ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2026 р. м. Рівне Справа № 918/571/25

Господарський суд Рівненської області у складі судді О. Андрійчук, за участю секретаря судового засідання О. Гуменюк, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтех Груп"

до TEMPLATE FACTORY SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA

про стягнення 25 000,00 євро,

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився,

УСТАНОВИВ:

У червні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтех Груп" (позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до TEMPLATE FACTORY SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA (відповідач) про стягнення 25 000,00 євро.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Згідно із позовною заявою, 19.09.2023 між позивачем (покупець) та відповідачем (постачальник) укладено контракт № 15/09 (контракт) та додаткові угоди до нього, за умовами яких відповідач зобов`язався продати, а покупець - купити і оплатити з відстрочкою у 30 календарних днів та/або авансовим платежем товар відповідно до кількості, асортименту і цін, вказаних у додатку № 1, який є невід`ємною частиною контракту. На виконання умов цього контракту позивач здійснив авансовий платіж у розмірі 25 000,00 євро, що еквівалентно 1 197 570,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією. Проте відповідач не здійснив поставку товару позивачу, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість у розмірі 25 000,00 євро, що становить 197 570,00 грн, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення вказаної суми.

У матеріально-правове обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на статті 11, 202, 526, 530, 629, 655, 662, 692, 712 ЦК України та статті 165, 173 - 175 ГК України.

Відповідач відзиву у строки і порядку, визначені ухвалою суду від 26.06.2025 та ГПК України, не надав, а відтак розгляд справи здійснюється за наявними матеріалами.

Процесуальні рішення, заяви і клопотання сторін, результат їх розгляду.

Ухвалою суду від 26.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 23.02.2026, провадження у справі зупинено до надходження відповіді від Центрального органу Республіки Польща на судове доручення про надання правової допомоги.

13.01.2026 від Міністерства юстиції (справедливості) Республіки Польща на виконання вимог ухвали суду від 26.06.2025 надійшли документи із виконанням доручення про надання правової допомоги.

Ухвалою суду від 23.02.2026 провадження у справі № 918/571/25 поновлено.

23.02.2026 від позивача надійшли клопотання про відкладення розгляду справи та про розгляд справи без участі його представника.

Інших заяв і клопотань від сторін не надходило.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, оцінивши подані докази, суд

установив таке.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

15.09.2023 між позивачем (покупець) та відповідачем (постачальник) укладено контракт № 15/09 (контракт), за умовами пунктів 1.1. - 1.4. якого продавець продає, а покупець купує на умовах: FCA 25-004 KIELCE, POLSKA, товар - вживаний гідроциліндр, вагою 60 кг, вживані шини Марангоні розміром 18.00.25, вагою 380 кг, ступінь зносу протектора 30-80%, відповідно до кількості, асортименту і цін, вказаних в додатку № 1, який є невід`ємною частиною цього контракту. Шини та гідроциліндр призначені виключно для використання на видобувному кар`єрі спецтехнікою.

Між сторонами підписано специфікацію (додаток № 1 до контракту), у якій зазначені асортимент, кількість ціна та вартість товару.

19.12.2024 до контракту укладена додаткова угода № 1, а 20.12.2024 - додаткова угода № 2.

Додатковою угодою № 1 сторони погодили пролонгувати контракт на тих самих умовах до 15.09.2026.

Загальна сума контракту становить 30 000,00 євро (пункт 1.2. додаткової угоди № 1).

Відповідно до пункту 1 додаткової угоди № 2 сторони вирішили викласти пункт 3.1. контракту у такій редакції: "3.1. Продавець зобов`язується відвантажити проданий за цим контрактом товар протягом 80 днів після здійснення оплати покупцем.".

Згідно з пунктом 3.4. контракту комплект таких документів поставляється разом з товаром: рахунок - фактура (інвойс), із зазначенням країни походження товару, ваги нетто і брутто.

Пунктами 4.1. - 4.2. контракту погоджено, що представник покупця отримує товар за адресою: FCA 25-004 KIELCE, POLSKA. Товар вважається зданим продавцем і прийнятим покупцем за кількістю - відповідно до кількості місць і масі, зазначених у транспортному документі пункту відправлення і згідно з даними, зазначеними в специфікації і товаросупровідних документах, за якістю - за зовнішніми ознаками, а також відповідно до законодавства України.

На виконання контракту відповідачем виписана Фактура проформа/Faktura Proforma numer P2/12/2024 від 24.12.2024 на поставку вживаних гідроциліндрів (kod CN 8412 21 80) в кількості 25 шт., загальною вартістю 10 000,00 євро та вживаних шин Марангоні розміром 18.00-25 (kod CN 4012 00 00 00), в кількості 60 шт., загальною вартістю 15 000,00 євро, загальна вартість товару становить 25 000,00 євро.

30.12.2024 позивач здійснив оплату авансу за товар згідно з платіжною інструкцією № 34 від 30.12.2024 року на суму 25 000,00 євро, що на дату оплати товару дорівнювало 1 197 570,00 грн.

Отже, у відповідача був обов`язок здійснити відвантаження проданого товару до 20.03.2025.

Станом на момент подання позовної заяви відповідач так і не здійснив поставку товару.

Курс продажу євро до гривні на міжбанківському валютному ринку за узгодженим сторонами в договору посиланні на сайті https://minfin.com.ua/currency/mb/, на момент подання позову, тобто станом на 23.06.2025, становить 48,2006 грн/1 євро.

Станом на момент звернення до суду відповідач не виконав умови контракту, оплачений позивачем товар не поставив. За розрахунками позивача, станом на 19.06.2025 за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 25 000,00 євро, що становить 197 570,00 грн (25 000, євро х 47,9028 грн за курсом НБУ станом на 19.06.2025).

Окрім того, як установлено судом, за пунктом 2 додаткової угоди № 2 всі розбіжності, що виникають внаслідок або у зв`язку з цим контрактом, повинні вирішуватись в судовому порядку установленому арбітражному суді або господарських судах України сторони, що пред`являє вимогу. Рішення арбітражного або господарського суду України буде остаточним і обов`язковим для виконання сторонами і не може бути оскаржене.

З урахуванням викладеного судом установлено, що між сторонами виникли правовідносини, пов`язані неналежним виконанням зобов`язань з поставки товару за договором поставки, регулювання яких здійснюється ГК України (чинним станом на дату виникнення спірних правовідносин) та ЦК України.

Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.

Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема з договорів.

Приписами статтей 626, 627, 628 та 629 ЦК України унормовано, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 265 ГК України (у редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин) передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною шостою статті 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

Статтею 655 ЦК України врегульовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Приписами частин першої та другої статті 662 ЦК України унормовано, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

За частиною 1 статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві (частини перша, друга статті 664 ЦК України).

Частиною першою статті 665 ЦК України врегульовано, що у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Згідно з частиною другою статті 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

У силу вимог частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 25 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про договори міжнародної купівлі-продажу товарів порушення договору, допущене однією із сторін, є істотним, якщо воно тягне за собою таку шкоду для іншої сторони, що остання значною мірою позбавляється того, на що вона мала право розраховувати на підставі договору, крім випадків, коли сторона, що порушила договір, не передбачала такого результату, і розумна особа, що діє в тій самій якості за аналогічних обставин, не передбачала б його.

Приписами статті 30 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про договори міжнародної купівлі-продажу товарів унормовано, що продавець зобов`язаний поставити товар, передати документи, що стосуються його, та передати право власності на товар відповідно до вимог договору та цієї Конвенції.

За статтею 33 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про договори міжнародної купівлі- продажу товарів продавець повинен поставити товар: a) якщо договір встановлює чи дає можливість визначити дату поставки - в цю дату.

Покупець може встановити додатковий строк розумної тривалості для виконання продавцем своїх зобов`язань (стаття 47 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про договори міжнародної купівлі-продажу товарів).

Згідно з частиною першою статті 49 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про договори міжнародної купівлі-продажу товарів покупець може заявити про розірвання договору: a) якщо невиконання продавцем будь-якого з його зобов`язань за договором або за цією Конвенцією є істотним порушенням договору; або b) у разі непоставки, якщо продавець не поставляє товар протягом додаткового строку, встановленого покупцем відповідно до пункту 1 статті 47, або заявляє, що він не здійснить поставки протягом установленого таким чином строку.

Судом із фактичних обставин справи установлено, що відповідач свого обов`язку з поставки товару у строк, визначений договором, не здійснив, товару на суму 25 000,00 євро позивачу не передав, отже, позивач має право на повернення суми попередньої оплати.

Частинами першою, шостою, сьомою статті 193 ГК України, які кореспондуються зі статтями 525, 526 ЦК України, передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У силу вимог частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зважаючи, що відповідач допустив прострочку у виконанні зобов`язання з поставки товару, отже, вимога позивача про стягнення з відповідача 25 000,00 євро, як суми попередньої оплати, підлягає до задоволення.

При цьому з фактичних обставин справи установлено, що контракт укладено з іноземним суб`єктом господарювання, розрахунки визначені в іноземній валюті - євро.

Отже, у випадку визначення зобов`язання в іноземній валюті суд не вправі змінювати грошовий еквівалент зобов`язання і в резолютивній частині рішення має зазначити розмір і вид іноземної валюти, що підлягає стягненню. Зазначення судом у рішенні двох грошових сум (іноземної валюти та її еквівалент у гривні), які необхідно стягнути з боржника, вносить двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний. У разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 761/12665/14-ц від 04.07.2018, яку суд застосовує при вирішенні питання про суму боргу та валюту, у якій такий борг підлягає стягненню з відповідача).

Висновки суду за результатами вирішення спору.

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами статтей 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про порушення майнових прав позивача, а отже, про наявність підстав для задоволення позову та про стягнення з відповідача на користь позивача 25 000,00 євро основного боргу.

Розподіл судових витрат.

Згідно з частиною першою статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (частина перша статті 124 ГПК України).

У позовній заяві позивачем зазначено попередній розрахунок судових витрат, що складаються із судового збору в розмірі 14 370,84 грн. При цьому, як установлено судом, позивач позовну заяву з доданими документами подав в електронній формі.

За правилами частини третьої статті 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Отже, розмір судового збору, який повинен був сплатити позивач за подання позовної заяви, становить 17 963,55 грн, а з урахуванням понижуючого коефіцієнту 14 370,84 грн.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи, що позов задоволено повністю, відтак судовий збір в розмірі 14 370,84 грн покладається на відповідача.

Керуючись статтями 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтех Груп" до TEMPLATE FACTORY SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA про стягнення 25 000,00 євро задовольнити.

Стягнути з TEMPLATE FACTORY SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA (вул. Титус Халубинский 9/2, м. Варшава, Республіка Польща, 02-004, ідентифікаційний код ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтех Груп" (33027, м. Рівне, вул. Київська, 36, офіс 914, ідентифікаційний код 34847453) 25 000,00 євро.

Стягнути з TEMPLATE FACTORY SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA (вул. Титус Халубинский 9/2, м. Варшава, Республіка Польща, 02-004, ідентифікаційний код ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтех Груп" (33027, м. Рівне, вул. Київська, 36, офіс 914, ідентифікаційний код 34847453) 14 370,84 грн судового збору.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтех Груп" (33027, м. Рівне, вул. Київська, 36, офіс 914, ідентифікаційний код 34847453).

Відповідач: TEMPLATE FACTORY SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA (вул. Титус Халубинский 9/2, м. Варшава, Республіка Польща, 02-004, ідентифікаційний код ).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частина перша, друга статті 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина перша статті 256 ГПК України).

Інформацію у справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повне судове рішення складене та підписане 23.02.2026.

Суддя О.Андрійчук