ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" березня 2026 р. Справа№ 910/11795/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Колесника Р.М.

суддів: Сковородіної О.М.

Тищенко А.І.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства «Укргазвидобування»

на рішення Господарського суду міста Києва від 12.01.2026

у справі № 910/11795/25 (суддя - Алєєва І.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецбудзапчастина»

до Акціонерного товариства «Укргазвидобування»

про стягнення 98939,17 гривень

Короткий зміст позовних вимог

ТОВ «Спецбудзапчастина» (надалі також позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до АТ «Укргазвидобування» (надалі також відповідача) про стягнення 51098,48 гривень основної заборгованості, 449,39 гривень 3 % річних, 47391,30 гривень безпідставно набутих коштів.

Позовні вимоги обґрунтовані позивачем неналежним виконанням відповідачем свого обов`язку щодо оплати за поставлений товар згідно з договором № УГВ1396/30-24 від 27.11.2024 поставки (графік поставки), а також безпідставність одержання відповідачем грошових коштів відповідно до умов гарантії.

Короткий зміст судового рішення

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.01.2026 позов задоволено повністю, присуджено до стягнення з АТ «Укргазвидобування» на користь ТОВ «Спецбудзапчастина» 51098,48 гривень основної заборгованості, 449,39 гривень 3% річних, 47391,30 гривень безпідставно набутих коштів.

Рішення суду першої інстанції мотивоване наступним:

- оскільки сторонами договору погоджено поставку товару виробництва країни Китай, позивачем здійснено замовлення товару у Компанії Guangzhou Qidasheng Trading Co, limited в межах дії міжнародного Контракту № GQTILG/23 від 21.09.2023, проте, 13.03.2025 Компанія Guangzhou Qidasheng Trading Co, limited листом від 10.03.2025 повідомила позивача про затримку вантажу за Контрактом № GOTILG/23 від 21.09.2023 в порт Одеса, внаслідок відкладення судноплавною лінією MSC заходу судна з контейнером FSCU4670231 за коносаментом MEDUYR484518 в порт Одеса, спричиненого пошкодженням іншого судна компанії у вказаному порті в результаті ракетного удару 01 березня 2025 року, а тому з метою дотримання п. 8.2 Договору поставки позивач листом № 19/03-1 від 19.03.2025 повідомив про настання форс-мажорних обставин та звернувся до Дніпропетровської торгово-промислової палати для отримання відповідного сертифікату;

- на виконання умов договору позивачем поставлено відповідачу товар за видатковими накладними: № 577 від 15.04.2025 на суму 69528,00 гривень, № 580 від 15.04.2025 на суму 415854,00 гривень, № 584 від 15.04.2025 на суму 56220,00 гривень та № 639 від 28.04.2025 на суму 406224,00 гривень;

- за поставлений товар за вказаними вище видатковими накладними у загальному розмірі 947826,00 гривень відповідач сплатив позивачу лише 896727,52 гривень, що підтверджується платіжними інструкціями: № від 16.05.2025 на суму 56220,00 гривень, № від 16.05.2025 на суму 69528,00 гривень, № від 23.05.2025 на суму 415854,00 гривень та № від 30.05.2025 на суму 355125,52 гривень;

- відповідно до п. 4 Специфікації до Договору, оплата в сумі 51098,48 гривень здійснюється по факту прийняття протягом 30 календарних днів з моменту отримання товару. Згідно видаткової накладної № 639 від 28.04.2025 отримання товару відбулось 01.05.2025 про, що вказано у видатковій накладній, а тому строк для оплати вартості отриманого товару сплив 31.05.2025. З огляду на те, що строк оплати за поставлений товар настав, враховуючи відсутність доказів оплати, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором у розмірі 51098,48 гривень підлягає задоволенню.

- вимагати сплати суми боргу з врахуванням 3 % річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу. Дослідивши здійснений позивачем розрахунок заявленої до стягнення суми 3 %, суд вважає його обґрунтованим, арифметично правильним та таким, що не суперечить нормам чинного законодавства, у зв`язку з чим вимоги в цій частині підлягають задоволенню в розмірі 449,39 гривень.

- підставою для утримання банківської гарантії є саме невиконання позивачем (принципалом) договору, а не певне порушення строків його виконання. Матеріалами справи підтверджується виконання з боку позивача свого обов`язку щодо виконання умов договору поставки товару відповідачу. Однак в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач повернув позивачу суму отриманої гарантії від банку у розмірі 47391,30 гривень.

Короткий зміст апеляційної скарги

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач зазначає про наступне:

- судом першої інстанції при винесенні рішення не було враховано положення пункту 8.2 Договору в частині втрати позивачем права посилатися на дії обставин непереборної сили (форс-мажорні обставини) через порушення ним строку повідомлення про настання таких обставин, а також положення п. 7.11 Договору, яким передбачене право відповідача на застосування оперативно-господарської санкції і відповідне її застосування;

- судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення не було встановлено, чи дійсно такі обставини, на які посилався позивач були надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання позивачем своїх зобов`язань по договору, не було враховано загальні висновки щодо застосування положень статті 617 ЦК України, частини другої статті 218 ГК України та статті 14-1 ЗУ «Про торгово-промислові палати в Україні» викладені в постанові Верховного Суду від 02.04.2024 у справі № 910/9226/23, а тому через порушення судом першої інстанції ст. 617 ЦК України, ч. 2 ст. 218 ГК України та ст. 14-1 ЗУ «Про торгово-промислові палати в Україні», суд безпідставно стягнув з АТ «Укргазвидобування» кошти у розмірі 51098,48 гривень, які відповідно до п. 7.11 договору були отримані шляхом застосування оперативно-господарської санкції, а саме отримання суми нарахованих штрафних санкцій, спричинених несвоєчасним виконанням договору із суми, що підлягає сплаті;

- оскільки постачальник порушив зобов`язання за договором та несвоєчасно поставив Товар чим належно не виконав забезпечене зобов`язання, AT «Укргазвидобування» за наявності правової підстави (гарантійного випадку) з урахуванням висновків викладених в постанові Верховного Суду від 18.12.2025 у справі № 910/3776/25 правомірно звернулось до Гаранта та отримало суму гарантії в розмірі 47391,30 гривень.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

За результатом проведення публічної процедури закупівлі 34330000-9 запасних частин до вантажних транспортних засобів, фургонів та легкових автомобілів Лот № 1 ДК 021:20-9, між позивачем (постачальник) та відповідачем (покупець) 27.11.2024 укладено договір поставки УГВ 1396/30-24, за яким постачальник зобов`язується поставити покупцеві запасні частини до вантажних транспортних засобів, фургонів та легкових автомобілів (Запчастини до електричної системи (далі - Товар), зазначений в специфікації/-ях, що додається/ються до договору і є його невід`ємною/-ими частиною/-ами), а покупець - прийняти і оплатити такий Товар. Під поставкою сторони розуміють передачу товару постачальником для прийняття покупцем (п. 1.1. Договору).

Відповідно до п. 1.2. Договору, найменування/асортимент Товару, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю Товару та загальна вартість Товару вказується у специфікації/-ях (далі - Специфікація/-ії), яка/і є Додатком/ми № 1 до Договору та є його невід`ємною частиною. Строк поставки Товару визначається графіком/ми поставки Товару, який/і є Додатком/ми № 3 до договору та є його невід`ємною частиною/ами.

Між сторонами 27.11.2024 складено Специфікацію № 1 на поставку Товару: генератор 01 - 26 шт.; генератор 248 - 16 шт.; генератор - 2 шт.; генератор 39 - 12 шт.; датчик ПНВТ 83 - 4 шт.; датчик обертів колінчастого валу 07 - 2 шт.; датчик окису азоту - 15 шт.; електромуфта приводу вентилятора 89 - 2 шт.; стартер - 12 шт.; стартер - 5 шт.

Загальна вартість товару за вказаною специфікацією складає 947826,00 гривень. Виробник Товару: Weichai Power Company Ltd, Китай.

За умовами п. 2 Специфікації № 1 умови поставки товару: DDP - склад (станція) згідно адреси, вказаних в п. 10.1 даної Специфікації.

Строк поставки товару відповідно до Графіка поставки товару (додаток № 3) становить 120 календарних днів з дати укладання договору поставки (п. 3 Специфікації).

Відповідно до п. 5.2. договору, датою прийняття товару є дата підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі товару, форма якого наведена в Додатку № 4 до цього договору, який є невід`ємною частиною (застосовується, якщо постачальник є нерезидентом в Україні) або видаткової накладної. Датою передачі постачальником товару для прийняття покупцем є дата прибуття товару до місця поставки зазначена у відповідному товарно-транспортному документі або дата підписання сторонами акту приймання-передачі товару, якщо покупець за допомогою товаротранспортних документів не може визначити дату їх передачі для прийняття.

Відповідно до п. 10.2. договору, вимоги забезпечення виконання зобов`язань по договору постачальником: забезпечення виконання зобов`язань по договору здійснюється до укладання договору в один із способів:

- у формі грошових коштів. Сума грошових коштів, як забезпечення виконання зобов`язань поданому договору повинна бути перерахована постачальником на окремий рахунок, наданий покупцем та повинна бути 5 % від загальної вартості (ціни) договору; або

- надання банківської гарантії виконання зобов`язань по договору. Банківська гарантія повинна відповідати вимогам, вказаним у формі банківської гарантії як забезпечення виконання зобов`язань за договором закупівлі, яка є Додатком № 6 до договору, та її сума повинна бути 5 % від загальної вартості (ціни) договору.

Згідно п. 10.3. Договору, у випадку надання постачальником забезпечення виконання зобов`язань по договору у формі грошових коштів, банківської гарантії виконання зобов`язань покупець повертає постачальнику таке забезпечення протягом 5 банківських днів з дня настання одного з випадків, зазначених нижче на реквізити постачальника вказані в договорі (для забезпечення виконання зобов`язань по договору у формі грошових коштів) або шляхом направлення відповідної інформації банку (для забезпечення виконання зобов`язань по договору у формі банківської гарантії виконання зобов`язань) у наступних випадках:

- після виконання постачальником зобов`язань за договором в повному обсязі;

- за рішенням суду, яке набрало законної сили, щодо повернення забезпечення договору у випадку визнання результатів процедури закупівлі/спрощеної закупівлі недійсними або договору про закупівлю нікчемним;

- в інших випадках, передбачених чинним законодавством України, що регулює публічні закупівлі.

На виконання умов п. 10.2 Договору позивачем була надана банківська гарантія № 43338 від 18.11.2024 на суму 47391,30 гривень за умовами якої Банк-гарант зобов`язується сплатити відповідачу вказану суму у випадку отримання відповідної вимоги без будь-якого обґрунтування та надання інших документів.

Згідно п. 4 Специфікації оплата товару здійснюється по факту прийняття протягом 30 календарних днів з моменту отримання товару.

На виконання умова договору позивачем поставлено відповідачу товар за видатковими накладними: № 577 від 15.04.2025 на суму 69528,00 гривень; № 580 від 15.04.2025 на суму 415854,00 гривень; № 584 від 15.04.2025 на суму 56220,00 гривень та № 639 від 28.04.2025 на суму 406224,00 гривень.

Оскільки сторонами договору поставки погоджено поставку товару виробництва країни Китай, позивачем здійснено замовлення товару у Компанії Guangzhou Qidasheng Trading Co, limited в межах дії міжнародного Контракту № GQTILG/23 від 21.09.2023.

13.03.2025 Компанією Guangzhou Qidasheng Trading Co, limited листом від 10.03.2025 позивач був повідомлений про затримку вантажу за Контрактом № GOTILG/23 від 21.09.2023 в порт Одеса, внаслідок відкладення судноплавною лінією MSC заходу судна з контейнером FSCU4670231 за коносаментом MEDUYR484518 в порт Одеса, спричинене пошкодженням іншого судна компанії у вказаному порту в результаті ракетного удару 01.03.2025.

З метою дотримання п. 8.2 договору поставки позивач листом № 19/03-1 від 19.03.2025 повідомив відповідача про настання форс-мажорних обставин та звернувся до Дніпропетровської торгово-промислової палати для отримання відповідного сертифікату.

Після отримання Сертифікату про форс-мажорні обставини № 1200-25-0543 від 31.03.2025, позивач листом № 01/04-2 від 02.04.2025 повідомив про триваючі форс-мажорні обставини та долучив вказаний документ.

Відповідач відмовив у врахуванні повідомлення про настання форс-мажорних обставин за листом № 19/03-1 від 19.03.2025 та надіслав вимогу № 302.1-022-4875 від 16.05.2025, в якій вказав про необхідність сплати пені та штрафу в сумі 51098,48 гривень протягом 7 робочих днів.

До позивача 19.05.2025 надійшов лист №1-1615 від 19.05.2025 від АТ "КБ "Глобус" з повідомленням про необхідність здійснення гарантійного платежу згідно п. 3.3 Договору про надання гарантії № 43338/ЮГ-24 від 18.11.2024 в розмірі 47391,30 гривень.

Позивач у відповідь надіслав лист № 22/05 від 22.05.2025, в якому повідомив, що про існування форс мажорних обставин він дізнався лише 13.03.2025 від свого постачальника (виробника товару), отже повідомлення про настання форс-мажорних обставин надіслано на шостий день після того, як він про них дізнався, а отже дотримані строки повідомлення про настання обставин непереборної сили згідно п. 8.2 договору.

Згідно платіжної інструкції № 2697 позивачем 30.05.2025 виконано гарантійний платіж та надіслано на реквізити Банку 47391,30 гривень в якості гарантійного платежу за договором про надання гарантії №43338/ЮГ-24 від 18.11.2024.

Після отримання Сертифікату про форс-мажорні обставини № 1200-25-1023 від 18.06.2025 позивач листом № 19/06 від 19.06.2025 повідомив про закінчення дії форс-мажорних обставин 01.05.2025 та долучив вказаний документ.

За поставлений товар за вказаними вище видатковими накладними у загальному розмірі 947826,00 гривень відповідач сплатив позивачу лише 896727,52 гривень, що підтверджується платіжними інструкціями: № від 16.05.2025 на суму 56220,00 гривень, № від 16.05.2025 на суму 69528,00 гривень; № від 23.05.2025 на суму 415854,00 гривень та № від 30.05.2025 на суму 355125,52 гривень.

01.07.2025 позивач направив відповідачу лист-вимогу № 01/07-2 з проханням виконати свої обов`язки за Договором та здійснювати сплату платежів згідно порядку, узгодженого Сторонами в п. 4 Специфікації № 1 до договору в розмірі 51098,48 гривень, яка відповідачем задоволена не була, що і стало підставою для звернення до господарського суду з даним позовом.

Позиція суду апеляційної інстанції

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведені у апеляційній скарзі та заперечення на них, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Проаналізувавши зміст правовідносин, що склалися між сторонами, а також положення самого договору, колегія суддів дійшла висновку, що за змістом та своєю правовою природою даний договір є саме договором поставки, а регулювання відносин, що виникають у зв`язку із поставкою (купівлі-продажем) товару здійснюється ГК України (за умови якщо правовідносини виникли на час чинності даного нормативно-правового акту), ЦК України, іншими нормативно-правовими актами і безпосередньо договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України (тут і далі у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 655 цього ж кодексу за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з положень ст. 712 цього ж кодексу за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (1). До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (2). Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки (3).

Частиною 1 ст. 692 цього ж кодексу передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 ст. 530 цього ж кодексу закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно з ст. 610 цього ж кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Щодо виникнення обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), колегія суддів звертає увагу на наступне

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання (1). Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (2).

Згідно з ст. 617 цього ж кодексу особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Положеннями ст. 218 ГК України визначено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання (1). Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів (2).

Отже, як вбачається зі змісту норм статей 617 ЦК України та 218 ГК України для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання особа, яка порушила зобов`язання, повинна довести: наявність обставин непереборної сили; їх надзвичайний характер; неможливість попередити за даних умов завдання шкоди; причинний зв`язок між цими обставинами і понесеними збитками (близький за змістом правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 01.10.2020 у справі № 904/5610/19тавід 21.03.2024у справі № 910/6185/23).

Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості. Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести (такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 21.07.2021у справі № 912/3323/20), а не лише таким, що викликає складнощі, або є економічно невигідним.

Разом з тим, форс-мажор є окремою, самостійною обставиною, яка звільняє від відповідальності за порушення договірних зобов`язань, яка характеризується тим, що обставини форс-мажору повинні виникнути після укладення договору, неможливість виконання зобов`язання повинна бути у період існування таких обставин і такі обставини повинні бути зазначені в договорі.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами (ч. 2 ст. 141 ЗУ «Про Торгово-промислові палати в Україні»).

Ураховуючи викладене, Верховний Суд у постанові від 25.01.2022 у справі № 904/3886/21 щодо застосування статті 141 ЗУ «Про торгово-промислові палати в Україні» зазначив наступне:

- ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності;

- форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом;

- наявність форс-мажорних обставин засвідчується ТППУ та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами відповідно до статей 14, 141 ЗУ «Про торгово-промислові палати України» шляхом видачі сертифіката.

Верховний Суд у постанові від 12.09.2024 у справі № 910/14950/23 звернув увагу на те, що потрібно розрізняти вчасне повідомлення сторони про виникнення форс-мажорних обставин (яке сторона має зробити у передбачений договором строк) від звернення до ТПП за отриманням сертифікату, яке є можливим лише після порушення виконання зобов`язання. Через це сертифікат ТППУ може бути отриманий значно пізніше за дату, коли сторона з`ясувала неможливість виконання договору через вплив форс-мажорних обставин. Саме ж повідомлення про форс-мажор має бути направлено іншій стороні якнайшвидше. Хоча й форс-мажорні обставини впливають, як правило, на одну сторону договору (виконавця), але вони мають негативні наслідки насамперед для іншої сторони договору, яка не отримує його належне виконання. Отже, своєчасне повідомлення іншої сторони про настання форс-мажорних обставин спрямоване на захист прав та інтересів іншої сторони договору, яка буде розуміти, що не отримає вчасно товар (роботи, послуги) та, можливо, зможе зменшити негативні наслідки форс-мажору.

Положеннями пунктів 8.1. - 8.3. договору визначено, що сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором у разі виникнення обставин непереборної сили, (форс-мажорних обставин), які не існували під час укладання договору та виникли поза волею Сторін. Обставинами непереборної сили є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання Стороною зобов?язань, передбачених умовами договору (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна тощо). Не вважаються обставинами непереборної сили (форс-мажорними обставинами), зокрема, порушення зобов`язань контрагентами Сторони-правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у Сторони-боржника необхідних коштів, фінансова та економічна криза. дефолт. зростання офіційного та комерційного курсів іноземної валюти до національної валюти, тощо (п. 8.1.).

Сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим Договором унаслідок дії обставин непереборної сили, (форс-мажорних обставин), повинна не пізніше ніж протягом 7 днів з моменту їх виникнення повідомити у письмовій формі або листом на електронну пошту про це іншу Сторону. В такому повідомленні повинні бути вказана наступна інформація: конкретні обставини непереборної сили, дата та місце виникнення таких обставин, їх очікувану тривалість (якщо таку можна визначити), та реквізити цього Договору (номер та дату). Наслідком не повідомлення чи порушення строку повідомлення про обставини непереборної сили (форс-мажорні обставини) або відсутність інформації, яку повинно мати таке повідомлення. є втрата права такої Сторони посилатися на дії обставин непереборної сили, (форс-мажорні обставини), як причину невиконання чи порушення строків виконання зобов`язань (п. 8.2.).

Доказом виникнення обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) та строку їх дії є відповідні документи, які видаються Торгово-промисловою палатою України або іншим уповноваженим на це органом України та/або Торгово-промисловою палатою або іншим уповноваженим на це органом країни розташування Сторони яка постраждала внаслідок таких обставин, та/або країни у якій виникли такі обставини, внаслідок чого постраждала Сторона. З такого документу повинно вбачатися, що він стосується неможливості виконання Стороною, яка посилається на обставини непереборної сили (форс-мажорні обставини) конкретних зобов`язань по Договору внаслідок дії таких обставини, із зазначенням конкретної обставини та тим, що така обставина є обставиною непереборної сили (форс-мажорною обставиною), місце, початок виникнення і строк дії такої обставини непереборної сили (форс-мажорної обставини), а також причинно-наслідковий зв?язок між обставиною непереборної сили (форс-мажорними обставинами) і неможливістю виконання такою Стороною своїх зобов`язань за цим Договором (п. 8.3.).

Як було встановлено судом першої інстанції, військовими угрупуваннями російської федерації 01.03.2025 було проведено ракетний удар по Одеському порту, пошкоджено розташоване в ньому судно (танкер), внаслідок чого судноплавна лінія MSC відклала захід всіх своїх суден, в тому числі і судна з контейнером FSCU4670231 за коносаментом MEDUYR484518 в Одеський порт, що безпосередньо унеможливило поставку позивачем відповідачу товар у встановлений в договорі строк.

Вищевказані обставини підтверджуються сертифікатом № 1200-25-0543 від 31.03.2025 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), сертифікатом № 1200-25-1023 від 18.06.2025 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), виданими Дніпропетровською торгово-промисловою палатою, а також іншими належними, допустимими та вірогідними доказами, наявними в матеріалах справи.

При цьому, враховуючи той факт, що позивач звернувся до відповідача 19.03.2025 із відповідним листом про виникнення форс-мажорних обставин, а сам він був повідомлений про їх виникнення Компанією Guangzhou Qidasheng Trading Co, limited лише 13.03.2025, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивач у належний спосіб та семиденний строк повідомив відповідача про виникнення обставин непереборної сили.

Отже, враховуючи доведений позивачем належним чином факт виникнення обставин непереборної сили, - відкладення судноплавної лінії MSC захід судна з контейнером FSCU4670231 за коносаментом MEDUYR484518 в Одеський порт у зв`язку із проведенням 01.03.2025 угрупуваннями російської федерації ракетного обстрілу Одеського порту, що за всіма ознаками є надзвичайними і невідворотними обставинами, які безпосередньо вплинули на можливість (об`єктивно унеможливили) виконання позивачем у встановлений строк своїх зобов`язань за договором, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які ТОВ «Спецбудзапчастина» понесло чи могло понести, суд першої інстанції дійшов правильних та обґрунтованих висновків про те, що відповідач безпідставно застосував оперативно-господарську санкцію на підставі п. 7.11. Договору у формі стягнення пені та штрафу у загальному розмірі 51098,48 гривень, що у свою чергу вказує на те, що позовні вимоги позивача до відповідача про стягнення 51098,48 гривень основної заборгованості, 449,39 гривень 3 % річних є законними та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо правомірності стягнення з відповідача безпідставно утриманих грошових коштів, сплачених йому за банківською гарантією № 43338/ЮГ-24 від 18.11.2024, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Положеннями ст. 200 ГК України встановлено, що гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні. Зобов`язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони. Гарант має право висунути управненій стороні лише ті претензії, висунення яких допускається гарантійним листом. Зобов`язана сторона не має права висунути гаранту заперечення, які вона могла б висунути управненій стороні, якщо її договір з гарантом не містить зобов`язання гаранта внести до гарантійного листа застереження щодо висунення таких заперечень. До відносин банківської гарантії в частині, не врегульованій цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України.

Положеннями ст. 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Відповідно до ст. 560 цього ж кодексу за гарантією банк, інша фінансова установа (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Як було зазначено вище, умовами п. 10.3. договору передбачено обов`язок відповідача повернути забезпечення виконання договору після виконання позивачем укладеного між сторонами договору у повному обсязі протягом п`яти банківських днів з гарантійної дати оплати, що у свою чергу також корелює із положеннями п. 10.2. Договору, яким чітко зазначено, що забезпечення виконання зобов`язань по договору (тобто виконання позивачем самого договору в принципі) здійснюється у формі надання банківської гарантії виконання зобов`язань по договору. Банківська гарантія повинна відповідати вимогам, вказаним у формі банківської гарантії як забезпечення виконання зобов`язань за договором закупівлі, яка є Додатком № 6 до договору.

При цьому, сторони одночасно із укладенням договору також підписали додаток № 6 до договору, - форма банківської гарантії як забезпечення виконання зобов`язань за договором, в якому вказано, що ця гарантія забезпечує виконання Принципалом договору.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ч. 2 ст. 27 ЗУ «Про публічні закупівлі» замовник повертає забезпечення виконання договору про закупівлю: 1) після виконання переможцем процедури закупівлі/спрощеної закупівлі договору про закупівлю; 2) за рішенням суду щодо повернення забезпечення договору у випадку визнання результатів процедури закупівлі/спрощеної закупівлі недійсними або договору про закупівлю нікчемним; 3) у випадках, передбачених статтею 43 цього Закону; 4) згідно з умовами, зазначеними в договорі про закупівлю, але не пізніше ніж протягом п`яти банківських днів з дня настання зазначених обставин.

Отже, вказана вище норма закону безпосередньо регулює діяльність суб`єктів господарювання у процедурі публічних закупівель та чітко передбачає момент повернення замовником забезпечення виконання договору - після його виконання учасником-переможцем, у той час як можливість неповернення замовником забезпечення виконання договору існує лише у разі невиконання учасником умов договору в принципі. При цьому, невиконання має місце лише у випадку відсутності дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 № 917/1739/17, від 20.06.2019 № 910/6433/18, від 21.02.2020 № 910/4460/19, від 14.01.2019 № 910/3777/18).

В п. 5.60. постанови Верховного Суду від 25.09.2024 № 910/12114/23 вказано, що підставою для утримання банківської гарантії є саме невиконання Договору, а не певне порушення строків його виконання. Водночас відповідач не позбавлений права вжити передбачені законом та Договором заходи задля поновлення свого порушеного права внаслідок несвоєчасного виконання постачальником своїх договірних зобов`язань.

Отже, враховуючи все вищезазначене, проаналізувавши положення пунктів 10.2., 10.3. договору, а також положення ч. 2 ст. 27 ЗУ «Про публічні закупівлі», колегія суддів дійшла висновку, що підставою для утримання відповідачем банківської гарантії у наявних правовідносинах, що виникли з договору про закупівлю є саме факт невиконання позивачем (принципалом) договору в принципі, а не певне порушення строків його виконання, що при цьому відбулось не з вини позивача, а в силу виникнення обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), а тому відповідач безпідставно утримав грошові кошти за банківською гарантією № 43338 від 18.11.2024.

Таким чином, з огляду на все вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасування не вбачає.

Згідно з ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судові витрати з оплати судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укргазвидобування» на рішення Господарського суду міста Києва від 12.01.2026 у справі № 910/11795/25 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 12.01.2026 у справі № 910/11795/25 залишити без змін.

3. Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Повний текст постанови складено і підписано 09.03.2026.

Головуючий суддя Р.М. Колесник

Судді О.М. Сковородіна

А.І. Тищенко