УХВАЛА

19 лютого 2026 року

м. Київ

cправа № 910/12439/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Могил С.К. - головуючий (доповідач), Волковицька Н.О., Случ О.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1

про відвід колегії суддів у складі: Могил С.К. - головуючий (доповідач), Волковицька Н.О., Случ О.В. від розгляду справи № 910/12439/22

за касаційною скаргою ОСОБА_1

ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 03.02.2026

у справі № 910/12439/22

за позовом Обслуговуючого кооперативу ?Вимпел-Південь?

до Міністерства юстиції України,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Одеської міської ради,

про скасування наказу,

В С Т А Н О В И В:

На адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 03.02.2026 у справі №910/12439/22.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 10.02.2026 вказану касаційну скаргу передано для розгляду колегії суддів у складі: Могил С.К. - головуючий (доповідач), Волковицька Н.О., Случ О.В.

ОСОБА_1 подала до суду касаційної інстанції заяву про відвід колегії суддів Могил С.К. - головуючий (доповідач), Волковицька Н.О., Случ О. В., в якій ОСОБА_1 посилається на те, що Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду колегією суддів у складі: Могил С.К. - головуючий (доповідач), Волковицька Н.О., Случ О.В. ухвалою від 05.08.2025 року відмовлено у відкритті касаційного провадження у даній справі тому на думку скаржника виникають підстави вважати, що у колегії, яка раніше відмовила у відкритті касаційного провадження вже сформоване негативне ставлення до "перспективності" оскаржуваного рішення у цій справі загалом. Також зазначає, що формування колегії суддів Касаційного господарського суду у цій справі відбулося з порушенням порядку визначення колегії для розгляду справи.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 , Суд не вбачає підстав для її задоволення з огляду на таке.

Відповідно до частин 1-3 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України (далі -ГПК України) питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу.

Вимогами змісту статей 35, 36 ГПК України визначено підстави для відводу, (самовідводу) судді.

Відповідно до частини першої статті 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Приписами частин другої, третьої статті 38 ГПК України з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, зокрема, судді може бути заявлено відвід учасниками справи; відвід повинен бути вмотивованим.

Частиною другою статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що суддя розглядає справи, одержані згідно з порядком розподілу судових справ, установленим відповідно до закону. На розподіл судових справ між суддями не може впливати бажання судді чи будь-яких інших осіб.

Судді не мають жодного впливу на формування складу суду для розгляду конкретної справи, що спрямовано на забезпечення реалізації учасниками справи права на судовий захист незалежним та безстороннім судом, встановленим законом, як складової права на суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Порядок визначення складу господарського суду для розгляду справ передбачений ст. 32 ГПК України.

Згідно із частинами 1, 2, 3 статті 6 Господарського процесуального кодексу України у господарських судах функціонує Єдина судова інформаційно-комунікаційна система. Позовні та інші заяви, скарги та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до господарського суду і можуть бути предметом судового розгляду, в порядку їх надходження підлягають обов`язковій реєстрації в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в день надходження документів. Визначення судді або колегії суддів (судді-доповідача) для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-комунікаційною системою у порядку, визначеному цим Кодексом (автоматизований розподіл справ).

Відповідно до підпункту 17.4 пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України до визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), можливості вчинення передбачених цим Кодексом дій з використанням підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи такі дії вчиняються в такому порядку: до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із цією редакцією Кодексу в частині порядку визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи, але не довше, ніж три місяці з дня набрання чинності цією редакцією Кодексу, - за допомогою автоматизованої системи документообігу суду за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу; після приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із цією редакцією Кодексу в частині порядку визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи - за допомогою автоматизованої системи документообігу суду за правилами, встановленими цією редакцією Кодексу.

Згідно із частинами четвертою та восьмою статті 15 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційною (автоматизованою) системою у порядку, визначеному процесуальним законом. На розподіл судових справ між суддями не може впливати бажання судді чи будь-яких інших осіб. Несанкціоноване втручання в роботу автоматизованої системи та в розподіл справ між суддями має наслідком відповідальність, встановлену законом.

Частиною тринадцятою статті 32 ГПК України встановлено, що справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута тим самим суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, які унеможливлюють участь судді у розгляді справи, та інших випадків, передбачених цим Кодексом.

За змістом частини шістнадцятої статті 32 Господарського процесуального кодексу України результати автоматизованого розподілу (повторного розподілу) справи оформлюються протоколом.

Правове регулювання визначення складу суду в Касаційному господарському суді у складі Верховного Суду здійснюється відповідно до ГПК України, Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затверджене рішенням Ради суддів України від 11.11.2024 № 39 (надалі - Положення), Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Верховному Суді, затверджені постановою Пленуму Верховного Суду від 21.03.2025 № 7 (надалі - Засади) та Особливостей визначення складу суду в Касаційному господарському суді у складі Верховного Суду, які затверджені рішенням зборів суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.03.2025 № 6 (надалі - Особливості).

Пунктом 2.3.2 Положення про автоматизовану систему документообігу суду визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється автоматизованою системою шляхом: автоматизованого розподілу судових справ під час реєстрації відповідної судової справи; пакетного автоматизованого розподілу судових справ після реєстрації певної кількості судових справ; розподілу судових справ шляхом передачі судової справи раніше визначеному у судовій справі судді; визначення складу суду з метою заміни судді (суддів); повторного автоматизованого розподілу судових справ. Збори суддів відповідного суду мають право визначати особливості автоматизованого розподілу судових справ у випадках, прямо передбачених цим Положенням.

Постановою Пленуму Верховного Суду від 21.03.2025 № 7 затверджено Засади використання автоматизованою системою документообігу суду у Верховному Суді, що введені в дію з 01.04.2025.

Згідно з пунктом 1.3 Засад використання автоматизованою системою документообігу суду (далі - АСДС) у Верховному Суді збори суддів касаційного суду для забезпечення здійснення автоматизованого розподілу судових справ між суддями, зокрема, визначають особливості застосування Положення про автоматизовану систему документообігу суду відповідними касаційними судами з урахуванням положень процесуального законодавства.

Визначення судді-доповідача (колегії суддів) для розгляду судових справ здійснюється автоматизованою системою документообігу суду під час реєстрації документів відповідальною особою секретаріату відповідного касаційного суду або Великої Палати - користувачем АСДС, який має відповідні функціональні обов`язки та права, а також в інших випадках необхідності визначення складу суду на будь-якій стадії судового процесу з урахуванням спеціалізації (за наявності) (пункт 1.7 Засад використання АСДС у Верховному Суді).

Для розгляду судової справи колегією суддів АСДС визначає суддю-доповідача в порядку, передбаченому пунктом 1.7 цих Засад. Після визначення судді-доповідача АСДС визначає інших суддів з числа постійно діючої колегії суддів, визначеної зборами суддів, до якої входить суддя-доповідач, без урахування повноважень для здійснення процесуальних дій, на момент автоматизованого розподілу, якщо інше не встановлено зборами суддів (пункт 2.3 Засад використання АСДС у Верховному Суді).

Пунктом 2.12 Засад використання АСДС у Верховному Суді визначено, що в разі коли відповідно до Положення передбачається передача судової справи раніше визначеному судді-доповідачу (складу суду), під раніше визначеним суддею-доповідачем (складом суду) слід розуміти суддю-доповідача (склад суду) відповідного касаційного суду. Зазначене не поширюється на склад палати, об`єднаної палати касаційного суду чи Великої Палати, якщо справа була раніше передана на їх розгляд.

Відповідно до підпункту 1.2.1 Положення терміни вживаються в такому значенні: - постійно-діюча колегія суддів - зокрема, колегія суддів, що складається з основного складу та резервних суддів;- основний склад постійно-діючої колегії - визначений процесуальним законодавством кількісний склад суддів, які здійснюють розгляд справи по суті.

Підунктом 2.3.39.7 пункту 2.3.39 Положення про автоматизовану систему документообігу суду передача судової справи раніше визначеному судді, судді-доповідачу проводиться щодо апеляційних та касаційних скарг (в тому числі й тих, які подані в рамках однієї справи, але на різні судові рішення), що надійшли до суду апеляційної чи касаційної інстанції після визначення судді-доповідача у цій судовій справі, якщо провадження не закінчено.

Відповідно до підпункту 1 пункту 4 Особливостей визначення складу суду в Касаційному господарському суді у складі Верховного Суду передаються раніше визначеному для розгляду конкретної справи складу суду (судді-доповідачу, колегії суддів (три і більше суддів)) касаційні (апеляційні) скарги, що надійшли до Касаційного господарського суду після визначення судді-доповідача у цій справі, у тому числі після направлення справи для продовження розгляду судом нижчої інстанції, крім випадків надходження судової справи після нового її розгляду судом нижчої інстанції.

Отже, за загальним правилом після визначення судді-доповідача у справі касаційні (апеляційні) скарги, що надійшли до Касаційного господарського суду, передаються раніше визначеному для розгляду справи складу суду.

Таким чином, законодавець передбачив формування колегії суддів для розгляду справ виключно АСДС. Відтак судді не впливають на формування складу суду для розгляду конкретної справи, що сприяє забезпеченню реалізації учасниками справи права на судовий захист незалежним та безстороннім судом, встановленим законом, як складової права на суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Результатом розподілу судової справи шляхом передачі судової справи раніше визначеному в судовій справі судді є протокол передачі судової справи раніше визначеному складу суду (додаток 8), що створюється в автоматизованій системі уповноваженою особою апарату суду (підпункт 2.3.42 Положення).

Обслуговуючий кооператив ?Вимпел-Південь? 01.07.2025 звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.03.2025 та рішення Господарського суду міста Києва від 27.04.2023 у справі № 910/12439/22.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.07.2025 вказану касаційну скаргу передано для розгляду колегії суддів у складі: Могил С.К. - головуючий (доповідач), Волковицька Н.О., Случ О.В.

05.08.2025 ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (колегією суддів у складі: Могил С.К. - головуючий (доповідач), Волковицька Н.О., Случ О.В.) відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Обслуговуючого кооперативу ?Вимпел-Південь? на постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.03.2025 та рішення Господарського суду міста Києва від 27.04.2023 у справі № 910/12439/22.

Оскільки справа № 910/12439/22 перебувала в провадженні колегії суддів у складі: Могил С. К. - головуючий, Волковицька Н. О., Случ О. В, а також, зазначеною колегією суддів справа не направлялася на новий розгляд до судів нижчих інстанцій, то касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 03.02.2026 у справі №910/12439/22 розподілена шляхом передачі судової справи раніше визначеному складу суду відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 10.02.2026.

Отже, з наведеного не убачається і судом за доводами наведеними у заяві про відвід не встановлено порушення порядку розподілу касаційної скарги у справі № 910/12439/22 раніше визначеному складу суду.

У п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 35 ГПК України визначені підстави для відводу (самовідводу) судді. Суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо, зокрема, він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до частини першої, другої статті 48 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Частиною четвертою статті 11 ГПК України та статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою ЄСПЛ наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (пункт 49 рішення у справі "Білуха проти України" від 09.11.2006).

ЄСПЛ зазначив, що "безсторонність", в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу (рішення ЄСПЛ у справі "Булут проти Австрії" від 22.02.1996, у справі "Томан проти Швейцарії" від 10.06.1996). Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення.

При цьому, особиста безсторонність суду, як суб`єктивний критерій, презюмується, поки не надано доказів протилежного (пункт 50 рішення ЄСПЛ у справі "Білуха проти України" від 09.11.2006).

У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. При оцінці об`єктивного критерію окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункти 29, 31 рішення ЄСПЛ "Газета "Україна-центр" проти України" від 15.07.2010).

ГПК України не встановлює вичерпного переліку обставин, які свідчать про необ`єктивність судді, однак зазначається, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді.

Суд зазначає, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв`язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов`язані з прийняттям суддями рішень з інших справ.

Таким чином, щодо суб`єктивної складової безсторонності суду заявнику необхідно подати докази фактичної наявності упередженості судді для відводу його від справи, оскільки існує презумпція неупередженості судді. І тільки якщо з`являються об`єктивні сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, або його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У контексті поданої заяви суд звертає увагу на приписи частини четвертої статті 35 ГПК України, якою імперативно визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

З урахуванням викладеного, доводи заявника є такими, що не узгоджуються із наведеними вище нормами законодавства, ґрунтуються на припущеннях, не містять об`єктивно обґрунтованих посилань на дійсні обставини, які викликають сумнів у об`єктивності або неупередженості суддів та могли би бути підставою для відводу у розумінні ст. 35 ГПК України.

Стосовно доводів зазначених в заяві про неврахування категорії справи при визначенні колегії суддів у даній справі слід зазначити наступне.

Частинами шостою, сьомою статті 37 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що у Касаційному господарському суді обов`язково створюються окремі палати для розгляду справ щодо (про): банкрутство; захисту прав інтелектуальної власності, а також пов`язаних з антимонопольним та конкурентним законодавством; корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів. Інші палати у касаційних судах створюються за рішенням зборів суддів касаційного суду.

08.01.2024 збори суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду ухвалили рішення № 1 "Про затвердження складу судових палат, персонального складу постійних колегій суддів у складі судових палат, спеціалізації судових палат та суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду"(зі змінами, внесеними 12.12.2025), згідно із яким затверджена спеціалізація судових палат та суддів Касаційного господарського суду для розгляду конкретних категорій справ.

Рішенням зборів суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду №1 від 08.01.2024 судді Могил С.К., Волковицька Н.О., Случ О.В. входять до складу судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності.

Зокрема, судді судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності в тому числі (судді Могил С.К., Волковицька Н.О., Случ О.В.) розглядають справи у спорах щодо права власності чи іншого справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на нерухоме майно (крім землі); справи у спорах, що виникають із земельних відносин; справи позовного провадження; справи у спорах щодо захисту ділової репутації; справи у спорах щодо приватизації майна; справи у спорах, що виникають із правочинів, зокрема, договорів; справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їхніх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності; інші справи позовного провадження; справи наказного провадження; інші справи; заяви про відвід судді (суддів) у випадку, коли суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

Враховуючи зазначене, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Могил С.К., Волковицької Н.О., Случ О.В. від розгляду справи № 910/12439/22, Верховний Суд дійшов висновку, що доводи, наведені у заяві про відвід суддів, не можуть бути віднесені до обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності суддів Могил С.К., Волковицької Н.О., Случа О.В. у розгляді цієї справи та могли б бути підставою для відводу у розумінні статей 35, 36 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із чим суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заявленого відводу.

За таких обставин, Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість відводу колегії суддів: Могил С.К., Волковицька Н.О., Случа О.В. та необхідність передачі заяви відповідно до частини третьої статті 39 Господарського процесуального кодексу України на автоматизований розподіл справ для визначення судді для вирішення питання щодо зазначеного відводу.

Керуючись ст. ст. 35, 38, 39, 234, 235 ГПК України, Суд, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Верховного Суду у складі: Могил С.К., Волковицька Н.О., Случ О.В. від розгляду справи № 910/12439/22.

2. Передати матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 у справі № 910/12439/22, наявні в суді касаційної інстанції, на автоматизований розподіл для визначення складу суду з розгляду заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Верховного Суду у складі: Могил С.К., Волковицька Н.О., Случ О.В. від розгляду справи № 910/12439/22.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Могил С.К.

Судді Волковицька Н.О.

Случ О.В.