ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"23" лютого 2026 р. м.Черкаси справа № 925/216/26

Господарський суд Черкаської області у складі судді Г.М.Скиби, розглянувши позовну заяву Приватного підприємства "ТУЯ", м.Львів, вул.Холодна,38А

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Євродороги", Черкаська область, Звенигородський район, смт.Лисянка, вул.Поштова,25

про стягнення 284132,52 грн боргу за договором поставки,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "ТУЯ" звернулось в Господарський суд Черкаської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Євродороги" про стягнення заборгованості за договором поставки товару від 29.09.2023 №29/09-01 в сумі 284132,52 грн, зокрема: 216520,16 грн основного боргу, 10651,12 грн інфляційних втрат, 8041,59 грн 3% річних, 48919,65 грн пені, а також про відшкодування судових витрат.

Одночасно позивачем подано заяву від 19.02.2026 (вх.суду №2874/26 від 19.02.2026) про забезпечення позову шляхом накладення арешту в межах ціни позову (284132,52 грн) на грошові кошти, які знаходяться на рахунках в банківських установах та належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Євродороги" (Черкаська область, Звенигородський район, смт.Лисянка, вул.Поштова,25, ).

Обґрунтовуючи необхідність застосування заходів забезпечення позову, позивач вказав на відсутність у відповідача намірів сплатити кошти за поставлений за договором поставки від 29.09.2023 №29/09-01 товар (щебеневу суміш) та на можливість вчинення останнім дій, спрямованих на перешкоджання виконанню рішення суду у разі задоволення позову, зокрема розпорядження коштами, які знаходяться на його рахунках;

у відповідача відсутнє будь-яке нерухоме майно, що є додатковим свідченням неможливості виконання судового рішення за відсутності коштів на рахунках останнього;

заборгованість відповідача у зв`язку із невиконанням зобов`язання з оплати поставленого за договором поставки від 29.09.2023 №29/09-01 товару існує тривалий час, однак будь-яких повідомлень від відповідача щодо узгодження порядку погашення на адресу позивача не поступало;

у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалено на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим необмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін (правова позиція, викладена Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.03.2023 у справі №905/488/22);

за вказаних обставин, у разі звернення із позовом про стягнення коштів саме відповідач має доводити недоцільність чи неспівмірність заходів забезпечення, вжиття яких просить у суду позивач. Зокрема, і ту обставину, що застосовані заходи забезпечення позову створять перешкоди його господарській діяльності (правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 06.10.2022 у справі №905/446/22, від 14.12.2022 у справі №922/1369/22);

обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатись ним; є тимчасовим заходом, спрямованим на підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу; є співмірним із позовними вимогами та не порушує прав інших осіб.

Суд, розглянувши заяву Приватного підприємства "ТУЯ" зазначає, що одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, або забезпечити ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, у разі задоволення позову (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18).

Відповідно до ст.136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із ст.137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню, у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (п.п.1, 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову").

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Право на ефективний засіб юридичного захисту встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи.

Водночас особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до норм Господарського процесуального кодексу України:

ч.1 ст.14. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом;

ч.1 ст.73. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи;

ч.1 ст.74. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

ст.79. 1. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. 2. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Мотивуючи необхідність застосування заходу забезпечення виконання рішення суду, позивачем до заяви не надано жодних доказів на підтвердження наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування забезпечення позову, та неможливості в подальшому виконати рішення суду. Заява фактично ґрунтується лише на правовій позиції Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеній у постанові від 03.03.2023 у справі №905/488/22, про відсутність необхідності доведення необмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном.

Із матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач звернувся до Господарського суду Черкаської області із позовом про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений за договором поставки від 29.09.2023 №29/09-01 товар (щебеневу суміш). При цьому, відповідачем здійснено часткову оплату товару в сумі 85628,78 грн, що розцінюється судом як визнання боржником наявності боргу та підтвердження своїми діями існування боргового документу (в даному випадку - договору).

Аналізуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що позивачем не наведено фактичних обставин, які б свідчили про реальну ймовірність ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту його прав у разі задоволення позову; доказів на підтвердження намагань вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від сплати заборгованості за договором поставки від 29.09.2023 №29/09-01 (в тому числі шляхом розпорядження своїм майном), вчинення яких обумовлюється в часі після прийняття товару на виконання умов договору поставки від 29.09.2023 №29/09-01, направлення на його адресу претензії від 27.01.2026 №27/01 чи й звернення позивача до Господарського суду Черкаської області із позовом про стягнення заборгованості), з якими пов`язується застосування забезпечення позову, та неможливість в подальшому виконати рішення суду, не надано.

Відтак, заява позивача від 19.02.2026 (вх.суду №2874/26 від 19.02.2025) не підлягає до задоволення, як така, що є безпідставною, ґрунтується лише на припущеннях, без посилання на конкретні обставини та докази, які б свідчили про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду без вжиття заходів до забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.136-140, 141, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Приватного підприємства "ТУЯ" від 19.02.2026 (вх.суду №2874/26 від 19.02.2025) про забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду набрала законної сили 23.02.2026. Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду в порядку та у строки, встановлені статтями 254-257 та п.17.5 розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.

Направити цю ухвалу заявнику.

Суддя Г.М.Скиба