ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
"16" лютого 2026 р.м. Одеса Справа № 916/3420/25
Господарський суд Одеської області у складі судді Мусієнко О.О.
за участі секретаря судового засідання Дробиш К.А.,
розглянувши матеріали заяви (вх. № 2-171/26 від 06.02.2026) Товариства з обмеженою відповідальністю Жилстройсервис-2 про прийняття додаткового рішення
у справі
про стягнення 982 799, 00 грн
у відкритому судовому засіданні за участю
представників сторін:
від позивача: Бойко А.В.;
від відповідача: не з`явився.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 02.02.2026 позов задоволено; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Баухаус Груп на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Жилстройсервис-2 вартість шкоди, завданої внаслідок неналежного виконання будівельних робіт за договором підряду № 08-07/21 від 08.07.2021 в сумі 982 799, 00 грн, судовий збір в сумі 11 793, 58 грн та витрат на послуги з експертного дослідження в сумі 40 000 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю Жилстройсервис-2 звернулося із заявою, сформованою в системі Електронний суд 06.02.2026 (вх. № 2-171/26 від 06.02.2026), про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Баухаус Груп суму витрат на правову допомогу, понесених під час розгляду справи у розмірі 60 000 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області суду від 10.02.2026 прийнято та призначено до розгляду заяву (вх. № 2-171/26 від 06.02.2026) Товариства з обмеженою відповідальністю Жилстройсервис-2 про прийняття додаткового рішення на 16.02.2026 о 12:30; запропоновано відповідачу надати суду письмові пояснення (заперечення, власну обґрунтовану правову позицію) по суті поданої позивачем заяви про ухвалення додаткового рішення у строк не пізніше 13.02.2026 через систему Електронний суд.

Розглянувши заяву про розподіл судових витрат, вислухавши позивача, господарський суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, інтереси позивача Товариства з обмеженою відповідальністю Жилстройсервис-2 у справі № 916/3420/25 представляла адвокат Бойко А.В. згідно ордеру на надання правничої допомоги серії ВН № 1614153, виданого на підставі договору про надання правничої допомоги/доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги від 02.07.2019 та виданого адвокатським об`єднанням «Грищенко та партнери Одеса».

02.07.2019 між адвокатським об`єднанням «Грищенко та партнери Одеса» в особі керуючого партнера Бойко Н.І. та Товариством з обмеженою відповідальністю Жилстройсервис-2 був укладений договір про надання правничої допомоги (далі договір), п. 1.1. якого передбачено, що адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати клієнту правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором, а клієнт зобов`язується оплатити надану правову допомогу в обсязі та на умовах, визначених в цьому договорі.

У відповідності до п. 4.1. договору сторони погодили, що розмір гонорару визначається шляхом підписання актів про надання послуг, що включає в себе перелік та вартість виконаних робіт. Під час визначення розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та значення справи для клієнта.

Згідно з п. 4.2. договору оплата наданих послуг здійснюється на підставі актів виконаних робіт та рахунків. Акти виконаних робіт та рахунки складаються адвокатським об`єднанням та надаються клієнту за результатом наданих послуг. Порядок передачі актів виконаних робіт та рахунків визначений в п. 9.5. цього договору.

01.07.2024 між адвокатським об`єднанням «Грищенко та партнери Одеса» в особі керуючого партнера Бойко Н.І. та Товариством з обмеженою відповідальністю Жилстройсервис-2 була укладена додаткова угода про надання правової допомоги від 02.07.2019, за умовами якої у зв`язку із закінченням 02.07.2024 строку дії договору про надання правової допомоги від 02.07.2019, сторони вирішили п. 7.1. договору викласти в наступній редакції: даний договір укладений на десять років та набирає чинності з моменту його підписання.

15.04.2025 між адвокатським об`єднанням «Грищенко та партнери Одеса» в особі керуючого партнера Бойко Н.І. та Товариством з обмеженою відповідальністю Жилстройсервис-2 була укладена додаткова угода про надання правової допомоги від 02.07.2019, п. 1 якої передбачено, що дана додаткова угода визначає порядок оплати правової допомоги (гонорару) адвокатському об`єднанню за надання правової допомоги клієнту з питання стягнення шкоди, завданої внаслідок неналежного виконання будівельних робіт ТОВ «Баухаус Груп» за договором підряду № 08-07/21 від 08.07.2021, укладеним між ТОВ Жилстройсервис-2 та ТОВ «Баухаус Груп».

У відповідності до п. 2 додаткової угоди сторони погодили, що оплата правової допомоги щодо представництва інтересів ТОВ Жилстройсервис-2 в суді першої інстанції по справі щодо стягнення шкоди, завданої внаслідок неналежного виконання будівельних робіт ТОВ «Баухаус Груп» за договором підряду № 08-07/21 від 08.07.2021, укладеним між ТОВ Жилстройсервис-2 та ТОВ «Баухаус Груп» здійснюється у фіксованій сумі в розмірі 50 000 грн.

За положеннями п. 3 додаткової угоди сторони погодили, що клієнт зобов`язується сплатити адвокатському об`єднанню додаткову винагороду (гонорар успіху) в разі задоволення позовних вимог ТОВ Жилстройсервис-2 по справі щодо стягнення шкоди, завданої внаслідок неналежного виконання будівельних робіт ТОВ «Баухаус Груп» за договором підряду № 08-07/21 від 08.07.2021, укладеним між ТОВ Жилстройсервис-2 та ТОВ «Баухаус Груп» у розмірі 10 000 грн.

Згідно рахунку на оплату № 99 від 10.04.2025, виписаного Бойко Н.І.,Ю ціна за договором про надання правової допомоги від 02.07.2019 та додатковою угодою від 15.04.2025 60 000 грн.

05.02.2026 між адвокатським об`єднанням «Грищенко та партнери Одеса» в особі керуючого партнера Бойко Н.І. та Товариством з обмеженою відповідальністю Жилстройсервис-2 був підписаний акт від 05.02.2026 про надання послуг, згідно якого загальна вартість наданих юридичних послуг складає 60 000 грн.

Ч. 1 ст. 244 ГПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 2 ст. 244 ГПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Згідно з ч. 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Ч. 4 ст. 244 ГПК України передбачено, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Ст. 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Ч. 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Верховний Суд, вирішуючи питання про судові витрати та своєчасність подання доказів понесених додаткових витрат на професійну правничу допомогу, зробив такі висновки щодо застосування норм процесуального права, зокрема:

- право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень статей 124, 129 ГПК України, кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв'язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду (постанова Верховного Суду від 19.07.2021 у справі № 910/16803/19);

- процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів (постанови Верховного Суду від 27.01.2022 у справі № 921/221/21 та від 31.05.2022 у справі № 917/304/21);

- потрібно розрізняти наслідки своєчасного неподання заяви про відшкодування судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, та доказів на підтвердження їх розміру, та загальні правила розподілу судових витрат за результатами розгляду справи. Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов'язаних із розглядом справи, крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів у підтвердження розміру витрат, пов'язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду (постанова Верховного Суду від 29.06.2022 у справі № 161/5317/18).

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.11.2024 у справі № 906/835/23.

Таким чином, відшкодування судових витрат на правову допомогу здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. При цьому перевірка доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.

Судом встановлено, що позивач у позовній заяві вказав, що орієнтовна сума витрат на професійну правничу допомогу 50 000 грн.

Рішення у даній справі ухвалено 02.02.2026. Із заявою про ухвалення додаткового судового рішення відповідач, до якої додано докази, позивач звернувся 06.02.2026.

Таким чином, у цій справі позивачем заявлено про судові витрати як у позовній заяві, так і до закінчення судових дебатів в судовому засіданні 02.02.2026 (відповідно до якої про відшкодування судових витрат буде заявлено після ухвалення судового рішення); подано докази на підтвердження їх розміру протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем дотримано процесуальних вимог стосовно заявлення до відшкодування суми судових витрат.

П. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України передбачено, що однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч. 1 ст. 16 ГПК України).

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 16 ГПК України).

Відповідно до ст. 26 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність).

Представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (ст. 1 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність).

Відповідно до ст. 30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю (постанова Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19).

При цьому, адвокатський гонорар може існувати в двох формах фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі № 910/4201/19).

Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Ч. 3 ст. 126 ГПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Ч. 6 ст. 126 ГПК України передбачено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відшкодування витрат позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов`язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об`єднань здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, зокрема на підставі: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У постанові Верховного Суду від 01.05.2025 у справі № 910/9107/20 викладено висновок, відповідно до якого, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Верховний Суд вказав, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, 16.11.2022 у справі № 922/1964/21; постанови Верховного Суду 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, 27.02.2024 у справі № 916/2239/22, 05.03.2024 № 912/3432/23, 15.05.2024 у справі № 922/2738/21, 15.04.2025 у справі № 910/6138/24; додаткова постанова Верховного Суду у складі колегії судді Касаційного господарського суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20, 12.07.2024 у справі № 913/205/23).

При визначенні розміру суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Зокрема, визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (Аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц та в додатковій ухвалі Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).

Суд зауважує, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.12.2021 у справі № 923/560/17, від 10.11.2021 у справі № 329/766/18, від 19.07.2022 у справі № 910/6807/21.

Верховний Суд у постанові від 30.01.2023 у справі № 910/7032/17 акцентує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що представником позивача на підтвердження факту надання правничої допомоги та понесення витрат на професійну правову допомогу адвоката в сумі 60 000 грн надано: договір від 02.07.2019 про надання правової допомоги з додатковими угодами від 01.07.2024 та від 15.04.2025 до нього; рахунок на оплату; акт про надання послуг.

Суд бере до уваги, що адвокат брав участь у судових засіданнях як представник позивача.

Відповідач заяву про зменшення витрат на правничу допомогу не подав, а також не висловив заперечень щодо їх розміру, необґрунтованості або непропорційності.

Таким чином, дослідивши та оцінивши додані заявником до заяви документи, дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, а також документи, наявні у судовій справі, докази, якими підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, та, зважаючи на принципи співмірності та розумності судових витрат, їх обґрунтованості та пропорційності суд доходить висновку, що заява (вх. № 2-171/26 від 06.02.2026) Товариства з обмеженою відповідальністю Жилстройсервис-2 про прийняття додаткового рішення підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 76, 86, 123, 129, 234, 235, 240, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву (вх. № 2-171/26 від 06.02.2026) Товариства з обмеженою відповідальністю Жилстройсервис-2 про прийняття додаткового рішення задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Баухаус Груп (65078, м. Одеса, вул. Космонавтів, буд. 36; ідентифікаційний код юридичної особи: 42658310) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Жилстройсервис-2 (65062, м. Одеса, Б. Французький, буд. 60/1, офіс 12; ідентифікаційний код юридичної особи: 34319566) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 60 000 грн (шістдесят тисяч гривень).

Додаткове рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст. 256 ГПК України.

Наказ видати після набрання додатком рішенням законної сили.

Повне додаткове рішення складено та підписано 26 лютого 2026 року.

Суддя О.О. Мусієнко