ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"26" лютого 2026 р. Cправа № 902/1709/25

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Тварковського А.А., розглянувши без виклику сторін за наявними матеріалами в порядку спрощеного позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом: Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" (вул. 600-річчя, буд. 13, м. Вінниця, 21021)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Олеріт" (провулок Цегельний, 2, м. Вінниця, 21020)

про стягнення 15156,87 грн,

В С Т А Н О В И В :

Комунальним підприємством Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Олеріт" про стягнення 15156,87 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №5958 від 02.09.2013 в частині повної та своєчасної оплати за поставлену теплову енергію, внаслідок чого Комунальним підприємством Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" заявлено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Олеріт" 15156,87 грн - основного боргу за період з липня 2023 року по травень 2024 року.

Ухвалою суду від 19.12.2025 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/1709/25 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Зазначеною ухвалою встановлено сторонам строки для вчинення процесуальних дій, зокрема, на подання заяв по суті спору.

Учасники справи скористалися таким правом: відповідачем подано відзив на позовну заяву (вх. № 01-34/13971/25 від 30.12.2025), позивачем - відповідь на відзив на позовну заяву (вх. № 01-34/68/26 від 05.01.2026) та додаткові пояснення (вх. № 01-34/80/26 від 05.01.2026).

У відзиві на позовну заяву відповідач не визнає позовні вимоги та вказує, що договір з постачання теплової енергії за ініціативою ТОВ "Олеріт" не було продовжено на 2023 рік, що також підтверджено рішенням суду від 20.12.2022 у справі №902/1023/22.

Враховуючи посилання позивача на рішення Господарського суду Вінницької області у справі №902/866/25, ТОВ "Олеріт" акцентує увагу, що предметом розгляду спору у справі №902/866/25 був період часу з червня 2024 по квітень 2025 року, тобто обґрунтування наявності правовідносин між сторонами зводилось до наявності на офіційному сайті позивача публічного договору саме з 01 червня 2024 року (від чого були здійснені нарахування), водночас у цій справі позивач стверджує про факт постачання/продажу теплової енергії за проміжок часу між припиненим договором №5958 та розміщеним публічним, тобто часу який не був взагалі нічим врегульований між сторонами.

З огляду на це, рішення в справі №902/866/25 аж ніяк не стосується періоду з липня 2023 по травень 2024 року і не може бути преюдиційним в цьому судовому процесі.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що ТОВ "Олеріт" не надавало до КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" відповідно до Наказу №169 дозволу про відключення виданого Комісією, технічних умов на виготовлення проекту, проектної документації на відключення, як наслідок КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" не засвідчувало своїм підписом Акт про відключення нежитлового приміщення ТОВ "Олеріт" від мереж централізованого опалення.

Поряд з цим позивач вказує, що з 01.06.2024 діє Типовий індивідуальний договір приєднання про надання послуги з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання, і вважається, що він укладений між КП ВМР "ВМТЕ" та ТОВ "Олеріт" відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги", постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 "Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії".

У додатковому поясненні КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" зазначає, що після подання позовної заяви та відзиву на неї Північно-західним апеляційним господарським судом ухвалено постанову, якою апеляційну скаргу ТОВ "Олеріт" на рішення Господарського суду Вінницької області від 18.09.2025 у справі № 902/866/25 залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Таким чином, рішення Господарського суду Вінницької області від 18.09.2025 у справі № 902/866/25 набрало законної сили, а наведені у відзиві доводи відповідача щодо відсутності у нього правових наслідків є безпідставними та такими, що втратили актуальність.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

02.09.2013 між Комунальним підприємством Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" (Постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Олеріт" (Споживач, відповідач) було укладено Договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 5958 (Договір), відповідно до предмету якого (п.1) за цим договором Постачальник бере на себе зобов`язання продавати та постачати Споживачеві теплову енергію в гарячій воді в договірних обсягах та за параметрами теплоносія на вході мереж Споживача, які відповідають температурному графіку теплової мережі, а Споживач зобов`язується отримувати та оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором. Температурний графік теплової мережі є невід`ємним додатком цього договору.

Згідно із п. 6.1. Договору розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності, відповідно до додатку №2 цього Договору. Проводяться виключно в грошовій формі згідно з діючими тарифами, затвердженими в установленому порядку.

Відповідно до п. 6.2. Договору Споживач щомісячно, протягом року, вносить плату за приєднане навантаження, визначене в додатку №1 до Договору, та окремо сплачує за спожиту теплову енергію на підставі показів приладів обліку, або за їх відсутності, розрахунково, відповідно до теплового навантаження. У разі зміни тарифів та порядку розрахунків нові тарифи і порядок розрахунків є обов`язковим для Сторін з моменту введення їх в дію.

Розрахунковим періодом є календарний місяць (п. 6.3. Договору).

За змістом п. 6.4. Договору розрахунки по Договору виконуються в наступному порядку:

- Споживач, не пізніше 25 числа розрахункового місяця вносить плату за приєднане теплове навантаження, визначене в Додатку №1 до Договору та сплачує 70 відсотків вартості від обсягу теплової енергії, який передбачений на наступний розрахунковий період;

- остаточні розрахунки за спожиту теплову енергію Споживач проводить до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

По закінченню розрахункового періоду, не пізніше 8 числа місяця, наступного за розрахунковим, Споживач повинен отримати загальний рахунок на оплату теплової енергії, спожитої у розрахунковому місяці та плати за приєднане навантаження, акт здачі-прийняття виконаних робіт в двох примірниках для підписання, після чого один примірник акту повернути Постачальнику у 5-ти денний термін. Не отримання Споживачем рахунку не звільняє останнього від обов`язку оплати по цьому Договору (п. 6.5. Договору).

Пунктом 6.6. Договору сторони погодили, що у разі не підписання акту здачі-прийняття виконаних робіт Споживачем, без надання Постачальнику викладених в письмовій формі обґрунтованих заперечень по акту або неповернення Споживачем підписаного акту здачі-прийняття виконаних робіт у 5-ти денний термін, акт вважається визнаний споживачем та є доказом кількості спожитої Споживачем у розрахунковому місяці теплової енергії належної якості.

Договір набуває чинності з 02.09.2013 року та діє до 31.12.2013 року. В частині розрахунків Договір діє до повного їх проведення. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін (п.п. 11.1., 11.4. Договору).

Додатком № 4 до Договору сторони погодили сплату за теплову енергію по двоставковому тарифу.

З матеріалів справи слідує, що позивачем в обґрунтування позовних вимог та на виконання умов Договору оформлено дублікати актів здачі-прийняття виконаних робіт (надання послуг) за приєднане навантаження та теплову енергію за період з липня 2023 року по травень 2024 року на загальну суму 15156,87 грн (а.с. 23-33, том 1). Поряд з цим такі акти направлялися відповідачу, що підтверджується змістом описів вкладень до цінних листів (а.с. 34-67, том 1).

Наведені вище акти відповідачем оплачені не були, що стало підставою для звернення Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" із відповідним позовом до суду.

Поряд з цим у рішенні Господарського суду Вінницької області від 20.12.2022 у справі № 902/1023/22 за позовом Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Олеріт" про стягнення 8134,47 грн, яке 10.01.2023 набрало законної сили, встановлено, що враховуючи письмове звернення відповідача до позивача у 2022 році про розірвання Договору, наявні підстави вважати, що Договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №5958 від 02.09.2013 з ініціативи Товариства з обмеженою відповідальністю "Олеріт" не пролонговано на 2023 рік, позаяк таке звернення мало місце 13.09.2022 за №07/09-22, тобто з дотриманням строку, передбаченого п. 11.4. Договору.

У рішенні Господарського суду Вінницької області від 18.09.2025 у справі № 902/866/25, яке набрало законної сили 02.01.2026 згідно із постановою Північно-західного апеляційного господарського суду, встановлено, що 07.05.2024 Комунальне підприємство Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" надіслало відповідачу лист № 1409-22/2 від 30.04.2024, у якому повідомило Товариство з обмеженою відповідальністю "Олеріт", що належне товариству приміщення вбудоване та/або прибудоване до багатоквартирного житлового будинку, а відтак відповідно до пункту 1 статті 2 Закону України від 9 листопада 2017 року №2189-УІІІ "Про житлово-комунальні послуги" (далі - ЗУ "Про ЖКП") ТОВ "Олеріт" надається послуга з постачання теплової енергії та послуга з постачання гарячої води.

Крім того, у цьому листі КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" повідомлено відповідача про розміщення індивідуального договору про постачання теплової енергії, що є публічним договором приєднання у відповідності до пункту 5 статті 13 ЗУ "Про ЖКП" на веб-сайті позивача https://vmte.vn.ua/publik/consumer/50.

У вказаному листі позивач також зазначив, що з 1 червня 2024 р. публічний договір приєднання затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 "Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії" вважатиметься укладеним, а діючий договір № 5958 від 02.09.2013 р. припинить свою дію та надав на ознайомлення один примірник публічного договору приєднання, заяву-приєднання до індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, яку просив заповнити, підписати та повернути в кабінет №4 за адресою 600-річчя, 13.

Відповідно до зазначеного рішення від 18.09.2025 у справі № 902/866/25 ухвалено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Олеріт" на користь Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" 20 261,88 гривень заборгованості за послугу з постачання теплової енергії за період з червня 2024 по квітень 2025 та 3 028,00 гривень судових витрат зі сплати судового збору.

З огляду на встановлені обставини справи, суд враховує таке.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України (ЦК України) зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.

Згідно із ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ним, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 627 ЦК України, ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 629 цього ж Кодексу встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Водночас судом під час розгляду справи досліджено, що Договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 5958 від 02.09.2013 у 2022 році припинив свою дію. Так, у рішенні суду від 20.12.2022 у справі № 902/1023/22 за позовом Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Олеріт" про стягнення 8134,47 грн, яке 10.01.2023 набрало законної сили, встановлено, що враховуючи письмове звернення відповідача до позивача у 2022 році про розірвання Договору, наявні підстави вважати, що Договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №5958 від 02.09.2013 з ініціативи Товариства з обмеженою відповідальністю "Олеріт" не пролонговано на 2023 рік, позаяк таке звернення мало місце 13.09.2022 за №07/09-22, тобто з дотриманням строку, передбаченого п. 11.4. Договору.

В силу вимог ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, у 2023 році між сторонами не було оформлено договірних відносин з приводу постачання теплової енергії і для цієї справи даний факт є преюдиціальним.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про теплопостачання" споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

Проте, не зважаючи на те, що укладення договору між постачальником теплової енергії та споживачем є обов`язковим на підставі закону, жодних доказів, що між сторонами у спірний період з липня 2023 року по травень 2024 року мали місце такі договірні правовідносини матеріали справи не містять.

Як встановлено у рішенні Господарського суду Вінницької області від 18.09.2025 у справі № 902/866/25, за змістом листа Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" № 1409-22/2 від 30.04.2024 позивач зазначив, що з 1 червня 2024 р. публічний договір приєднання затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 "Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії" вважатиметься укладеним, а діючий договір № 5958 від 02.09.2013 р. припинить свою дію та надав на ознайомлення один примірник публічного договору приєднання, заяву-приєднання до індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, яку просив заповнити, підписати та повернути в кабінет №4 за адресою 600-річчя, 13.

Тобто, договірні відносини між позивачем та відповідачем в межах Типового індивідуального договору приєднання на послуги з постачання теплової енергії розпочалися лише з 1 червня 2024 року, що констатовано Комунальним підприємством Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" у своєму ж листі № 1409-22/2 від 30.04.2024. Так, відповідно до рішення Господарського суду Вінницької області від 18.09.2025 у справі № 902/866/25 ухвалено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Олеріт" на користь Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" 20 261,88 гривень заборгованості за послугу з постачання теплової енергії за період з червня 2024 року по квітень 2025 року.

В контексті наведеного вище, суд, оцінюючи надані позивачем у справі докази такі як дублікати актів здачі-приймання виконаних робіт (надання послуг) за липень 2023 року - травень 2024 року, приходить до висновку, що вони не є належними доказами споживання відповідачем будь-яких послуг за спірний період, оскільки Договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 5958 від 02.09.2013 припинив свою дію. Так само припинили дію укладені до Договору додатки №1-4, що стосуються обсягів постачання теплової енергії, розмежування меж балансової належності, а також тарифів на теплову енергію. При цьому договірні відносини між позивачем та відповідачем в межах Типового індивідуального договору приєднання на послуги з постачання теплової енергії розпочалися поза межами спірного періоду липня 2023 року - травня 2024 року.

На підставі вищевикладеного, суд позбавлений можливості встановити та перевірити дійсну кількість зазначеної в актах теплової енергії з урахування відповідних тарифів, оскільки усі зазначені акти були сформовані на підставі правовідносин та вихідних даних, які у спірному періоді припинили свою дію.

Відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується.

Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно із ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оскільки позивачем не обґрунтовано заявлені позовні вимоги належними доказами, суд дійшов висновку про відмову у позові повністю через його недоведеність.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи відмову у задоволенні позову повністю, витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 3028 грн покладаються на позивача.

Керуючись ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74 - 79, 86, 91, 123, 129, 231, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 грн залишити за позивачем.

3. Згідно із приписами ч. 1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

4. Відповідно до положень ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Оскільки розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи до Електронних кабінетів ЄСІТС.

Повне рішення складено 26 лютого 2026 р.

Суддя А.А. Тварковський

віддрук. прим.:

1 - до справи.