РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.02.2026Справа № 904/3569/25
Господарський суд міста Києва у складі судді Алєєвої І.В., за участю секретаря судового засідання Голуба О.М., розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства «Дніпроазот»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінкредіт Груп»

про стягнення 30 000 000, 00 грн.

За участю представників сторін, згідно протоколу судового засідання від 23.02.2026.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Дніпроазот» звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінкредіт Груп» про стягнення 30 000 000, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов`язань за договором про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 26.04.2023 № 635/23-15, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 30 000 000, 00 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.07.2025 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.09.2025 дану справу передано за встановленою територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.11.2025 справу прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 15.12.2025.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.12.2025 продовжено строк підготовчого провадження по справі. Розгляд справи відкладено на 26.01.2026.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.01.2026 розгляд справи відкладено на 09.02.2026.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.02.2026 закрито підготовче провадження по справі та призначено розгляд справи по суті на 23.02.2026.

Представник позивача в судовому засіданні 23.02.2026 надав пояснення суду та підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 23.02.2026 не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

В судовому засіданні 23.02.2026 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

26.04.2023 між позивачем (позикодавець») та відповідачем (позичальник) укладено Договір про надання поворотної фінансової допомоги № 635/23-15, за яким позикодавець надає позичальнику кошти у вигляді поворотної фінансової допомоги, а позичальник зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених цим Договором (п. 1.1. Договору).

Відповідно до п. 2.1 Договору сума поворотної фінансової допомоги за Договором становить 30 000 000, 00 грн.

Згідно п. 2.4 Договору з урахуванням Додаткової угоди № 1 від 23.04.2024 до Договору, поворотна фінансова допомога надається до моменту вимоги про її повернення позикодавцем, але на строк, не більший ніж 24 календарних місяців.

Пунктом 3.1 Договору визначено, що повернення грошових коштів проводиться шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позикодавця в установі банку.

Поворотна фінансова допомога у розмірі 30 000 000, 00 грн перерахована позивачем відповідачу 27.04.2023, що підтверджується випискою особового рахунку з 27.04.2023 по 27.04.2023.

11.06.2025 позивач листом (вих. № 027/089) повідомив відповідача про сплив терміну повернення поворотної фінансової допомоги у сумі 30 000 000, 00 грн, наданої у відповідності до Договору, та вимагав вжити заходів щодо погашення заборгованості.

13.06.2025 в порядку досудового врегулювання спору щодо відновлення порушених прав позивача як сторони правочину, останнім було направлено на адресу відповідача претензію про оплату заборгованості у розмірі 30 000 000, 00 грн, яка задоволена не була, що і стало підставою для звернення до Господарського суду міста Києва, з даним позовом.

Згідно із ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

У відповідності з приписами ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України.

Судом встановлено, що позивач надав відповідачу позику у розмір та на умовах визначених договором.

Відповідачем відзиву на позовну заяву, контррозрахунку суми позовних вимог та будь-яких заперечень по суті позовних вимог не надано, хоча про час та місце розгляду справи відповідачу відомо, що підтверджується повідомленнями про доставку процесуального документа до електронного кабінету особи.

Згідно п. 81 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 № 129/1033/13-ц, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач не надав суду жодних доказів належного виконання свого зобов`язання за договором, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови договору позики, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 30 000 000, 00 грн підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору в цій частині на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 129, 233, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНКРЕДІТ ГРУП» (01021, місто Київ, Печерський узвіз, будинок 13, офіс 23; ідентифікаційний код 43554196) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ДНІПРОАЗОТ» (51909, Дніпропетровська обл., місто Кам`янське, ВУЛИЦЯ С.Х.ГОРОБЦЯ, будинок 1, ідентифікаційний код 05761620) заборгованість у розмірі 30 000 000 (тридцять мільйонів) грн 00 коп. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 450 000 (чотириста п`ятдесят тисяч) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 25.02.2026

Суддя І.В. Алєєва