УХВАЛА

23 лютого 2026 року

м. Київ

cправа № 910/1143/25

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Бенедисюка І. М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ДСЗ"

на рішення Господарського суду міста Києва від 01.07.2025 та

постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2026

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДСЗ"

до Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДСЗ" (далі - ТОВ "ДСЗ", скаржник) 14.02.2026 через підсистему "Електронний суд" звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою (зареєстрована судом та передана судді-доповідачу 16.02.2026), в якій просить: скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 01.07.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2026 у справі №910/1143/25; ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

У касаційній скарзі міститься клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження спірних судових рішень.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд дійшов висновку про залишення її без руху з огляду на таке.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з відповідним посиланням на статтю 287 цього Кодексу. Перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень, наведений в частині другій статті 287 ГПК України, є вичерпним.

Верховний Суд зазначає, що поряд із обґрунтуванням норм права, застосованих судом апеляційної інстанції неправильно або з порушенням, на його думку, скаржник має одночасно викласти підстави для такого оскарження (разом чи окремо), визначених частиною другою статті 287 ГПК України: 1) послатися на висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладений у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку (із зазначенням в чому саме полягає невідповідність оскарженого судового рішення сформованій правозастосовчій практиці у подібних правовідносинах) (пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України); 2) описавши спірні правовідносини, належно обґрунтувати мотиви (з чітким посиланням на норму права: абзац, пункт, частину статті) необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні (пункт 2 частини другої статті 287 ГПК України); 3) пославшись на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах та конкретизувавши зміст правовідносин, скаржник має послатися на відповідну норму права, щодо якої відсутній висновок та обґрунтувати необхідність формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи (пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України); 4) посилаючись, як на підставу для оскарження судового рішення, на частини першу, третю статті 310 ГПК України, на скаржника покладається обов`язок обґрунтувати мотиви взаємозв`язку між ухваленням незаконного судового рішення та підставою для його касаційного оскарження, передбаченою статтею 287 цього Кодексу з урахуванням частини першої, третьої статті 310 ГПК України. При цьому скаржник має усвідомлювати, що наслідком обґрунтованої підставності для такого звернення буде скасування судового рішення з передачею справи на новий розгляд (пункт 4 частини другої статті 287 ГПК України).

Перевіркою касаційної скарги на відповідність вимогам статті 290 ГПК України щодо її форми та змісту вбачається, що підставою касаційного оскарження спірних судових рішень скаржник визначає пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України. Зазначена підстава касаційного оскарження судових рішень узгоджується з вимогами касаційної скарги.

Разом з цим у касаційній скарзі скаржник, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суди попередніх інстанцій визнали встановленими та те, що суд апеляційної інстанції не надав оцінку доказам та обставинам у сукупності, зазначає, що суди порушили норми процесуального права, зокрема, вимоги статей 74, 86, 236 ГПК України, неправильно застосували приписи статті 35 Закону України "Про захист економічної конкуренції" щодо порушень початку розгляду справи відносно позивача. Однак скаржник не визначає як конкретну підставу касаційного оскарження передбачену відповідним пунктом частини другої статті 287 ГПК України так і підставу касаційного оскарження з урахуванням статті 310 ГПК України у разі, якщо вважає, що суди припустилися порушень норм процесуального права. Відтак, касаційна скарга підлягає залишенню без руху через наявність недоліків у зазначеній частині підстав касаційного оскарження, які підлягають усуненню.

До того ж Суд не наділений повноваженнями доповнювати касаційну скаргу міркуваннями, які скаржник не виклав у тексті касаційної скарги. При цьому, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Ураховуючи наведене, касаційна скарга подана без додержання відповідних вимог процесуального законодавства, а тому підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України. З метою надання можливості учаснику справи скористатися своїми процесуальними правами, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи завдання господарського судочинства, Верховний Суд вважає за доцільне встановити процесуальний строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення цієї ухвали.

З огляду на те, що касаційна скарга підлягає залишенню без руху, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження буде розглянуто Судом після усунення недоліків касаційної скарги.

Керуючись статтями 174, 234, 287, 290, 292 ГПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДСЗ" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.07.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2026 у справі №910/1143/25 залишити без руху.

2. Надати Товариству з обмеженою відповідальністю "ДСЗ" строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення цієї ухвали.

3. Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю "ДСЗ", що в разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя І. Бенедисюк