ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року

м. Київ

cправа № 916/1066/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Мачульського Г. М. - головуючого, Краснова Є. В., Рогач Л. І.,

секретар судового засідання Зайченко О. Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ?Анавік?

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.11.2025 (колегія суддів: Богацька Н. С. - головуючий, Діброва Г. І., Савицький Я. Ф.)

за позовом заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі: 1) Одеської обласної ради; 2) Департаменту культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської облдержадміністрації; 3) Міністерства культури України (Міністерства культури та інформаційної політики України),

до: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю ?Анавік?; 2) Управління обласної ради з майнових відносин,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Комунального некомерційного підприємства ?Одеський обласний очний шпиталь інвалідів війни? Одеської обласної ради,

про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових приміщень та зобов`язання їх повернути,

за участю:

прокуратури: Гудименко Ю. В. (посвідчення)

позивача-1): Пірняк В. О. (самопредставництво)

відповідача-1): Іващенко А. П. (адвокат)

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1 Заступник керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Одеської обласної ради, Департаменту культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської облдержадміністрації та Міністерства культури та інформаційної політики України звернувся до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Анавік" та Управління обласної ради з майнових відносин, в якому просив:

- визнати недійсним укладений 12.11.2020 між відповідачами договір купівлі-продажу майна (нежитлових приміщень підвалу та першого поверху "а 2", "а 3", які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Леонтовича (Бєлінського), буд. 2/1);

- зобов`язати ТОВ "Анавік" повернути на користь територіальних громад сіл, селищ, міст області в особі Облради вказане нерухоме майно.

1.2 Позов мотивований тим, що оспорюваний договір укладений всупереч законодавчих вимог щодо заборони приватизації об`єктів, що включені до Переліку пам`яток культурної спадщини, які не підлягають приватизації.

1.3 Обґрунтовуючи підстави для представництва інтересів держави, прокурор зазначав, що Облрада, Департамент та Міністерство, будучи обізнаними про виявлення порушення та маючи необхідні повноваження, протягом тривалого часу не зверталися до суду з відповідним позов за захистом інтересів держави.

2. Короткий зміст судових рішень

2.1 Рішенням Господарського суду Одеської області від 02.10.2023, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.11.2025, позов задоволено.

2.2 Суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, зокрема, зазначив, що спірні приміщення входять до складу об`єкта, що занесений як до Державного реєстру нерухомих пам`яток України як пам`ятка архітектури та містобудування місцевого значення, так і до Переліку пам`яток культурної спадщини, що не підлягають приватизації, у зв`язку з чим були відчужені з порушенням статті 18 Закону України "Про охорону культурної спадщини".

2.3 Залишаючи без змін рішення суду, суд апеляційної інстанції зазначив, що договір купівлі-продажу майна є нікчемним, а вимогу про повернення майна розглянув як негаторний позов, водночас не вважав це підставою для скасування рішення суду, оскільки окреме задоволення судом вимоги про визнання недійсним договору не призвело до ухвалення незаконного судового рішення та не спричинило неправильне вирішення спору по суті.

3. Короткий зміст касаційної скарги та позиція інших учасників справи

3.1 У касаційній скарзі ТОВ ?Анавік?" просить постанову скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

3.2 На обґрунтування касаційної скарги скаржник посилається на те, що суд апеляційної інстанції застосував статті 86 та 104 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) без урахування висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 16.05.2023 зі справи № 910/16093/18 (пункт 1 частини 2 статті 287 ГПК України), а також порушив статті 86, 104, частину 2 статті 107 ГПК України та, недослідивши зібрані у справі докази, не навів обґрунтування сумнівів щодо неправильності експертних висновків від 02.06.2023 № 24/05/23 та висновок експерта судової будівельно-технічної експертизи від 28.08.2025 № 24-1540, відмовивши у клопотанні про виклик експерта, встановивши обставини у справі, що мають суттєве значення, на підставі недопустимого доказу - висновку експертів комплексної судової мистецтвознавчої експертизи від 10.01.2022 № 21-4138 (пункти 1, 3, 4 частини 3 статті 310 ГПК України).

3.3 У відзивах заступник керівника Одеської обласної прокуратури, Міністерство та Облрада просять залишити касаційну скаргу без задоволення. Зокрема вказують на тому, що суд апеляційної інстанції, застосовуючи стандарт доказування вірогідності доказів, дійшов висновків про те, що спірні приміщення не є самостійним новоствореним об`єктом нерухомого майна - сучасними прибудовами як на тому наполягає скаржник у касаційній скарзі.

3.4 У відзиві Департамент культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської облдержадміністрації просить касаційну скаргу задовольнити, оскільки погоджується з доводами скаржника. Однак вказаний відзив не може бути прийнятий до розгляду, адже не містить відповідно до приписів частини 2 статті 295 ГПК України обґрунтування заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, тобто фактично є приєднанням до касаційної скарги. При цьому Департамент у порядку статті 297 ГПК України не додав документ про сплату судового збору, тому вказаний відзив колегія суддів залишає без розгляду.

3.5 16.02.2026 вказаний Департамент подав заяву про розгляд справи без участі його представника.

4. Мотивувальна частина

4.1 Суди встановили, що рішенням виконавчого комітету Одеської обласної Ради народних депутатів від 27.12.1991 № 580 "Про затвердження переліку об`єктів, що підлягають прийняттю під охорону як пам`ятки містобудування та архітектури місцевого значення" під номером 28 включено "Стурдзовську богадільню", розташовану в м. Одесі по вул. Бєлінського (1849-1852 Арх. Ф. О. Моранди, В. И. Шмидт), та якій надано статус пам`ятки містобудування та архітектури місцевого значення.

4.2 Згідно з витягом із Переліку об`єктів культурної спадщини м. Одеса, що заносяться до Державного реєстру нерухомих пам`яток України за категорією місцевого значення, затвердженого наказом Міністерства культури від 20.06.2008 № 728/0/16-08, в розділі "Комплекс споруд Стурдзовської громади скорботних сестер" на вул. Бєлінського, 2 від Успенської (Чичеріна) до Базарної (Кірова) 2 (охоронний номер 104/1-Од), в пунктах 41, 42 цього Переліку зазначено про:

- "Корпус богадільні" (арх. Моранді Ф. Й.); дата пам`ятки 1849-1852; адреса розташування м. Одеса, вул. Бєлінського, 2 від Успенської (Чичеріна) до Базарної (Кірова) 2; вид пам`ятки (АМ); №№ та дати рішень про взяття під охорону: рішення Одеського облвиконкому від 27.12.1991 № 580; охоронний номер 104/1-Од;

- "Скорботна церква" (арх. Шашіна О. С.); дата пам`ятки 1868; адреса розташування м. Одеса, вул. Бєлінського, 2 від Успенської (Чичеріна) до Базарної (Кірова) 2; вид пам`ятки (АМ); №№ та дати рішень про взяття під охорону: рішення Одеського облвиконкому від 27.12.1991 № 580; охоронний номер 104/2-Од.

4.3 В матеріалах цієї справи міститься витяг з Переліку пам`яток культурної спадщини, що не підлягають приватизації, затвердженого Законом України "Про Перелік пам`яток культурної спадщини, що не підлягають приватизації" від 23.09.2008 № 574-VI, в якому зазначена будівля "Стурдозвської богадільні із Скорбященською церквою"; адреса: м. Одеса, вул. Бєлінського, 2; охоронний номер 355-Д; дата пам`ятки 1849-1852.

4.4 09.08.2017 між Комунальною установою "Одеський обласний очний шпиталь інвалідів великої вітчизняної війни" (Орендодавець) та ТОВ "Анавік" (Орендар) укладено договір оренди нерухомого майна, відповідно до пункту 1.1 якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування частину нежитлових будівель Одеського обласного очного шпиталю інвалідів великої вітчизняної війни, які в цілому складаються з будівель літ. "А" та "Б", загальною площею 2721,1 кв. м, що знаходяться за адресою м. Одеса, вул. Леонтовича, 2. Строк дії договору з 09.08.2017 по 09.08.2027 (пункт 9.1 договору).

4.5 Листом від 30.10.2018 № 132, адресованим Управлінню обласної ради з майнових відносин, Комунальне некомерційне підприємство "Одеський обласний очний шпиталь інвалідів війни" Одеської обласної ради повідомило: "На балансі КНП "Одеський обласний очний шпиталь інвалідів війни" Одеської обласної ради" знаходиться одноповерхова нежитлова будівля, загальною площею 2677 кв. м, яка розташована за адресою: м. Одеса вул. Леонтовича (колишня Бєлінського), 2 (технічному паспорті відображено під літ "А"). Будівля складається з приміщення першого поверху - 1625 кв. м та підвального приміщення 1084.3 кв. м. На сьогоднішній день частина вищевказаної будівлі літ. "А" у діяльності КНП "Одеський обласний очний шпиталь інвалідів війни" не використовується, а саме частина приміщення першого поверху літ. "А" площею 75 кв. м та підвальне приміщення площею 42,2 кв. м. На підставі зазначеного, з метою економії бюджетних коштів та коштів КНП на обслуговування та утримання вищевказаного майна, просимо Вас надати згоду на виділення в натурі частки нерухомого майна, в саме з будівлі літ "А", загальною (площею 2673 кв. м), розташованої за адресою м. Одеса вул. Леонтовича (колишня Бєлінського), 2, виділити частину приміщення (площею 75 кв. м), розташованого під ним, та підвальне приміщення (площею 42.2 кв. м) в окрему одиницю, а також розглянути питання щодо передачі даного виділеного майна з балансу КНП на баланс Управління обласної ради з майнових відносин відповідно до вимог чинного законодавства".

4.6 Листом від 02.11.2018 № 01-15/344 Департамент охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації повідомив Управління обласної ради з майнових відносин про те, що не заперечує щодо передачі на баланс Управління обласної ради з майнових відносин частини приміщень першого поверху та підвалу будівлі (літ. "А"), які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Леонтовича (колишня вул. Бєлінського), 2, які обліковуються на балансі КНП "Одеський обласний очний шпиталь інвалідів війни" Одеської обласної ради" та у виконанні статутних завдань не задіяні.

4.7 В матеріалах справи наявний висновок від 05.12.2018 вих. № 1703, виготовлений ФОП Павленко Н. С., щодо проекту поділу нежитлових будівель Одеського обласного очного шпиталю інвалідів Великої Вітчизняної Війни на самостійні нерухомі об`єкти за адресою: м. Одеса, вул. Леонтовича, буд. 2, яким визначено склад та адреси новоутворених об`єктів:

1. Одеська обл., м. Одеса, вул. Леонтовича, буд. 2 складається: літ. "А" - основна загальною площею 2522,7 кв. м, основна 1898.8 кв. м, літ. "Г" - нежитлова будівля, літ. "Д" - нежитлова будівля, 1 - мостіння, № 3- огорожа, що складає одиницю;

2. Одеська обл., м. Одеса, вул. Леонтовича, буд. 2/1 складається: літ "а2, а3" - основна, загальною площею 117.3 кв. м, основна 94,7 кв. м, № 1, 2- огорожа, що складає одиницю;

3. Одеська обл., м. Одеса, вул. Леонтовича, буд. 2/2 складається: літ "Б" - гараж, загальною площею 48 кв. м, основна 48 кв. м, що складає одиницю.

4.8 Рішенням Одеської обласної ради від 21.12.2018 № 862-VII "Про внесення змін до Переліку об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, управління яким здійснює обласна рада" внесені зміни до "Переліку об`єктів спільної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст, області, управління яким здійснює обласна рада", затвердженого рішенням Одеської обласної ради від 22.09.2006 № 73-V "Про майно спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, управління яким здійснює обласна рада".

4.9 Так, пунктами 9,10,11 рішення від 21.12.2018 № 862-VII:

- виділено зі складу майнового комплексу комунального некомерційного підприємства "Одеський обласний очний шпиталь інвалідів війни" Одеської обласної ради" незадіяні у статутній діяльності нежитлові приміщення підвалу та першого поверху літ. "а2, а3", загальною площею 117,3 кв. м та огорожу № 1, 2, що розташовані за адресою м. Одеса, вул. Леонтовича, 2/1 та відображені у технічному паспорті від 05.12.2018 (пункт 9);

- виділено зі складу майнового комплексу комунального некомерційного підприємства "Одеський обласний очний шпиталь інвалідів війни" Одеської обласної ради" незадіяні у статутній діяльності нежитлові приміщення гаражу літ. "Б" загальною площею 48,0 кв. м, що розташовані за адресою м. Одеса, вул. Леонтовича, 2/2 та відображені у технічному паспорті від 05.12.2018 (пункт 10);

- зобов`язано Управління обласної ради з майнових відносин, Департамент охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації, комунальне некомерційне підприємство "Одеський обласний очний шпиталь інвалідів війни" Одеської обласної ради": забезпечити у двотижневий термін виділення зазначеного у пунктах 9 та 10 майна зі складу майнового комплексу комунального некомерційного підприємства "Одеський обласний очний шпиталь інвалідів війни" Одеської обласної ради"; передати виділені зі складу майнового комплексу комунального некомерційного підприємства "Одеський обласний очний шпиталь інвалідів війни" Одеської обласної ради" нежитлові приміщення на баланс Управління обласної ради з майнових відносин.

4.10 Матеріали справи містять витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер витягу: 150174966 від 19.12.2018) на об`єкт нерухомого майна за адресою м. Одеса, вул. Леонтовича, буд. 2/1, загальною площею 117.3 кв. м, власником якого зазначено територіальні громади сіл, селищ, міст області в особі Одеської обласної ради, та технічний паспорт від 14.01.2019 за № 003623 на це майно, розроблений ФОП Павленко Н. С.

4.11 25.06.2019 між Управлінням обласної ради з майнових відносин (Орендодавець) та ТОВ "Анавік" (Орендар) укладено договір оренди нерухомого майна від 09.08.2017 (в новій редакції), згідно з яким Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування нежитлові приміщення підвалу та першого поверху літ. "а2, а3", загальною площею 117,3 кв. м, що знаходяться за адресою м. Одеса, вул. Леонтовича, 2/1. Строк дії договору з 25.06.2019 по 09.08.2027 (пункти 1.1, 9.1 договору в новій редакції).

4.12 На виконання вищевказаного договору оренди від 25.06.2019 між Управлінням обласної ради з майнових відносин та ТОВ "Анавік" складено та підписано Акт приймання-передачі майна до договору оренди нерухомого майна зальною площею 117,3 кв. м, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Леонтовича, 2/1.

4.13 В цьому Акті вказано, що Управління обласної ради з майнових відносин передало, а ТОВ "Анавік" прийняло нежитлові приміщення підвалу та першого поверху "а2" будівлі-пам`ятки культурної спадщини місцевого значення та приміщення першого поверху "а3" будівлі, загальною площею 117,3 кв. м, та огорожі № 1, 2, що знаходяться за адресою м. Одеса, вул. Леонтовича, 2/1.

4.14 Листом від 16.09.2019 № 01-12/1302 Департамент культури, у відповідь на лист Управління обласної ради з майнових відносин від 03.09.2019 № 05-01/2153 щодо можливості відчуження нежитлових приміщень підвалу та першого поверху "а2" загальною площею 93,10 кв. м у будівлі за адресою: м. Одеса, вул. Леонтовича, 2/1 повідомив, що будівля, яка знаходиться на вул. Лентовича, 2 від вул. Успенської до вул. Базарної, 2 (юридична адреса: вул. Леонтовича 2/1) в м. Одеса - Корпус богадільні, зведений у 1849-1852 рр, за проектом арх. Й. Ф. Моранді. Рішенням Одеського обласного виконавчого комітету від 27.12.1991 № 580 зазначена будівля прийнята під охорону держави як пам`ятка містобудування та архітектури місцевого значення, наказом Міністерства культури від 20.06.2008 № 728/2/16-08 занесена до Державного реєстру нерухомих пам`яток України у складі комплексу споруд Стурдзовської громади скорботних сестер, охоронний номер 104/1-Од. Департамент не заперечує щодо відчуження на користь ТОВ "Анавік" нежитлових приміщень підвалу та першого поверху "а2" загальною площею 93,10 кв. м у будівлі за адресою: м. Одеса, вул. Леонтовича, 2/1 за умови, що вказане не створить загрози пам`ятці і не порушить законодавство, державні стандарти, норми і правила в сфері охорони культурної спадщини та за умови виконання вимог пункту 13 охоронного договору на пам`ятку культурної спадщини від 16.08.2019 № 01-12/844.

4.15 02.10.2019 та 28.04.2020 Департаментом культури видано ТОВ "Анавік" дозволи за № 62 та за № 24 на виконання ремонтно-реставраційних робот нежитлових приміщень підвалу та першого поверху "а2" загальною площею 93,10 кв. м, розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Леонтовича, 2/1, з вимогою виконання робіт відповідно до вимог законодавства у сфері охорони культурної спадщини, а також згідно ДБН А.2.2-14:2016 і ДСТУ-Н В.3.2-4:2016.

4.16 Рішенням Одеської обласної ради від 10.08.2020 за № 1392-VII "Про схвалення Переліку об`єктів спільної власності територіальних громад області, які підлягають приватизації, та приватизацію цих об`єктів" схвалено перелік об`єктів спільної власності територіальних громад області, що підлягають приватизації орендарем, до якого внесені нежитлові приміщення підвалу та першого поверху "а2, а3", загальною площею 117,3 кв.м, що знаходяться за адресою м. Одеса, вул. Леонтовича, 2/1.

4.17 19.10.2020 між Департаментом культури (орган охорони) та ТОВ "Анавік" (набувач пам`ятки) укладено попередній договір щодо укладення у майбутньому охоронного договору на пам`ятку культурної спадщини, відповідно до умов пункту 1.1 якого у разі набуття набувачем права власності на нерухоме майно, що належить до об`єкта культурної спадщини, що є пам`яткою, та визначено у пункті 1.2 цього договору, сторони зобов`язуються скласти, належним чином оформлений охоронний договір на пам`ятку культурної спадщини не пізніше ніж через один місяць з моменту виникнення у набувача пам`ятки права власності на нерухоме майно, на умовах і в порядку, встановленого цим договором.

4.18 Нерухоме майно (нежитлові приміщення підвалу та першого поверху "а2, а3", загальною площею 117,3 кв. м), що розташоване в будівлі-пам`ятці - Корпус богадільні, зведений у 1849-1852 роках за проектом архітектора Ф. Й. Моранді, який входить до складу Комплексу споруд Стурдзовської громади скорботних сестер, що знаходиться за адресою: вул. Леонтовича, 2 від Успенської до вул. Базарної, 2, юридична адреса: вул. Леонтовича, 2/1) у м. Одеса. Зазначена споруда прийнята під охорону держави рішенням виконавчого комітету Одеської обласної ради народних депутатів від 27.12.1991 № 580 як пам`ятка архітектури та містобудування місцевого значення, занесена до Державного реєстру нерухомих і пам`яток України наказом Міністерства культури і туризму України від 20.06.2008 № 728/0/16-08, охоронний № 104/1-Од.

4.19 В матеріалах справи наявні Акти технічного стану культурної пам`ятки від 23.10.2020 № 01-12/4853 та від 15.02.2021 № 01-12/680 (Корпусу богадільні, спорудженого за проектом архітектора Ф. Й. Моранді у 1849-1852, який входить до складу комплексу споруд Стурдзовської громади скорботних сестер) нежитлових приміщень підвалу та першого поверху "а2, а3" будівлі-пам`ятки, загальною площею 117,3 кв. м (площа пам`ятки 93,1 кв. м).

4.20 12.11.2020 між Управлінням обласної ради з майнових відносин (продавець) та ТОВ "Анавік" (покупець) укладено договір купівлі-продажу майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області шляхом викупу, згідно з яким продавець зобов`язується передати у власність покупцю нежитлові приміщення підвалу та першого поверху літ. "а2, а3", загальною площею 117,3 кв. м, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Леонтовича, 2/1.

4.21 Пунктами 1.2?1.4 договору визначено, що характеристика об`єкта приватизації наведена у технічному паспорті, що виданий суб`єктом господарювання ФОП Павленко Н. С. від 14.01.2019; Ціна продажу об`єкта приватизації встановлена на підставі висновку про ринкову вартість нежитлових приміщень підвалу та першого поверху "а2, а3", складеному ТОВ "Інститут експертизи та управління власністю", який погоджений постійною комісією обласної ради з питань управління майном спільної власності територіальних громад області від 15.10.2020 № 6713-4 ПК та затверджений наказом управління обласної ради з майнових відносин від 21.10.2020 № 116-ОД, згідно якого: ринкова вартість об`єкта оцінки з урахуванням здійснених орендарем поліпшень з податком на додану вартість складає 2 255 883,60 грн, в тому числі податок на додану вартість складає 375 980,60 грн; ринкова вартість частки орендаря у складі ринкової вартості об`єкта оцінки без податку на додану вартість складає 468 477,90 грн; ринкова вартість частки майна спільної власності територіальних громад сіл, селиш, міст області у складі ринкової вартості об`єкта оцінки з податком на додану вартість складає 1 693 710,12 грн; сума податку на додану вартість, нарахована на вартість частки майна спільної власності територіальних громад сіл, селиш, міст області у складі ринкової вартості об`єкта оцінки складає 282 285,02 грн; ринкова вартість частки майна спільної власності територіальних громад сіл, селиш, міст області у складі ринкової вартості об`єкта оцінки без податку на додану вартість складає 1 411 425,10 грн. Зазначений у цьому договорі об`єкт приватизації з урахуванням податку на додану вартість продається за 1 693 710,12 грн у тому числі податок на додану вартість складає 282 285,02 грн.

4.22 В матеріалах цієї справи міститься надана відповідачем Облікова картка об`єкта культурної спадщини, а саме Корпусу богадільні (арх. Моранді Ф. Й.), яка містить наступні відомості: дата утворення пам`ятки: 1849-1852 рр; місцезнаходження об`єкта: м. Одеса, вул. Бєлінського, 2 від Успенської (Чичеріна) до Базарної (Кірова), 2 (адреса об`єкта за державним реєстром нерухомих пам`яток України), м. Одеса, вул. Леонтовича, 2, 2/1 (технічна адреса об`єкта); охоронний номер пам`ятки: № 104/1-ОД; взяття на державний облік: рішенням виконавчого комітету Одеської обласної ради народних депутатів від 27.12.1991 № 580; сучасне використання: лікувально-профілактична споруда; ступінь схоронності об`єкта: в цілому задовільний, за винятком окремих ділянок.

4.23 Додатком до облікової картки об`єкта культурної спадщини є схема розташування від 2019 року та фотокартки загального вигляду фрагментів, деталей об`єкта від 2019 року.

4.24 У справі наявний наданий відповідачем Звіт за результатами науково-технологічного дослідження з визначенням періодів побудови різних об`ємів будинку по вул. Леонтовича, 2 у м. Одеса, складений у 2021 році ДП "Всеукраїнський науково-методичний та дослідно-інформаційний центр архітектурної спадщини".

4.25 Об`єктом дослідження звіт визначає: будинок на вулиці Леонтовича, 2, у м. Одеса (пам`ятка архітектури місцевого значення "Богадільня, 1849-1852 рр.", наказ Міністерства культури і туризму України від 20.06.2008 № 728/0/16-08, охор. № 104/1-Од). Мета дослідження означена як: визначення періодів зведення різних об`ємів будинку шляхом хіміко-технологічного обстеження кладки фасадів та інтер`єру.

4.26 За результатами натурного обстеження кладки фасадів та інтер`єру, лабораторних досліджень будівельних розчинів кладки будівлі по вул. Леонтовича, 2, у м. Одеса встановлено наступне: щодо періодизації побудови її окремих об`ємів; первісний (історичний) об`єм відповідно до історичних відомостей збудований у 1849-1852 роках; кладка несучих стін первісного об`єму (об`єм I) будівлі зведена з блоків черепашнику, покладених на вапняному розчині; об`єм II є прибудовою до первісного (історичного) об`єму І; прибудова зводилася в два етапи; кладка стін першого поверху прибудови покладена з блоків каменю черепашнику на вапняному розчині; кладка другого поверху є цегляною; цегляна кладка не має перев`язки з кладкою із каменю черепашника; прибудова могла бути зведена в діапазоні від першої половини ХХ ст. (перший поверх) до середини-другої половини ХХ ст. (другий поверх); водночас, прибудова (об`єм II) є більш ранньою по віношенню до прибудови (об`єму III); об`єм III є прибудовою до первісного (історичного) об`єму (І); ця прибудова є пізньою, як по відношенню до історичного об`єму так і до більш ранньої прибудови; стіни одноповерхової прибудови зведено з блоків черепашнику на цементному розчині; кладка стін не перев`язана з кладкою більш ранньої прибудови (з об`ємом II); наявність цементу в складі кладочного розчину вказує на те, що ймовірний час будівництва цієї прибудови є не ранішим другої половини ХХ століття.

4.27 В процесі розгляду справи в суді першої інстанції, за клопотанням ТОВ "Анавік" ухвалою суду від 12.07.2021 у справі призначено комплексну судову будівельно-технічну та мистецтвознавчу експертизу облікової документації на нежитлові приміщення підвалу та першого поверху "а2, а3", загальною площею 117.3 кв. м, які розташовані за адресою: Одеська область, місто Одеса, вулиця Леонтовича (колишня назва - вулиця Бєлінського) будинок 2/1.

4.28 На розгляд комплексної судової будівельно-технічної та мистецтвознавчої експертизи поставлені наступні запитання:

1) Чи належить об`єкт культурної спадщини - Корпус богодільні (Моранді Ф. Й.) - охоронний номер 104/1-Од, який входить до складу Комплексу споруд Стурдзівської громади скорботних сестер під охоронним номером 104-Од, розташований за адресою: місто Одеса, вул. Бєлінського 2, від Успенської до Базарної, 2 /згідно даних Реєстру нерухомих пам`яток України/ до культурних цінностей?;

2) Чи є об`єкт - Корпус богодільні (Моранді Ф. Й.) - охоронний номер 104/1-Од, який входить до складу Комплексу споруд Стурдзівської громади скорботних сестер під охоронним номером 104-Од, розташований за адресою: місто Одеса, вул. Бєлінського, 2, від Успенської до Базарної, 2 /згідно даних Реєстру нерухомих пам`яток України/ об`єктом культурної спадщини, а саме пам`яткою архітектури згідно з документами, які містяться в обліковій документації на Корпус богодільні (Моранді Ф. Й.) - охоронний номер 104/1-Од, який входить до складу Комплексу споруд Стурдзівської громади скорботних сестер під охоронним номером 104-Од, розташований за адресою: місто Одеса, вул. Бєлінського, 2, від Успенської до Базарної, 2 / згідно даних Реєстру нерухомих пам`яток України/?;

3) Чи відповідає облікова документація на Корпус богодільні (Моранді Ф. Й.) - охоронний номер 104/1-Од, який входить до складу Комплексу споруд Стурдзівської громади скорботних сестер під охоронним номером 104-Од, розташований за адресою: місто Одеса, вул. Бєлінського, 2, від Успенської до Базарної, 2 /згідно даних Реєстру нерухомих пам`яток України/ вимогам до її складання?;

4) Чи відповідає коротка історична довідка у складі облікової документації на Корпус богодільні (Моранді Ф. Й.) - охоронний номер 104/1-Од, який входить до складу Комплексу споруд Стурдзівської громади скорботних сестер під охоронним номером 104-Од, розташований за адресою: місто Одеса, вул. Бєлінського, 2, від Успенської до Базарної, 2 /згідно даних Реєстру нерухомих пам`яток України вимогам щодо її оформлення?;

5) Чи можливо встановити культурну цінність об`єкту, що взятий під охорону держави як пам`ятки культурної спадщини відповідно до облікової документації на об`єкт культурної спадщини - Корпус богодільні (Моранді Ф. Й.) - охоронний номер 104/1-Од, який входить до складу Комплексу споруд Стурдзівської громади скорботних сестер під охоронним номером 104-Од, розташований за адресою: місто Одеса, вул. Бєлінського, 2, від Успенської до Базарної, 2 /згідно даних Реєстру нерухомих пам`яток України/?;

6) Чи входять нежитлові приміщення підвалу та першого поверху "а2.а3", загальною площею 117,3 кв. м, які розташовані за адресою: Одеська область, місто Одеса, вулиця Леонтовича (колишня назва - вулиця Бєлінського) будинок 2/1, до об`єкту культурної спадщини - Корпус богодільні (Моранді Ф. Й.) - охоронний номер 104/1-Од, який входить до складу Комплексу споруд Стурдзівської громади скорботних сестер під охоронним номером 104-Од, розташований за адресою: місто Одеса, вул. Бєлінського, 2, від Успенської до Базарної, 2 /згідно даних Реєстру нерухомих пам`яток України/ відповідно до облікової документації на Корпус богодільні (Моранді Ф. Й.) - охоронний номер 104/1-Од?

4.29 Проведення комплексної судової будівельно-технічної та мистецтвознавчої експертизи доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

4.30 01.02.2022 до суду від Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надійшов висновок експертів комплексної судової мистецтвознавчої експертизи від 10.01.2022 № 21-4138.

4.31 Вказаним висновком визначено приналежність Корпусу богадільні (нежитлові приміщення підвалу та першого поверху "а2.а3", загальною площею 117.3 кв. м, які розташовані за адресою м. Одеса, вулиця Леонтовича (колишня назва - вулиця Бєлінського) буд. 2/1), який є об`єктом культурної спадщини під охоронним номером 104/1-Од, до культурних цінностей, до яких відносяться такі складові частини корпусу богадільні, яка є об`єктом культурної спадщини під охоронним номером 104/1-Од: фасадні площини лівобічного двоповерхового, центрального одноповерхового, правобічного двоповерхового об`ємів, південної частини одноповерхового Г-подібного об`єму ("AІІ"), північної частини одноповерхового Г-подібного об`єму ("а2"), двох одноповерхових об`ємів, які прилягають до правої та лівої двоповерхових частин з боку двору ("а", "Д"); інтер`єр вестибюлю центральної одноповерхової частини з елементами декору: огорожа з боку вулиць Леонтовича та Успенської, оголовок криниці у дворі. Одноповерхові об`єми, які прилягають до Г-подібного об`єму із західної ("а3") та північно-східної сторони ("Б"), не відносяться до культурних цінностей.

4.32 22.12.2022 до суду від Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надійшло повідомлення від 08.12.2022 № 21-4255 про неможливість надання висновку по призначеній ухвалою суду від 12.07.2021 судовій будівельно-технічній експертизі через незабезпечення сторонами доступу експерта до об`єктів дослідження.

4.33 Надалі відповідач надав паспорт об`єкта культурної спадщини (2021 рік), а саме Богадільні (арх. Моранді Ф. Й.), в якому зазначені наступні відомості: дата утворення пам`ятки 1849-1852рр; адреса розташування: м. Одеса, вул. Бєлінського, 2 від Успенської (Чичеріна) до Базарної (Кірова), 2 (адреса об`єкта за державним реєстром нерухомих пам`яток України), м. Одеса, вул. Леонтовича, 2 літ "А" (технічна адреса об`єкта); охоронний номер пам`ятки №104/1-ОД; взяття на державний облік Наказом Міністерства культури і туризму України від 20.06.2008 №728/0/16-08 "Про затвердження науково-проектної документації щодо визначення зон охорони пам`яток, меж і режимів використання історичних ареалів м. Одеси та занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України" (зі змінами згідно з наказами Міністерства культури і туризму України від 27.11.2009 № 1054/0/16-09 та від 08.06.2010 № 3341/0/16-10); власник - об`єкт спільної власності територіальних громад сіл, селиш, міст області, управління якими здійснює Одеська обласна рада (рішення обласної ради від 22.08.2006 № 73-V); користувач - Корпус богадільні (об`єкт літ. А) - КНП "Одеський обласний очний шпиталь інвалідів війни" Одеської обласної ради" (); охоронний договір об`єкта - № 04-02/40с, укладений 20.11.2015 між Управлінням культури, національностей, релігій та охорони культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації та КНП "Одеський обласний очний шпиталь інвалідів війни" Одеської обласної ради".

4.34 В розділі 12 "Перелік складових" зазначено, що до складу комплексу об`єкта входить: богадільня (охоронний номер 104/1-Од); скорботна церква (охоронний номер 104/2-Од).

4.35 Додатком до паспорту об`єкта культурної спадщини є схема розташування пам`ятки в сучасній планувальній структурі міст на 1 арк. від 2021 року, ситуаційна схема розташування пам`ятки (з позначенням історичних нашарувань) на 1 арк. від 2021 року, поверхові плани на 3 арк. від 1998 року, креслення фасадів на 2 арк. від 1998 року, фото загального вигляду у кількості 7 шт. від 2021 року, фото фрагментів у кількості 15 шт. від 2021 року, фото деталей у кількості 4 шт. від 2021, фото інтер`єрів.

4.36 Також відповідач подав до суду висновок експерта від 02.06.2023 № 24/05/23 на об`єкт дослідження: комплекс споруд Стурдзовської громади скорботних сестер, розташованих за адресою м. Одеса, вул. Бєлінського, 2.

4.37 Так, експертом визначено, що відповідно до охоронного договору № 104/1-Од, до складу комплексу споруд Стурдзовської громади скорботних сестер, розташованих за адресою м. Одеса, вул. Бєлінського, 2, від Успенської до Базарної, 2 входить Корпус богадільні (Моранді Ф. Й.), збудований в період 1849-1852 рр.

4.38 До складу комплексу входять Богадільня - охор. № 104/1-Од та Скорботна церква - охор. № 104/2-Од.

4.39 В результаті проведеного дослідження, аналізуючи надані матеріали та проведений огляд на місці, зроблено висновок, що приміщення підвалу та першого поверху "а2. а3", загальною площею 117,3 кв. м, які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Леонтовича (Бєлінського), 2/1, зі сторони вулиць Леонтовича та Успенська мають окрему огороджену територію, є сучасною прибудовою і не входять до об`єкту культурної спадщини Корпус богадільні Стурдзовської громади скорботних сестер (охор. № 104-Од), який розташований за адресою м. Одеса, вул. Бєлінського, 2 від Успенської до Базарної, згідно даних Реєстру нерухомих пам`яток України/ відповідно до облікової документації на Корпус богадільні (Моранді Ф. Й.) - охоронний номер 104/1-Од.

4.40 Крім того, в процесі розгляду справи в суді апеляційної інстанції, ухвалою суду від 07.03.2024 призначено судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено питання: Чи входять спірні нежитлові приміщення цілком або частково до об`єкту культурної спадщини, який не підлягає приватизації (охоронний номер 355-ОД)?.

4.41 07.10.2025 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшов висновок експерта судової будівельно-технічної експертизи від 28.08.2025 № 24-1540, в якому експерт встановив, зокрема, що спірні нежитлові приміщення цілком не входять до об`єкта нерухомого майна "літ. А", об`єкта культурної спадщини Корпус Багодільні (пам`ятки архітектури та містобудування місцевого значення), а є самостійним новоствореним об`єктом нерухомого майна - сучасними прибудовами.

4.42 На підставі наявних у справі доказів в їх сукупності суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що спірні приміщення входять до складу об`єкта, що занесений як до Державного реєстру нерухомих пам`яток України як пам`ятка архітектури та містобудування місцевого значення, так і до Переліку пам`яток культурної спадщини, що не підлягають приватизації.

4.43 Відповідно до частини 1 статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог, викладених у касаційній скарзі, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

4.44 Так, скаржник у касаційній скарзі зазначив, що він є власником нежитлових приміщень підвалу та першого поверху, які розташовані за адресою, а саме: м. Одеса вул. Леонтовича (колишня вул. Бєлінського), 2/1. Даний об`єкт має культурну цінність, входить до складу Комплексу споруд Стурдзовської громади скорботних сестер, але не є складовою Стурдзовської богадільні, заборона на приватизацію якої встановлена Законом.

4.45 За доводами скаржника суд апеляційної інстанції без відповідного обґрунтування відхилив висновок експерта судової будівельно-технічної експертизи від 28.08.2025 № 24-1540, обмежившись посиланням на його суперечливість іншим доказам у справі. При цьому відмовив у задоволенні клопотання про виклик експерта за відсутності підстав в отриманні додаткових пояснень, зазначивши у постанові те, що суд не позбавлений можливості вирішили спір на підставі наявних у справі доказів, у тому числі і здійснити оцінку висновку експерта судової будівельно-технічної експертизи від 28.08.2025 № 24-1540, у їх сукупності, з оцінкою їх вірогідності відповідно до свого внутрішнього переконання. Проте, це суперечить меті призначення відповідної експертизи на стадії апеляційного розгляду справи, оскільки суд апеляційної інстанції, призначаючи експертизу, визнав необхідність знань експерта.

4.46 За змістом частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

4.47 Верховний Суд зазначає, що із внесенням 17.10.2019 змін до ГПК України його статтю 79 викладено у новій редакції, чим фактично впроваджено в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

4.48 Зазначений стандарт підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надають позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію вказаного стандарту доказування необхідним є не надання достатньої кількості доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу (постанови Верховного Суду від 31.03.2021 у справі № 923/875/19, від 16.07.2021 у справі № 916/2620/20, від 16.09.2021 у справі № 910/12930/18).

4.49 При цьому принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (відповідні висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц та постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17, від 30.06.2022 у справі № 927/774/20).

4.50 Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

4.51 Суд апеляційної інстанції на підставі наявних у справі доказів встановив, що спірне нерухоме майно (нежитлові приміщення підвалу та першого поверху "а2 а3", загальною площею 117.3 кв. м, розташовані за адресою: Одеська область, місто Одеса, вулиця Леонтовича (Бєлінського) буд. 2/1) є складовою частиною Корпусу богадільні, яка в свою чергу входить до складу об`єкта культурної спадщини "Комплекс споруд Стурдзівської громади скорботних сестер".

4.52 В оскарженій постанові суд апеляційної інстанції зазначив про те, що в результаті поділу частина об`єкта культурної спадщини, що перебуває під охороною держави, не могла перетворитися на самостійний новостворений об`єкт нерухомого майна (сучасні прибудови), що не відноситься до культурної спадщини. Навпаки шляхом виділу з нього спірного майна (нежитлових приміщень підвалу та першого поверху "а2 а3", загальною площею 117.3 кв. м, розташованих за адресою: Одеська область, місто Одеса, вулиця Леонтовича (Бєлінського) буд. 2/1) в самостійний об`єкт та присвоєння йому окремої адреси (2/1) є лише додатковим свідченням єдності такого об`єкта та жодним чином не змінює статусу виділеного нерухомого майна, як складової частини комплексу споруд, що перебувають під охороною держави. Вказаний поділ здійснено лише для набуття зазначеними приміщеннями статусу об`єкта цивільно-правових відносин з метою подальшої можливості їх передачі в оренду.

4.53 Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції про те, що наданий відповідачем Звіт за результатами науково-технологічного дослідження з визначенням періодів побудови різних об`ємів будинку на вул. Леонтовича, 2 у м. Одеса, складений ДП "Всеукраїнський науково-методичний та дослідно-інформаційний центр архітектурної спадщини" у 2021 році, є неналежним доказом, як в самостійному розумінні, так і доказом, покладеним в основу створення паспорта об`єкта (2021 рік), оскільки він розроблений не експертом, за не визначених на те підстав та на замовлення невизначеної особи, а тому на його підставі не можливо встановити обставини, які входять в предмет доказування у цій справі.

4.54 При цьому, застосовуючи стандарт доказування "вірогідності доказів", з урахуванням положень статті 104 ГПК України надав оцінку та здійснив аналіз висновків експертів у сукупності з іншими доказами, наявними в матеріалах справи.

4.55 Так, відхиляючи висновок експерта від 02.06.2023 № 24/05/23 та висновок експерта судової будівельно-технічної експертизи від 28.08.2025 № 24-1540, суд апеляційної інстанції мотивував це тим, що вказаними висновками фактично встановлено, що спірний об`єкт є сучасною прибудовою і не входить до об`єкту культурної спадщини - Комплексу споруд Стурдзівської громади скорботних сестер. Проте такі висновки фактично зроблені на підставі документів, які не існували на момент виникнення спірних правовідносин, а саме паспорту пам`ятки об`єкта культурної спадщини та Звіту за результатами науково-технологічного дослідження з визначенням періодів побудови різних об`ємів будинку на вул. Леонтовича, 2, у місті Одеса.

4.56 При цьому суд апеляційної інстанції вказав, що усіма учасниками цієї справи, у тому числі і ТОВ "Анавік" в ході судового розгляду справи неодноразово визнавалося, що на момент укладення спірного договору купівлі-продажу спірні нежитлові приміщення входили до складу Комплексу споруд Стурдзівської громади скорботних сестер. Більш того, експерти не обґрунтували, яким чином спірні приміщення, які входили до складу будівлі-пам`ятки, перестали бути її складовою частиною, втратили свою цінність та перетворилися на самостійний новостворений об`єкт нерухомого майна (сучасні прибудови), при тому що експертом не встановлено жодних обставин проведення ні ТОВ "Анавік", ні будь-якою іншою особою робіт з нового будівництва або перебудови спірного нерухомого майна.

4.57 З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції навів мотиви, за яких відхилив висновки експертів, так як вони з урахуванням встановлених фактичних обставин справи у сукупності з іншими доказами, є необґрунтованими та суперечливими з іншими матеріалами цієї справи. Натомість колегія суддів відхиляє посилання скаржника на неврахування судом апеляційної інстанції висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 16.05.2023 зі справи № 910/16093/18, оскільки у наведеній справі суд апеляційної інстанції відхилив висновок експерта лише з посиланням на судове рішення в іншій справі, що як зазначив Верховний Суд у цій постанові не відповідає приписам ГПК України.

4.58 При цьому суд апеляційної інстанції відмовив у клопотанні про виклик експерта з огляду на те, що мотиви, з яких прокурор про це просив, фактично зводяться лише до незгоди із вже наявним висновком експерта, складеним за наслідками призначення судової експертизи у цій справі. При цьому сама лише незгода прокурора із висновками не може бути єдиною та безумовною підставою для виклику експертів у судове засідання. Надання експертом пояснень є необхідним для уточнення окремих положень його висновку та усунення ризику неправильного його розуміння, а не для встановлення обставин справи (постанова Верховного Суду від 26.01.2022 у справі № 913/501/20). Крім того, відповідно до статті 104 ГПК України висновок експерта, про виклик якого заявив прокурор, не має заздалегідь встановленої сили та оцінюються судом разом з іншими доказами згідно зі статтею 86 цього Кодексу.

4.59 Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.06.2023 у справі № 916/3027/21 зазначила, що покладений на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність передбачає, що висновки суду можуть будуватися на умовиводах про те, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були. Кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Інакше принцип змагальності, задекларований у статті 13 ГПК України, втрачає сенс (пункти 79-80 постанови).

4.60 Крім того, скаржник посилається на недопустимість висновку експертів комплексної судової мистецтвознавчої експертизи від 10.01.2022 № 21-4138 з тих підстав, що відповідно до частини 3 статті 106 ГПК України за результатами проведених досліджень, узагальнення та оцінки отриманих результатів експертами складається та підписується єдиний висновок, в якому формулюється загальний висновок щодо поставленого на вирішення експертизи питання (питань). Проте на виконання вимог ухвали Господарського суду Одеської області суду від 12.07.2021 не виконано комплексну судову будівельно-технічну та мистецтвознавчу експертизи облікової документації, а лише судову мистецтвознавчу експертизу.

4.61 Колегія суддів зазначає, що допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги щодо отримання інформації з передбачених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи забороні використання деяких з них для підтвердження конкретних обставин справи. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22.12.2022 у справі № 903/34/22.

4.62 Недопустимі докази - це докази, які отримані внаслідок порушення закону. Тягар доведення недопустимості доказу покладено на особу, яка наполягає на тому, що судом використано недопустимий доказ. Такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 20.09.2022 у справі № 910/3493/21, від 16.03.2021 у справі № 905/1232/19, від 02.03.2021 у справі № 922/2319/20, від 16.02.2021 у справі № 913/502/19, від 13.08.2020 у справі № 916/1168/17.

4.63 Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційний суд не встановив, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (схожий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц).

4.64 Відповідно до змісту оскарженої постанови суду апеляційної інстанції 01.02.2022 до суду від Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надійшов висновок експертів комплексної судової мистецтвознавчої експертизи від 10.01.2022 № 21-4138, водночас інститут судових експертиз повідомленням від 08.12.2022 № 21-4255 зазначив суду про неможливість надання висновку по призначеній ухвалою суду від 12.07.2021 судовій будівельно-технічній експертизі через незабезпечення сторонами доступу експерта до об`єктів дослідження.

4.65 З викладеного не вбачається наявності підстав для визнання висновку експертів комплексної судової мистецтвознавчої експертизи від 10.01.2022 № 21-4138 недопустимим з тих підстав, що він не містить відповідей на питання щодо будівельно-технічних питань так як це зумовлено незабезпеченням сторонами доступу експерта до об`єктів дослідження.

4.66 Цей аргумент скаржника фактично стосується не ухвалення судом судового рішення з урахуванням недопустимого доказу, а зводиться до заперечення обставин, встановлених судом апеляційної інстанції під час розгляду справи, та перегляду вже здійсненої оцінки доказів у справі. Скаржник у поданій касаційній скарзі не довів, що суд апеляційної інстанції порушив норми процесуального права щодо оцінки доказів, зокрема, процедури отримання доказів та/або дослідження доказів, а тому відсутні правові підстави для скасування оскарженої постанови суду апеляційної інстанції.

4.67 Водночас колегія суддів, вважаючи правильними висновки суду апеляційної інстанції про залишення без змін рішення суду, яким позов задоволено повністю, зазначає про помилковість висновків суду апеляційної інстанції щодо тлумачення заявленої позовної вимоги про зобов`язання повернути спірне майно як негаторний позов, а спірного правочину як нікчемний.

Положення статті 202 ЦК України передбачають, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 627, частина 1 статті 628 ЦК України).

Частинами 1, 2, 3, 5 статті 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Положеннями частин 1, 2, 3 статті 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з частиною 1 статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Як зазначав суд апеляційної інстанції покупець спірного майна, заперечуючи проти задоволення позову, посилався на те, що спірний об`єкт дійсно має культурну цінність, входить до складу комплексу споруд пам`ятки архітектури, але не є складовою об`єкта, заборона на приватизацію якого встановлена законом. Так, під заборону відповідного закону підпадає виключно Корпус Богадільні і Церква, що знаходяться за іншою адресою: м. Одеса, вул. Бєлінського, буд. 2. Оскільки спірні приміщення є сучасною прибудовою і не входять до Комплексу споруд пам`ятки архітектури, тому покупець не вважав, що законом встановлена заборона на приватизацію спірного майна.

Верховний Суд у постанові від 28.01.2025 у справі № 924/1330/23 зазначав, що положеннями статей 10, 11 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна", частин 5, 8 статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та частини 1 статті 18 Закону України "Про охорону культурної спадщини" не передбачено того, що правовим наслідком недотримання зазначених норм законодавства при укладенні договору купівлі-продажу об`єкта культурної спадщини є нікчемність такого правочину, так само як у цих статтях не наведено підстав, за наявності яких відповідний договір може вважатися (вважається) нікчемним, що в свою чергу виключає кваліфікацію такого правочину нікчемним як такого, що порушує публічний порядок. Натомість згідно з частиною 9 статті 26 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" на вимогу однієї із сторін договір купівлі-продажу може бути розірвано, у тому числі за рішенням суду, в разі невиконання іншою стороною зобов`язань, передбачених договором купівлі-продажу, у визначені строки або визнано недійсним за рішенням суду. Таким чином, вказана норма законодавства про приватизацію чітко передбачає можливість визнання недійсним договору купівлі-продажу за рішенням суду, тобто як оспорюваного, а не нікчемного правочину.

У свою чергу, Верховний Суд у наведеній постанові зазначив, що за загальним правилом диспозитивними положеннями частини 1 статті 18 Закону України "Про охорону культурної спадщини" допускається відчуження об`єктів культурної спадщини, що є пам`ятками, в разі дотримання певних умов (наявності погодження відповідного органу охорони культурної спадщини та попереднього договору про укладення в майбутньому охоронного договору на пам`ятку (її частину)). При цьому виняток становлять пам`ятки, відчуження або передача яких обмежується законодавчими актами України, зокрема Верховною Радою України затверджено перелік пам`яток, які не підлягають приватизації. Таким чином, нікчемним може вважатися не будь-який договір купівлі-продажу об`єкта культурної спадщини, а саме правочин щодо відчуження об`єкта культурної спадщини, приватизацію якого заборонено законом у зв`язку з включенням до переліку пам`яток, які не підлягають приватизації, або обмежено законодавчими актами України (схожий за змістом висновок покладено в основу постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.09.2023 у справі № 910/8413/21 зі спору про відчуження об`єкта культурної спадщини місцевого значення, який є комунальною власністю територіальної громади м. Києва та приватизацію якого було заборонено Законом України від 01.02.2005 № 2391-IV "Про тимчасову заборону приватизації пам`яток культурної спадщини" (чинним до 16.10.2008)).

З метою визначення судами нікчемних правочинів, які порушують публічний порядок (в контексті заволодіння майном фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади) Верховний Суд у наведеній постанові наголосив на необхідності достеменного встановлення судом того, чи існують певні законодавчо визначені обставини, за наявності яких такий правочин загалом може бути укладено, але з порушеннями такого законодавства (недійсний правочин) чи укладення такого правочину неможливе за будь-яких обставин (нікчемний правочин) як такого, що порушує публічний порядок (аналогічний висновок викладено в абзаці 7 пункту 47 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду в складі Верховного суду від 16.02.2024 у справі № 917/1173/22).

У справі, що розглядається, керуючись статтею 79 ГПК України та дотримуючись при розгляді справи принципу вірогідності доказів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що спірні приміщення підвалу та першого поверху "а2", площею 93,1 кв. м входять до складу Комплексу споруд Стурдзовської громади скорботних сестер та Скорботної церкви, що занесені як до Державного реєстру нерухомих пам`яток України як пам`ятка архітектури та містобудування місцевого значення, так і до Переліку пам`яток культурної спадщини, що не підлягають приватизації.

При цьому суд апеляційної інстанції погодився з доводами Міністерства культури України про те, що розбіжності охоронних номерів пам`ятки місцевого значення (Комплекс споруд Струдзівської громади скорботних сестер вул. Бєлінського 2 від Успенської до Базарної, 2) в наказі від 20.06.2008 № 728/0/16-08 та в Законі України від 23.09.2008 № 574-VI носить виключно технічний характер.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду апеляційної інстанції про нікчемність спірного правочину, оскільки спірний правочин є оспорюваним та таким, що за встановленими обставинами цієї справи, підлягає визнанню недійним.

При цьому за положенням частини 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Також відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду у спорі за позовом про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою, визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, скасування державної реєстрації права оренди та зобов`язання повернути земельну ділянку наявність договірних (зобов`язальних) відносин щодо спірного майна унеможливлює його повернення із застосуванням положень статті 391 ЦК України (див. mutatis mutandis постанову Великої Палати Верховного Суду від 16.07.2025 у справі № 910/2389/23).

Враховуючи викладене, у цій частині оскаржена постанова підлягає зміні, шляхом викладення мотивувальної частини в редакції цієї постанови, а саме вказані вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання спірного правочину недійсним та застосування наслідків недійсності - тобто за правилами частини 1 статті 216 ЦК України.

4.68 При цьому з огляду на межі розгляду справи судом касаційної інстанції, визначені статті 300 ГПК України, враховуючи те, що судами не встановлено сплату ТОВ "Анавік" коштів за спірним правочином і скаржник у касаційній скарзі не посилається на їх сплату, він не позбавлений права звернутися до суду з окремим позовом та стягнути відповідні кошти за наявності для цього правових підстав (їх сплати).

4.69 Відповідно до частин 1,4 статті 300 ГПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

4.70 За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про те, що постанова підлягає зміні шляхом викладення мотивувальної частини у редакції цієї постанови, а в решті - залишенню без змін. З цих підстав касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

4.71 Згідно з приписами статті 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 311, 315, 317 ГПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ?Анавік? у справі № 916/1066/21 задовольнити частково.

Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.11.2025 змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови, а в решті - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Г. М. Мачульський

Судді Є. В. Краснов

Л. І. Рогач