ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"04" березня 2026 р.м. ХарківСправа № 922/634/26

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінрайт" про вжиття заходів забезпечення позову у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінрайт", м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "БК "Форт-Пост", м. Харків
про стягнення 3191410,26 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінрайт", звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "БК "Форт-Пост", відповідач, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Кредитним договором №294/21 від 06 липня 2021 року у розмірі 3191410,26 грн, яка складається з заборгованості за основною сумою заборгованості (тілом кредиту). Судові витрати позивач просить суд покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 02.03.2024 постановлено заявити та задовольнити самовідвід судді Шатернікову М.І. від участі у розгляді справи № 922/634/26. Матеріали позовної заяви № 922/634/26 разом із заявою про забезпечення позову передати для здійснення повторного автоматизованого розподілу та визначення іншого складу суду для розгляду справи, відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України.

Розпорядженням керівника апарату суду № 47/2026 від 03.03.2026 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи відповідно до пункту 2.3.44 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено та здійснено повторний автоматизований розподіл справи №922/634/26 та заяви про забезпечення позову поданої разом з позовом.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.03.2026 визначено новий склад суду - суддя Шарко Л.В.

Ухвалою суду від 04.03.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Підготовче засідання призначено на 02 квітня 2026 року о 10:00.

Також позивачем разом із позовною заявою подана заява про забезпечення позову, в якій позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову у вигляді заборони проведення реєстраційних дій щодо нерухомого майна, належного Відповідачу ТОВ "БК "ФОРТПОСТ" : нежитлові будівлі приміщення цокольного поверху №100-:-115 загальною площею 253,6 кв.м., 1го поверху № 108/-:-125 загальною площею 377,2 кв.м. в житловому будинку літ. "А-16", що знаходиться за адресою: Харківська область, місто Харків, вулиця Цілиноградська, будинок 48-В, та належить ТОВ "БК "ФОРТПОСТ" на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер:10934485, виданий 15.10.2013, видавник Реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції Харківської області. Не застосовувати заходів зустрічного забезпечення позову.

В обґрунтування заяви позивач вказує на те, що між Акціонерним товариством "БАНК СІЧ" (надалі кредитодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "БК "ФОРТ-ПОСТ" (надалі позичальник) був укладений кредитний договір № 294/21 від 06 липня 2021 року (надалі кредитний договір), відповідно до умов якого Банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності кредит на поповнення обігових коштів в сумі 14000000,00 грн., з 06 липня 2021 року до 31 березня 2025 року зі сплатою 18% річних, в порядку і умовах, визначених кредитним договором, з усіма додатковими договорами, угодами та договорами про внесення змін до нього, а позичальник зобов`язався на умовах, визначених кредитним договором та додатковими договорами до нього, повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування ними в строки та розмірах, передбачених кредитним договором.(із урахуванням всіх змін і доповнень до кредитного договору).

Банк виконуючи умови кредитного договору надав позичальнику кредит в сумі 14000000,00 грн (чотирнадцять мільйонів) гривень, з оплатою по процентній ставці 18,00% відсотків річних та з кінцевим терміном погашення до 31.03.2025 року (включно).

Відповідно до п.1.1. кредитний договір №294/21 від 06 липня 2021 року позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п. 1.2.2 додаткової угоди №21/23 від 28.11.2023 до кредитного договору №294/21, позичальник зобов`язався здійснити остаточне погашення залишку заборгованості у відповідності до затвердженого графіка в строк до 31 березня 2025 року (включно).

15 жовтня 2024 року між АТ "БАНК СІЧ" (Банк) та Новим кредитором (ТОВ "ФК "ФІНРАЙТ") укладено договір про відступлення прав вимоги за яким Банк відступив шляхом продажу Новому кредитору права вимоги до боржника за кредитним договором № 294/21 від 06 липня 2021 року з усіма додатковими договорами та угодами до нього, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами та генеральними договорами на здійснення кредитних- операцій та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки/застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них.

Відступлення прав вимоги відбулося у звичайному процесі діяльності та у межах визначених законом і не призводить до жодної зміни обсягу прав і зобов`язань за договорами.

До нового кредитора ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНРАЙТ" перейшли права вимоги до позичальника, Іпотекодавця у повному обсязі та на умовах, які існували на момент відступлення прав вимоги та згідно ст. 512 Цивільного кодексу України ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНРАЙТ" є Новим кредитором та Іпотекодержателем у зазначених зобов`язаннях.

З метою забезпечення виконання ТОВ "БК "ФОРТ-ПОСТ" своїх зобов`язань за кредитним договором №294/21 від 06 липня 2021 року між АТ "БАНК СІЧ" (надалі БАНК) та ТОВ "БК "ФОРТ-ПОСТ" було укладено Іпотечний договір із застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шатерніковою Т.М. 06 липня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за №90, з урахуванням усіх змін, доповнень та додатків, відповідно до якого у забезпечення своєчасного виконання за Кредитним договором Іпотекодавець ТОВ "УКРАЇНСЬКИЙ СТАНДАРТ" передав в іпотеку: будівлю, нежитлову літ. "Б-1" загальною площею 1672,5 (одна тисяча шістсот сімдесят дві цілих п`ять десятих) кв.м. що знаходиться за адресою: Харківська область, проспект Героїв Сталінграда, будинок 144/2 (сто сорок чотири дріб два) та належить Іпотекодавцю, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, номер запису про право власності 4948293 (далі предмет іпотеки).

Згідно розділу 5 Іпотечного договору Іпотекодержатель ТОВ "ФК "ФІНРАЙТ" звернув стягнення на предмет Іпотеки у позасудовому порядку, шляхом - прийняття Іпотекодержателем предмету іпотеки у власність в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, визначеному ст. 37 Закону України "Про іпотеку".

Відповідно до ст. 36 Закону України "Про іпотеку" - після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання основного зобов`язання: - боржником - юридичною особою або фізичною особою - підприємцем є дійсними, якщо інше не визначено договором іпотеки чи договором про надання кредиту, чи договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

ТОВ "ФК "ФІНРАЙТ" задовольнив вимоги за рахунок предмета іпотеки у сумі 12965100,00 грн.

Станом на 15.10.2024 року за кредитним договором №294/21 від 06 липня 2021 року обліковується заборгованість у розмірі 16156510,26 грн:

- основний борг - 13857581,22 грн;

- проценти - 2298929,04 грн.

Сума заборгованості, яка підлягає стягненню складає 16156510,26 грн. (загальний борг) 12965100,00 грн (сума задоволення вимог в позасудовому порядку) = 3191410,26 грн (сума що підлягає стягненню у судовому порядку)

Таким чином, позивач ТОВ "ФК "ФІНРАЙТ" набув право примусового стягнення заборгованості з боржника у судовому порядку у сумі 3191410,26 грн. (заборгованість за основним боргом (тілом кредиту).

Станом на дату подання цього позову, позичальник не виконав взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, як щодо сплати сум основного боргу за кредитом так і щодо сплати процентів за користування кредитом. В порушення прийнятого на себе, відповідно до умов кредитного договору, зобов`язання, не сплачені грошові кошти згідно з встановленим графіком та кредитним договором у повному обсязі.

Таким чином, позивач ТОВ "ФК "ФІНРАЙТ" набув право примусового стягнення заборгованості з боржника ТОВ "БК "ФОРТ-ПОСТ" за кредитний договір № 294/21 від 06 липня 2021 року між АТ "БАНК СІЧ" та ТОВ "БК "ФОРТ-ПОСТ" у судовому порядку.

ТОВ "ФК "ФІНРАЙТ" відповідно до ст. 19 ГПК України та умов Іпотечного договору з метою позасудового врегулювання питання щодо стягнення заборгованості направляло письмові вимоги:

Письмове повідомлення (вимога) №07/04-04 від 07.04.2025 року позичальнику/Іпотекодавцю, про порушення умов кредитного договору №294/21 про надання кредиту на умовах кредитної лінії від 06.07.2021 року та умов іпотечного договору із застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шатерніковою Т.М. 06 липня 2021року, в реєстрі за № 90, про порушення забезпеченого обтяженням основного зобов`язання та вимога про усунення порушення із попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Письмове повідомлення (повторна вимога) № 09/05-05 від 09.05.2025 року позичальнику/Іпотекодавцю, про порушення умов кредитного договору №294/21 про надання кредиту на умовах кредитної лінії від 06.07.2021 року та умов іпотечного договору із застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шатерніковою Т.М. 06 липня 2021року, в реєстрі за № 90, про порушення забезпеченого обтяженням основного зобов`язання та вимога про усунення порушення із попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Однак, відповідач залишив письмові вимоги позивача без відповіді та задоволення.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 09.02.2026 року у справі №922/3076/25 апеляційну скаргу ТОВ "ФК "Фінрайт", м. Харків (номер провадження 2621 Х/З) на рішення Господарського суду Харківської області від 19.11.2025 (повний текст підписано 20.11.2025) у справі №922/3076/25 задоволено.

Апеляційну скаргу Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Луніної Тетяни Анатоліївни, м. Харків (номер провадження 2653 Х/3) на рішення Господарського суду Харківської області від 19.11.2025 (повний текст підписано 20.11.2025) у справі №922/3076/25 задоволено.

Рішення Господарського суду Харківської області від 19.11.2025 (повний текст підписано 20.11.2025) у справі №922/3076/25 скасовано.

Ухвалено нове рішення, яким у задоволені позовних вимог ТОВ "Український стандарт" про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 80309950 від 11.08.2025, прийняте приватним нотаріусом Харківський міський нотаріальний округ Луніною Тетяною Анатоліївною, яким зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ТОВ "ФК "Фінрайт" права власності на нерухоме майно: будівля, нежитлова літ. Б-1 загальною площею 1672,5 (одна тисяча шістсот сімдесят дві цілих п`ять десятих) кв. м., що знаходиться за адресою: Харківська область, місто Харків, проспект Героїв Сталінграда, будинок 144/2 - відмовлено повністю.

Витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви віднесено на рахунок ТОВ "Український стандарт".

Стягнуто з ТОВ "Український стандарт" (62495, Харківська обл., смт. Васищеве, в`їзд Орешкова, буд. 7-А; ) на користь ТОВ ФК "Фінрайт" (61183, м. Харків, вул. Дружби народів, буд. 228-Б; ) витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 3633,60грн.

Стягнуто з ТОВ "Український стандарт", Харківська обл. (62495, Харківська обл., смт. Васищеве, в`їзд Орешкова, буд. 7-А; ) на користь Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Луніної Тетяни Анатоліївни, м. Харків (61058, Харків, вул. Данилевського, 22 РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 3633,60грн.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду Харківської області від 03.09.2025 у справі №922/3076/25, а саме: скасовано встановлення заборони на проведення реєстраційних дій щодо нерухомого майна: будівля, нежитлова літ. "Б-1" загальною площею 1672,5 кв. м., що знаходиться за адресою: Харківська область, м. Харків, проспект Героїв Сталінграда, будинок 144/2 (сто сорок чотири дріб два). Постанова набрала законної сили з дня її ухвалення.

ТОВ "БК "ФОРТ-ПОСТ" був учасником справи, третьою особою на стороні позивача, однак участі не приймав. Своєї правової позиції не виклав. Доказів виконання умов кредитного договору суду не надав. ТОВ "БК "ФОРТ-ПОСТ" зобов`язаний зареєструвати Електронний кабінет, однак не зареєстрував його.

Окрім того, ухвалою Східного апеляційного господарського суду у справі №922/3076/25 від 15.12.2025 року, ухвалено роз`яснити ТОВ "БК "Форт пост", м. Харків, у відповідності до вимог ч.6 ст.6 цього Кодексу обов`язок зареєструвати свій електронний кабінет. Однак, не зареєстрував його.

Окрім того, на переконання позивача, ТОВ "БК "Форт пост" вибрав позицію ігнорування судового провадження відносно кредитних зобов`язань його самого за кредитним договором між АТ "БАНК СІЧ" та ТОВ "БК "ФОРТ-ПОСТ" № 294/21 від 06 липня 2021 року.

У зв`язку із чим є обґрунтовані побоювання позивача, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до ст.140 ГПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Згідно з частиною 1 статті 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Водночас, частиною 1 статті 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до частин 1-4 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Дослідивши матеріали позовної заяви та заяви про забезпечення позову, суд дійшов висновку про відсутність необхідності виклику до суду позивача для дачі пояснень та/або призначення для розгляду заяви про забезпечення позову судового засідання з викликом представників сторін.

Розглянувши заяву ТОВ "ФК "Фінрайт" про забезпечення позову, суд зазначає таке.

Згідно зі ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 ГПК України заходів забезпечення позову.

Відповідно до п.1 частини першої статті 137 ГПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення у майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17).

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №910/9498/19, від 17.09.2020 у справі №910/72/20, від 15.01.2021 у справі №914/1939/20, від 16.02.2021 у справі №910/16866/20, від 15.04.2021 у справі №910/16370/20, від 24.06.2022 у справі №904/3783/21, від 26.09.2022 у справі №911/3208/21).

Велика Палата Верховного Суду наголошує, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (постанова від 15.09.2020 у справі №753/22860/17).

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18.

Забезпечення позову по суті - це тимчасові обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача чи інших осіб з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача та недопущення в разі задоволення позову немайнового характеру істотного утруднення чи неможливості ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При розгляді заяви про забезпечення позову не вирішується питання про законність та обґрунтованість позовних вимог.

До предмета доказування на цій стадії входить лише питання про те, чи може існуючий стан організації правовідносин ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення, унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача чи інших осіб з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення, а також у здійсненні ефективного захисту або поновленні порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Водночас, адекватність заходів забезпечення позову, що застосовуються господарським судом, визначається їх відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві чи іншим особам вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості. Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову, а, відтак, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що незабезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При цьому, обраний позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19).

Положення статті 136 ГПК України пов`язують вирішення питання про забезпечення позову з обґрунтуванням обставин необхідності такого забезпечення в контексті положень статті 73,74 ГПК України, яке (забезпечення) застосовується в якості гарантії задоволення вимог позивача.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Отже, заява про забезпечення позову повинна бути обґрунтованою з поданням належних і допустимих доказів, що підтверджують можливість виникнення в подальшому ускладнень при виконанні судового рішення, забезпеченні ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, варто враховувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом залежно від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Так, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову або унеможливлення ефективного захисту чи поновлення прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду.

Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення. Адекватність заходу для забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому, обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Предметом позову у даному випадку є вимога позивача про стягнення з відповідача на свою користь заборгованості за кредитним договором №294/21 від 06 липня 2021 року у розмірі 3191410,26 грн, яка складається з заборгованості за основною сумою заборгованості (тілом кредиту). Отже, позивачем пред`явлено до суду позов майнового характеру.

У постанові від 04.09.2025 у справі № 914/444/25 Верховний Суд звернув увагу на те, що наявність відповідача правомочностей власника спірного майна вказує на можливість у будь-який момент (в тому числі під час розгляду судом цієї справи, але до прийняття остаточного рішення) розпорядитися цим майном на користь третіх осіб, що може призвести до неможливості виконання рішення в цій справі про витребування спірного майна.

Відтак, виконання в майбутньому судового рішення у цій справі, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо залежить від тієї обставини, що відповідач, виступаючи зареєстрованим власником спірної майна, може розпорядитись вищевказаним майном шляхом вчинення дій (правочинів) щодо нього на користь будь-яких третіх осіб та/або вчинити дії щодо зміни об`єкта нерухомого майна (зміна цільового призначення та/або поділ/об`єднання тощо), що, в свою чергу, призведе до неможливості реального поновлення інтересів власника відповідного нерухомого майна (держави в особі відповідного органу) в межах даної справи, без нових звернень до суду.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню, таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою ВС у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 1 статті 32 Конвенції).

Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1). Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.2). Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.3).

Відповідно до ст. 79 цього Кодексу наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ч.1). Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2).

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.01.2021 у справі № 915/646/18, від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18.

Пунктом 2 частини 1 статті 28 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" встановлено, що підставою для відмови у державній реєстрації є те, що у Єдиному державному реєстрі містяться відомості про судове рішення щодо заборони проведення реєстраційної дії. Отже, вищезазначеним законом України передбачений такий вид заходу забезпечення позову як заборона проведення реєстраційної дії, що узгоджується з нормою п.10 ч.1 статті 137 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що обрані позивачем заходи забезпечення позову є співмірними і відповідають критеріям розумності, обґрунтованості та адекватності, забезпечують збалансованість інтересів учасників спірних правовідносин, запобігають порушенням у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних інтересів учасників процесу, відповідають інституту забезпечення позову в господарському процесі та заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Суд наголошує, що заходи забезпечення позову є тимчасовими на період вирішення спору по суті та спрямовані на збереження існуючого становища до розгляду спору по суті з метою зупинення вчинення під час розгляду справи дій, які матимуть відповідні юридичні наслідки, що можуть призвести до ускладнення чи унеможливлення виконання судового рішення в разі задоволення позову.

При цьому, суд зазначає, що обрані заходи забезпечення позову на період розгляду судом спору, не будуть перешкоджати діяльності відповідача, оскільки не позбавляють останнього його прав на володіння та користування вказаним нерухомим майном, а лише тимчасово обмежують право відповідача розпоряджатись вказаним об`єктом нерухомого майна та вчиняти дії, спрямовані на зміну об`єкта нерухомого майна.

Отже, вказаний захід має наслідком лише збереження існуючого становища до завершення розгляду справи по суті заявлених позовних вимог.

Суд, також, зазначає про відсутність необхідності вирішення питання щодо зустрічного забезпечення станом на день вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, процесуальним законом не встановлено обов`язку суду вимагати від особи, яка звертається із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (частина перша статті 141 ГПК України): відповідна вимога лише може висуватися судом з урахуванням обставин справи, але не визначається як неодмінна умова забезпечення позову. Аналогічна позиція викладена у Постанові КГС ВС від 19.02.2019 у справі № 911/1695/18.

Водночас, суд зазначає, що відповідач не позбавлений права звернутися до Господарського суду Харківської області з клопотанням, як про застосування зустрічного забезпечення, так і про скасування заходів забезпечення позову у разі надання відповідних доказів, які б спростовували необхідність застосування таких заходів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 14, 20, 73, 74, 79, 86, 136-140, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінрайт" про забезпечення позову у справі №922/634/26 - задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони проведення реєстраційних дій щодо нерухомого майна, належного відповідачу Товариству з обмеженою від повільністю "БК "ФОРТПОСТ" (61060, м. Харків, проспект Льва Ландау, буд. 171, ): нежитлові будівлі приміщення цокольного поверху №100-:-115 загальною площею 253,6 кв.м., 1го поверху № 108/-:-125 загальною площею 377,2 кв.м. в житловому будинку літ. "А-16", що знаходиться за адресою: Харківська область, місто Харків, вулиця Цілиноградська, будинок 48-В, та належить ТОВ "БК "ФОРТПОСТ" на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер:10934485, виданий 15.10.2013, видавник Реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції Харківської області.

Стягувачем за цією ухвалою є: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінрайт" (61183, м. Харків, вул. Дружби народів, буд. 228, корпус Б , ).

Боржником за цією ухвалою є: Товариство з обмеженою відповідальністю "БК "Форт-Пост" (61060, м. Харків, проспект Льва Ландау, буд. 171, ).

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом, підлягає негайному виконанню в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", та може бути пред`явлена до виконання в передбаченому чинним законодавством порядку протягом трьох років.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена, в порядку ст.ст. 255 - 257 ГПК України до Східного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня підписання ухвали.

Ухвала підписана "04" березня 2026 р.

Суддя Шарко Л.В.