. Останнім не доведено, що відбулось значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для ТОВ "Волиньелектрозбут" його виконання вочевидь невигідним.

Суд встановив, що укладаючи додаткову угоду №8 від 22.11.2021, сторони збільшили ціну за одиницю електроенергії на 65,1% від тієї ціни, яка була визначена при укладанні Договору, зі змінами внесеними додатковою угодою №2 від 05.02.2021 (з 2,272715 грн/кВт/год до 3,752257 грн/кВт/год).

При цьому ціну електричної енергії як товару (без ПДВ) збільшено на 77,01 % від тієї ціни, яка була визначена при укладанні договору, зі змінами внесеними додатковою угодою №2 від 05.02.2021 (з 1,599999 грн/кВт до 2,832951 грн/кВт).

Отже, при врахуванні недійсності попередніх додаткових угод, між датами укладення додаткової угоди № 2 від 05.02.2021 та додаткової угоди № 8 від 22.11.2021, ціну на електричну енергію, як товар, збільшено понад 10 %, що суперечить ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

Крім того, суд звертає увагу, що у додатковій угоді №8 від 22.11.2021 зазначено, що змінена ціна електроенергії у бік збільшення застосовується з 12.11.2021. З наведеного випливає, що після фактичної поставки продавцем - ТОВ "Волиньелектрозбут" електроенергії покупцю, а також після спожиття покупцем електроенергії у період з 12.11.2021 до 22.11.2021 сторони у порушення положень ст. 632 ЦК України та згаданих правових висновків Великої Палати Верховного Суду змінили ціну товару після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця.

Враховуючи усе вище наведене, суд дійшов висновку, що додаткові угоди: № 3 від 13.07.2021 № 4 від 27.08.2021, № 5 від 18.10.2021, № 6 від 16.11.2021, № 7 від 22.11.2021, № 8 від 22.11.2021, укладені до договору від 28.12.2020 № 23-21/54 підлягають визнанню недійсними на підставі ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215, ст. 632, ст. 652 ЦК України, п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», оскільки останні мали наслідок безпідставного збільшення ціни за одиницю товару.

Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою статті 203 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно із частиною першою статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Суд звертається до правової позиції Великої Платати Верховного Суду, викладеної у постанові від 21.06.2023 у справі №905/1907/21, щодо застосування статті 23 Закону України «Про прокуратуру» у контексті визначення належного/неналежного позивача/позивачів у справі за позовом прокурора в інтересах держави в особі Ради, де Велика Палата відзначила, що використання коштів місцевого бюджету становить суспільний інтерес та стосується прав та інтересів великого кола осіб - територіальної громади. Завданням органу місцевого самоврядування є забезпечення раціонального використання майна та інших ресурсів, що перебувають у комунальній власності. Неефективне витрачання коштів місцевого бюджету, зокрема шляхом укладення підконтрольним органу місцевого самоврядування комунальним закладом незаконних правочинів, може порушувати економічні інтереси територіальної громади. Отже, оскільки засновником комунального закладу та власником її майна є територіальна громада в особі Ради, яка фінансує і контролює діяльність цього комунального закладу, а також зобов`язана контролювати виконання місцевого бюджету, зокрема законність та ефективність використання комунальним закладом коштів цього бюджету за договорами про закупівлю товарів, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Рада є особою, уповноваженою на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів територіальної громади, інтереси якої є складовою інтересів держави, пов`язаних із законним та ефективним витрачанням коштів місцевого бюджету, а тому є належним позивачем у справі.

Для захисту інтересів держави нераціонально та неефективно витрачені бюджетні кошти слід повертати (стягувати) саме на користь держави в особі уповноваженого органу як головного розпорядника бюджетних коштів, тобто на користь державного бюджету (див. постанову об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 15 березня 2024 року у справі № 904/192/22). Тобто у спорі за позовом прокурора про визнання недійсним договору про закупівлю та застосування наслідків недійсності правочину головний розпорядник бюджетних коштів, визначений прокурором як позивач, на користь якого прокурор просить стягнути кошти (застосувати реституцію), є належним позивачем у справі, який уособлює державу, за захистом інтересів якої прокурор звернувся із цим позовом до суду.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.11.2025 у справі №920/19/24.

Крім того, у постанові від 21.11.2025 у справі № 920/19/24 Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що відповідно до статей 215, 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так й іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. У такому разі двостороння реституція є обов`язковим наслідком визнаного судом недійсним правочину та не може бути проігнорована сторонами.

Тотожна позиція викладена також у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15 .03.2024 у справі № 904/192/22, постанові Верховного Суду від 21.12.2022 у справі № 904/193/22.

Так, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2022 у справі № 125/2157/19, від 21.06.2023 у справі № 905/1907/21 висловлено, що вимоги особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (частина третя статті 215 ЦК України) та застосування реституції, спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Застосування реституції як наслідку недійсності правочину насамперед відновлює права його учасників. Інтерес іншої особи полягає в тому, щоб відновити свої права через повернення майна відчужувачу. Якщо повернення майна його відчужувачу не відновлює права позивача, то судом може бути застосований іншій ефективний спосіб захисту порушеного права в рамках заявлених позовних вимог.

Верховний Суд у постанові від 23.09.2021 у справі № 904/1907/15, роз`яснюючи застосування статей 215, 216 ЦК України, зазначив, що двостороння реституція є необхідним правовим наслідком визнання правочину недійсним і не може бути проігнорована сторонами. Повернення всього отриманого за таким правочином є юридичним обов`язком, що виникає безпосередньо з норм закону та факту недійсності правочину.

Суд встановив, що ТОВ "Волиньелектрозбут" після укладення 13.07.2021 додаткової угоди №3 до договору закупівлі № 23-21/54 відповідно до акту приймання-передачі електричної енергії за липень 2021 року поставлено у липні 32398 кВт електричної енергії за ціною 2,464523 грн/кВт/год (з ПДВ). КНП "Любомльське ТМО" Любомльської міської ради за поставлену електричну енергію сплачено 79845,61 грн з ПДВ, а саме: 32398 кВт, 2,464523грн/кВт/год = 79845,61 грн. (фактично сплачено 79845,61грн). При цьому вартість електричної енергії, у разі поставки її за цінами, що визначені договором, зі змінами, внесеними додатковою угодою №2 від 05.02.2021, становила б 73631,42 грн з ПДВ, а саме: 32398 кВт, 2,272715 грн/кВт/год = 73631,42 грн. Отже, сума надмірно сплачених коштів за додатковою угодою від 13.07.2021 до договору закупівлі становить: 79845,61 грн 73631,42 грн = 6214,19 грн.

ТОВ "Волиньелектрозбут" відповідно до акту приймання-передачі електричної енергії за серпень 2021 року поставлено у серпні 23101 кВт електричної енергії за ціною 2,46452275 грн/кВт/год з ПДВ. КНП "Любомльське ТМО" Любомльської міської ради за поставлену електричну енергію сплачено 56932,94 грн з ПДВ, а саме: 23101 кВт, 2,46452275 грн/кВт/год = 56932,94 грн. (фактично сплачено 56932,94 грн). При цьому вартість електричної енергії, у разі поставки її за цінами, що визначені договором, зі змінами, внесеними додатковою угодою № 2 від 05.02.2021 становила б 52501,98 грн з ПДВ, а саме: 23101 кВт, 2,272715 грн/кВт/год = 52501,98 грн. Отже, сума надмірно сплачених коштів за додатковою угодою від 13.07.2021 до Договору закупівлі становить: 56932,94 грн 52501,98 грн = 4430,96 грн.

Після укладення 27.08.2021 додаткової угоди №4 до договору закупівлі № 23-21/54 відповідно до акту приймання-передачі електричної енергії за вересень 2021 року поставлено у вересні 37942 кВт електричної енергії за ціною 2,675492 грн/кВт/год з ПДВ. КНП "Любомльське ТМО" Любомльської міської ради за поставлену електричну енергію сплачено 101513,53 грн з ПДВ, а саме: 37942 кВт, 2,675492 грн/кВт/год = 101513,53 грн. (фактично сплачено 101513,53 грн). При цьому вартість електричної енергії, у разі поставки її за цінами, що визначені договором, зі змінами, внесеними додатковою угодою №2 від 05.02.2021, становила б 86231,35 грн з ПДВ, а саме: 37942кВт, 2,272715 грн/кВт/год = 86231,35 грн. Отже, сума надмірно сплачених коштів за вересень 2021 року становить: 101513,53 грн 86231,35 грн = 15282,18 грн.

Після укладення 18.10.2021 додаткової угоди № 5 до договору закупівлі № 23-21/54 відповідно до акту приймання-передачі електричної енергії за жовтень 2021 року поставлено у жовтні 48436 кВт електричної енергії за ціною 2,907538 грн/кВт/год з ПДВ. КНП "Любомльське ТМО" Любомльської міської ради за поставлену електричну енергію сплачено 140829,48 грн з ПДВ, а саме: 48436 кВт, 2,907538 грн/кВт/год = 140829,48 грн. (фактично сплачено 1401829,48 грн). При цьому вартість електричної енергії, у разі поставки її за цінами, що визначені договором, зі змінами, внесеними додатковою угодою №2 від 05.02.2021, становила б 24575,62 грн з ПДВ, а саме: 48436 кВт, 2,272715 грн/кВт/год = 110081,22 грн. Отже, сума надмірно сплачених коштів за жовтень 2021 року становить: 140829,48 грн 110081,22 грн = 30748,26 грн.

Після укладення додаткової угоди № 6 від 16.11.2021 та додаткової угоди № 7 від 22.11.2021 до договору закупівлі № 23-21/54 відповідно до акту приймання-передачі електричної енергії за листопад 2021 року поставлено у листопаді 53723 кВт електричної енергії за ціною 3,752257 грн/кВт/год з ПДВ. КНП "Любомльське ТМО" Любомльської міської ради за поставлену електричну енергію сплачено 201582,52 грн з ПДВ, а саме: 53723 кВт, 3,752257 грн/кВт/год = 201582,52 грн. (фактично сплачено 201582,52 грн). При цьому вартість електричної енергії, у разі поставки її за цінами, що визначені Договором, зі змінами, внесеними додатковою угодою №2 від 05.02.2021, становила б 122097,07 грн з ПДВ, а саме: 53723 кВт, 2,272715 грн/кВт/год = 122097,07 грн. Отже, сума надмірно сплачених коштів у листопаді 2021 року становить: 201582,52 грн 122097,07 грн = 79485,45 грн.

Отже за результатами виконання договору від 28.12.2020 № 23-21/54 ТОВ "Волиньелектрозбут" на підставі укладених додаткових угод до договору, якими збільшено договірну ціну, безпідставно отримало бюджетних коштів в сумі 136161,04 грн (6214,19 грн + 4430,96 грн + 15282,18 грн + 30748,26 грн + 79485,45 грн).

Водночас у цій справі судом встановлено, що відповідач 1 не здійснив поставку товару на відповідну суму, а отже, відсутні передумови для застосування двосторонньої реституції відповідно до частини першої статті 216 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

Ураховуючи, що оспорювані додаткові угоди № 3 від 13.07.2021 № 4 від 27.08.2021, № 5 від 18.10.2021, № 6 від 16.11.2021, № 7 від 22.11.2021, № 8 від 22.11.2021 до Договору від 28.12.2020 № 23-21/54 є недійсними та не породжують правових наслідків у частині зміни ціни за одиницю товару, суд обґрунтовано виходить з необхідності визначення суми безпідставно одержаних грошових коштів як різниці між: сумою, фактично сплаченою за ціною, сформованою з урахуванням таких додаткових угод, та сумою, що підлягала сплаті за ціною, встановленою основним договором без урахування спірних додаткових угод.

Грошові кошти в сумі 136161,04 грн є різницю між сумою коштів, які фактично перераховано за ціною, визначеною з урахуванням спірних додаткових угод, і сумою за ціною, визначеною у договорі без врахування спірних додаткових угод, тобто є такими, що були безпідставно одержані відповідачем-1 (ТОВ «Волиньелектрозбут»), підстава їх набуття відпала, а тому останній зобов`язаний їх повернути до бюджету Любомльської міської ради, що відповідає приписам статті 1212 ЦК України.

За наведених обставин, суд прийшов висновку, що позовна вимога про стягнення із ТОВ «Волиньелектрозбут» на користь Любомльської міської ради 136161,04 грн підставна, підтверджена матеріалами справи та підлягає до задоволення.

В силу положень ст. ст. 73 ГПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1, 3 ст. 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги прокурора є підставними, обґрунтованими та підлягають до задоволення у повному обсязі.

За змістом ч. 9 ст. 129 ГПК України, у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи приписи щодо покладення судового збору на учасників судового процесу, передбачені ст.129 ГПК України, оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідачів, з Комунального некомерційного підприємства Любомльське територіальне медичне об`єднання Любомльської міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю Волиньелектрозбут слід порівну стягнути 8478,40 грн сплаченого Волинською обласною прокуратурою судового збору.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 86, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

вирішив:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсними додаткові угоди: № 3 від 13.07.2021, № 4 від 27.08.2021, № 5 від 18.10.2021, № 6 від 16.11.2021, № 7 від 22.11.2021, № 8 від 22.11.2021 до Договору №23-21/54 від 28.12.2020, укладені між Товариством з обмеженою відповідальністю Волиньелектрозбут та Комунальним некомерційним підприємством Любомльське територіальне медичне об`єднання Любомльської міської ради.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» (43026, Волинська обл., Луцький р-н, місто Луцьк, вул. Яремчука Назарія, будинок 11-А, ) на користь Любомльської міської ради (44301, Волинська обл., Ковельський р-н, місто Любомль, вул. Незалежності, будинок 23, ) 136161,04 грн (сто тридцять шість тисяч сто шістдесят одну гривню 04 коп.).

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» (43026, Волинська обл., Луцький р-н, місто Луцьк, вул. Яремчука Назарія, будинок 11-А, ) на користь Волинської обласної прокуратури (43000, Волинська обл., місто Луцьк, вулиця Винниченка, будинок 15, ) 8478,40 грн (вісім тисяч чотириста сімдесят вісім гривень 40 коп.) витрат зі сплати судового збору.

5. Стягнути з Комунального некомерційного підприємства Любомльське територіальне медичне об`єднання Любомльської міської ради (44301, Волинська обл., Ковельський р-н, місто Любомль, вул. Соборності, будинок 70, ) на користь Волинської обласної прокуратури (43000, Волинська обл., місто Луцьк, вулиця Винниченка, будинок 15, ) 8478,40 грн (вісім тисяч чотириста сімдесят вісім гривень 40 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено 02.03.2026

Суддя А. С. Вороняк