ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
06.03.2026 м. Ужгород Справа № 907/1295/25
Господарський суд Закарпатської області у складі судді Пригуза П.Д.
за участю секретаря судового засідання Повідайчик Т.В.,
розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення, яка надійшла від позивача у справі (вх. №02.3.1-02/1062/26 від 06.02.2026 року)
про стягнення коштів,
Товариство з обмеженою відповідальністю "Горизонт-СМ" звернулось до Господарського суду Закарпатської області з позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Леда Вест", з позовними вимогами стягнути з відповідача на свою користь 300 806.72 грн. в погашення боргу за виконане перевезення.
Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 05.02.2026 Провадження у справі №907/1295/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Горизонт-СМ", код ЄДРПОУ - 30524716, до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Леда Вест", код ЄДРПОУ - 44794546, про стягнення коштів в розмірі 300 806.72 грн, в частині позовних вимог про стягнення коштів у сумі 150 636.80 грн - закрито у зв`язку з відсутністю предмета спору. Позовні вимоги в частині наявного боргу у розмірі 150 169.92 грн. - задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Леда Вест", код ЄДРПОУ - 44794546, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Горизонт-СМ", код ЄДРПОУ - 30524716, суму основного боргу в розмірі 150 169.92 грн (сто п`ятдесят тисяч сто шістдесят дев`ять гривень 92 копійок). Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Леда Вест", код ЄДРПОУ - 44794546, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Горизонт-СМ", код ЄДРПОУ - 30524716, частину сплаченого судового збору у розмірі 2252.55 грн (дві тисячі двісті п`ятдесят дві гривні 55 копійок).

Після ухвалення судом рішення на адресу суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення від позивача у справі (вх. №02.3.1-02/1062/26 від 06.02.2026 року), в якій він просить суд ухвалити додаткове рішення у справі №907/1295/25, яким стягнути з відповідача на свою користь суму витрат, понесених на правову допомогу адвоката.

Судом встановлено, що ще до ухвалення рішення в справі на адресу суду надходило клопотання від відповідача у справі (вх. №02.3.1-02/10714/25 від 08.12.2025 року), в якому він просив суд зменшити витрати на правничу допомогу до 1000.00 грн та гонорару до 1000.00 грн або відмовити повністю у відшкодуванні таких витрат на користь позивача.

25.12.2025 на адресу суду надійшли заперечення від позивача на клопотання відповідача про зменшення витрат на правову допомогу (вх. №02.3.1-02/11210/25 від 25.12.2025 року), в яких він заявляє що заявлена позивачем сума витрат на правову допомогу є нижчою ринкових цін на адвокатські послуги у подібних справах.

Ухвалою суду від 09.02.2026 клопотання про стягнення судових витрат, яке надійшло від позивача у справі (вх. №02.3.1-02/1062/26 від 06.02.2026 року) - прийнято до провадження. Постановлено здійснити розгляд клопотання про ухвалення додаткового рішення без виклику сторін. Встановлено відповідачу строк у десять днів з моменту вручення даної ухвали для подання до суду заперечень щодо заяви про ухвалення додаткового рішення.

Судом встановлено, що в поданій заяві позивач просив суд ухвалити додаткове рішення у справі №907/1295/25, яким стягнути з відповідача на користь позивача суму витрат, понесених на правову допомогу адвоката.

Разом з тим, судом встановлено, що в самій позовній заяві позивач заявляв, що з метою ознайомлення з матеріалами справи, досудового врегулювання спору, підготовки позовної заяви та юридичного супроводу справи в суді та з метою забезпечення виконання судового наказу, позивачем понесені попередні витрати на правову допомогу адвоката в сумі 15 300.00 грн. У договорі про правову допомогу сторони домовилися про премію (гонорар успіху), який повинен бути сплачений адвокату у випадку вирішення спору на користь клієнта. Такий гонорар успіху складає - 3000.00 грн.

Відтак, позивач просив в позовній заяві стягнути з відповідача на користь позивача витрати, понесені на правову допомогу адвоката у сумі 15 300.00 грн. При задоволенні позову, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь суму премії (гонорар успіху) у розмірі 3000.00 грн.

Судом встановлено, що 07.11.2025 між ТОВ "Горизонт-См", як позивачем та адвокатом Лозою В.М. було укладено договір про правову допомогу (далі - договір).

Пунктом 1.1. договору передбачено, що за таким договором повірений зобов`язується від імені і за рахунок довірителя здійснити певні дії.

Пунктом 2.1. такого договору визначено, що за здійснення дій, що визначені у п. 1.1. договору, довіритель сплачує повіреному винагороду у розмірі 15 300.00 грн.

При задоволенні позову довіритель сплачує повіреному премію (гонорар успіху) у сумі 3000.00 грн.

В матеріалах справи міститься копія довіреності від 07.11.2025, якою позивач уповноважив адвоката Лозу В.М. представляти інтереси ТОВ "Горизонт-СМ" в судах, у спорах, що виникли з ТОВ "Леда Вест".

В матеріалах справи міститься копія акту №1 приймання - передачі наданих послуг від 10.11.2025, згідно з даними якого - повірений надав, а представник довірителя прийняв наступні послуги:

- огляд, дослідження, аналіз та попередня правова оцінка документів та інших доказів за їх місцезнаходженням - 4 год. 40 хв;

- проведення заходів досудового врегулювання спору, проведення переговорів на предмет повернення боргу - 0 год. 20 хв;

- здійснення аналізу судової практики - 1 год. 00 хв;

- проведення арифметичних розрахунків - 0 год. 35 хв;

- підготовка пакету документів, необхідних для звернення до суду, підготовка позовної заяви - 12 год. 30 хв;

- вчинення інших дій необхідних для розгляду справи в суді та на стадії примусового виконання судового рішення - 5 год. 00 хв.

Загальна вартість послуг складає 15 300.00 грн.

Підписанням такого акту сторони підтверджують факт належного надання послуг повіреним, відповідно до положень договору та оплату наданих послуг (крім гонорару успіху).

Довіритель не має претензій до повіреного стосовно наданих послуг, вказаних у п. 1.1. цього акту.

Такий акт підписаний уповноваженими представниками сторін.

В матеріалах справи також міститься копія квитанції до прибуткового касового ордера №03-11 від 10.11.2025 на суму 15 300.00 грн.

Додатково на адресу суду надійшло клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу від відповідача у справі (вх. 02.3.1-02/1522/26 від 18.02.2026 року), в якому він просить суд зменшити витрати на правничу допомогу до 1000.00 грн та гонорару до 1000.00 грн або відмовити повністю у відшкодуванні таких витрат на користь позивача.

Аналогічно на адресу суду надійшли заперечення на клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу у справі №907/1295/25 від позивача у справі (вх. №02.3.1-02/1598/26 від 19.02.2026 року).

Також на адресу суду надійшли пояснення на заперечення позивача щодо зменшення витрат на правничу допомогу від відповідача у справі (вх. №02.3.1-02/1787/26 від 25.02.2026 року), в яких він зазначав, що за його переконанням представником позивача не надано жодних належних та допустимих доказів ані виконання (надання) правової допомоги за договором, ані оплати фактично понесених витрат на правничу допомогу.

Розглянувши подане клопотання про ухвалення додаткового рішення у справі суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що ст.59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Право учасників справи користуватися правничою допомогою передбачено статтею 16 ГПК України.

Відповідно до статті 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Частиною 1 статті 126 ГПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч. 2 ст.126 ГПК України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст.126 ГПК України). За змістом ч. 4 ст.126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 5 ст.126 ГПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст.126 ГПК України).

Згідно з ч. 5 ст.129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинились.

Частиною 8 ст.129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Оскільки станом на день прийняття рішення суд не розглядав та не вирішував питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу, відтак це питання має бути вирішено судом шляхом ухвалення додаткового рішення. Крім того, представник позивача на виконання п. ч. 3 ст. 129 ГПК України зробив відповідну про це заяву, яка вказана вище.

Згідно з ч. 5 ст. 126 ГПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Визначаючи належні на правничу допомогу витрати, суд звертається до правових позицій, викладених у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, згідно якої "з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи".

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням не тільки того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою і необхідною. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, або є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень статті 126 ГПК України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Суд звертається до подібних висновків Європейського суду з прав людини, рішення якого, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", можуть бути використані судом в якості джерела права.

Так, у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна та інші проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 Європейський суд з прав людини вказав, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду має дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації.

Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому, згідно з статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, дослідивши заяву позивача про ухвалення додаткового судового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді першої інстанції, надані заявником докази, застосовуючи зазначені вище критерії розумності, розміру заявлених заявником до відшкодування витрат на оплату послуг адвоката, їх необхідності та співмірності зі складністю справи і виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг, враховуючи всі аспекти та характер спірних правовідносин у справі та виходячи із загальних засад господарського законодавства щодо принципів диспозитивності, змагальності сторін, рівності усіх учасників, ціну позову, складність та значення для сторін цієї справи, суд зазначає, що загальний розмір витрат на правничу допомогу заявлений представником позивача, не є пропорційним до предмета спору. Суд також враховує, що дана справа розглядалась у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, судові засідання у справі не проводились, відповідач також заяв по суті справи до суду не подавав. Крім того, суд зазначає, що провадження у справі №907/1295/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Горизонт-СМ", код ЄДРПОУ - 30524716, 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 1-5, до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Леда Вест", код ЄДРПОУ - 44794546, 90202, Закарпатська область, Берегівський район, м. Берегове, вул. Б. Хмельницького, буд. 112, про стягнення коштів в розмірі 300 806.72 грн, в частині позовних вимог про стягнення коштів у сумі 150 636.80 грн - закрито у зв`язку з відсутністю предмета спору. Суд враховує добровільне погашення боргу відповідачем у розмірі 150 636.80 грн після відкриття провадження у справі.

Також, суд бере до уваги, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 від №640/8316/20, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19 тощо).

Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (правовий висновок Верховного Суду в постанові від 24.01.2022 року у справі №911/2737/17).

Отже, суд, враховує той факт, що дана справа є малозначною і була призначена для розгляду у порядку спрощеного позовного провадження (ч. 3 статті 12 ГПК України), відповідно, судові засідання не проводилися, суд вважає, що заявлені представником позивача до відшкодування витрати у загальній сумі 8000,00 грн. є не співмірними із складністю цієї справи, не відповідають критерію реальності таких витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру, а тому їх відшкодування матиме надмірний характер.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що у цій справі витрати позивача на професійну правничу допомогу, що заявлені в сумі 15 300.00, підлягають розподілу між сторонами, компенсувавши позивачеві співмірну частину таких витрат на оплату послуг адвоката, яка належить стягненню з відповідача в сумі 5000,00 грн.

Що стосується гонорару успіху, то суд зазначає наступне.

Пунктом 2.1. такого договору визначено, що за здійснення дій, що визначені у п. 1.1. договору, довіритель сплачує повіреному винагороду у розмірі 15 300.00 грн.

При задоволенні позову довіритель сплачує повіреному премію (гонорар успіху) у сумі 3000.00 грн.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12.05.2020 зі справи № 904/4507/18 зауважила, що для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату гонорару успіху, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

За наведених обставин, суд не вважає за необхідне покладати на відповідача у справі компенсацію даного "гонорару успіху".

Керуючись ст. 123, 126, 129, 244 ГПК України, суд -

у х в а л и в:

1. Заяву про ухвалення додаткового рішення, яка надійшла від позивача у справі (вх. №02.3.1-02/1062/26 від 06.02.2026 року) - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Леда Вест", код ЄДРПОУ - 44794546, 90202, Закарпатська область, Берегівський район, м. Берегове, вул. Б. Хмельницького, буд. 112, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Горизонт-СМ", код ЄДРПОУ - 30524716, 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 1-5, витрати, понесені на правову допомогу адвоката у сумі 5000.00 грн (п`ять тисяч гривень 00 копійок).

Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

3. В задоволенні решти вимог - відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту додаткового рішення. Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 06.03.2026 року.

Суддя П. Д. Пригуза