ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

23 лютого 2026 року Справа № 925/196/25

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В.,

секретар судового засідання Ібрагімова Є.Р.,

за участі представників сторін:

від стягувача представник не з`явився,

від боржника Фролов М.О. за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

заяву комунального виробничого підприємства «Водоканал»

Богачевської сільської ради Черкаської області

про розстрочення виконання рішення суду

у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Трейд Енерджі»

м. Київ

до комунального виробничого підприємства «Водоканал»

Багачевської міської ради Черкаської області,

м. Багачеве, Звенигородський район, Черкаська область,

про стягнення 1 959 540 грн.41 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 17 червня 2025 року позов задоволено повністю. Стягнуто з комунального виробничого підприємства «Водоканал» Багачевської міської ради Черкаської області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Трейд Енерджі» 1 959 540 грн. 41 коп. заборгованості, 23 514 грн. 49 коп. судового збору та 15 000 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу.

04 серпня 2025 року на виконання рішення Господарського суду Черкаської області від 17 червня 2025 року судом видано відповідний наказ.

04 грудня 2025 року від комунального виробничого підприємства «Водоканал» Багачевської міської ради Черкаської області до суду надійшла заява про розстрочення виконання судового рішення, у якому заявник просить суд розстрочити виконання рішення суду від 17 червня 2025 року згідно наступного графіку: з 01 січня 2026 року до 17 червня 2026 року сплатити 1 095 608 грн. 80 коп. залишку заборгованості, терміном на 6 місяців з оплатою рівними частинами по 182 601 грн. 46 коп. не пізніше останнього числа кожного місяця.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 08 грудня 2025 року було призначено розгляд заяви комунального виробничого підприємства «Водоканал» Багачевської міської ради Черкаської області у судовому засіданні на 14 год. 30 хв. 06 січня 2026 року.

У зв`язку з припиненням повноважень судді Кучеренко О.І. справу №925/196/25 передано на повторний автоматизований розподіл справ.

Відповідно до ст.ст. 6, 32 ГПК України вищезазначену справу 01 січня 2026 року передано на розгляд судді Васяновичу А.В.

Ухвалою суду від 02 січня 2026 року справу прийняти до свого провадження та призначено розгляд заяви про розстрочення виконання судового рішення на 11 год. 00 хв. 21 січня 2026 року.

21 січня 2026 року суд оголосив перерву в судовому засіданні до 12 год. 00 хв. 28 січня 2026 року.

Однак, судове засідання призначене на 12 год. 00 хв. 28 січня 2026 року не відбулося, у зв`язку з перебуванням головуючого судді по даній справі з 28 січня 2026 року на лікарняному.

Ухвалою суду від 16 лютого 2026 року розгляд заяви про розстрочення виконання судового рішення призначено на 11 год. 00 хв. 23 лютого 2026 року.

Представник боржника в судовому засіданні вимоги викладені в заяві підтримав та просив суд розстрочити виконання судового рішення.

Представник стягувача в судове засідання не з`явився, у заяві, поданій суду, просив розглянути заяву про розстрочення виконання судового рішення без його участі.

10 грудня 2025 року від стягувача до суду надійшли письмові заперечення.

У своїх запереченнях стягувач зазначав, що законодавець та судова практика пов`язує розстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, тобто виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. Наведені відповідачем підстави для розстрочення чи відстрочення виконання судового рішення, на думку стягувача, не є тими виключними обставинами, які давали б підстави для задоволення заяви, оскільки відповідач опинився у складному фінансово-економічному становищі внаслідок його власної господарської діяльності.

Заборгованість у сумі 1 959 540 грн. 41 коп., що стягується за рішенням суду, виникла за період з 01 липня 2024 року по 15 жовтня 2024 року. Станом на грудень 2025 року заборгованість відповідача перед позивачем існує 17 місяців. Однак, жодних дій щодо сплати позивачу суми заборгованості відповідач не вчинив.

Стягувач звертає увагу суду на те, що боржник просить суд розстрочити виконання рішення на шість місяців зі сплатою помісячно - 182 601 грн. 46 коп., однак не обґрунтовує запропонований термін розстрочення та не надає доказів на підтвердження того, що внаслідок такого розстрочення графік виконання рішення суду буде виконано.

Виконавче провадження за судовим наказом у даній справі відкрито 25 вересня 2025 року. За вказаний строк на користь стягувача стягнуто 863 931 грн. 61 коп., в середньому за місяць з боржника стягується в порядку виконання судового наказу 431 965 грн. 80 коп., що в свою чергу є більшою сумою, ніж запропонований відповідачем щомісячний платіж 182 601 грн. 46 коп.

Крім того, боржник не надав доказів на підтвердження відсутності майна, на яке можливо було б звернути стягнення та наявності загрози банкрутства для підприємства.

В зв`язку з чим, стягувач просив суд відмовити у задоволенні заяви комунального виробничого підприємства «Водоканал» Багачевської міської ради Черкаської області про розстрочення виконання судового рішення.

В судовому засіданні, що відбулося 23 лютого 2026 року судом було оголошено вступну та резолютивну частини ухвали зі справи №925/196/25.

Розглянувши заяву боржника про розстрочення виконання судового рішення, дослідивши докази та заслухавши пояснення представника боржника, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає виходячи з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

В обґрунтування поданої заяви боржник зазначав, що 17 червня 2025 року Господарським судом Черкаської області ухвалено рішення про стягнення з відповідача заборгованості на користь позивача заборгованість в сумі 1 959 540 грн. 41 коп.

На даний час стягнуто 863 931 грн. 61 коп. Заборгованість становить 1 095 608 грн. 80 коп.

Водночас, боржник має зобов`язання виконати рішення Господарського суду Черкаської області від 13 серпня 2025 року по справі № 925/619/25 щодо стягнення на користь державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» 2 702 052 грн. 42 коп. боргу, 666 693 грн. 21 коп. 15 % річних, 511 848 грн. 27 коп. інфляційних втрат та 46 567 грн. 13 коп. судового збору.

Станом на 01 грудня 2025 року стягнуто 67 632 грн. 05 коп.

У зв`язку із складними фінансовими взаємовідносинами з контрагентами та стрімким зростанням цін на закупівлю електричної енергії, арештом рахунків підприємство не має змоги робити поточні виплати, в тому числі і теперішньому постачальнику електричної енергії.

Виконання рішення суду одразу і в повному обсязі загрожує подальшому функціонуванню підприємства.

Комунальне виробниче підприємство «Водоканал» Багачевської міської ради Черкаської області є критично важливим для забезпечення життєдіяльності населення в умовах воєнного стану.

Згідно договору «На приймання, перекачку та очистку стічних вод» комунальне виробниче підприємство «Водоканал» Багачевської міської ради Черкаської області проводить прийом, перекачку та очистку стічних вод Звенигородських комунальних підприємств (КП «ВВ Звенигородської міської ради»).

Розстрочення виконання судового рішення надасть можливість виконувати свої зобов`язання перед позивачем та одночасно забезпечувати стабільне виконання, надання послуг з водопостачання та водовідведення підприємством критичної інфраструктури.

На даний час на банківському рахунку недостатньо грошових коштів, та відсутнє майно для виконання судового рішення.

У зв`язку з чим боржник просить суд розстрочити виконання рішення суду згідно запропонованого графіку.

Судом враховано, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (ст. 326 ГПК України).

Норма статті 331 ГПК України не містить конкретного переліку обставин для відстрочення виконання судового рішення, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду в кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Підставою для застосування правил цієї норми є виняткові обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в господарській справі, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі.

Згідно ч. 4 ст. 331 ГПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Вирішуючи питання про розстрочку, суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Отже, питання про розстрочення виконання рішення повинно вирішуватися судом із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому під час розгляду заяви про розстрочку рішення мають бути досліджені та оцінені доводи та заперечення як позивача, так і відповідача.

Важливо також дотримуватися розумного строку розстрочення.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати також відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення.

Тобто не лише відсутність обігових коштів на банківських рахунках боржника, а і одночасно відсутність майна, на яке можливо було б звернути стягнення та наявність загрози банкрутства може бути підставою для розстрочки або відстрочки виконання судового рішення.

На підтвердження наведених у заяві доводів боржник надав суду виписку по поточному рахунку за період з 25 вересня 2025 року по 28 листопада 2025 року.

Проте, суду не надано доказів, що підтверджують відсутність в боржника рухомого чи нерухомого майна, на яке можливо було б звернути стягнення.

Також не надано суду доказів, що підтверджують наявність загрози банкрутства комунального підприємства.

Водночас, згідно статуту комунального виробничого підприємства «Водоканал» Багачевсько міської ради Черкаської області затвердженого рішенням Багачевської міської ради Черкаської області від 24 жовтня 2024 року № 60-44, джерелами формування майна підприємства є:

- майно передане йому замовником;

- доходи, одержані від наданих послуг, а також від інших видів фінансової господарської діяльності;

- кредити банків та інших кредиторів;

- капітальні вкладення та бюджетні кошти;

- безоплатні або благодійні внески, пожертвування організацій підприємств громадян;

- придбання майна іншого підприємства, організації;

- іншого майна, набутого на підставах незаборонених законодавством.

Прибуток господарської діяльності після виконання зобов`язань перед бюджетом та банком залишається в розпорядженні колективу підприємства і використовується ним самостійно у відповідності до вимог чинного законодавства та за погодженням із засновником.

Підприємство має право здавати в оренду відповідно до чинного законодавства (крім цілісних майнових комплексів, його структурних підрозділів, цехів) підприємствам, організаціям, а також громадянам устаткування, транспортні засоби, механізми, інвентар та інші цінності, які йому належать за згодою з засновником.

Чистий прибуток підприємства, який залишається після покриття матеріальних і інших витрат (на оплату праці, оплату по кредитах фінансових установ, платежів після виконання зобов`язань перед бюджетами і інші) залишається у повному його розпорядженні, якщо інше не передбачено законодавством.

Прибуток використовується на розвиток виробництва, матеріальне заохочення та інше.

Судом також враховано, що рішенням суду по даній справі стягнуто з комунального виробничого підприємства «Водоканал» Багачевської міської ради Черкаської області заборгованість за зобов`язаннями, що виникли в липні жовтні 2024 року, на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу.

Отже, фактично боржник не виконує своє грошове зобов`язання перед постачальником електроенергії більше одного року.

Під час розгляду справи в суді відповідач позов не визнавав.

Надання відстрочення виконання судового рішення є виключним заходом, який має застосовуватись лише за наявності поважних причин та при найменшій шкоді кредитору. При цьому, затримка у виконанні рішення не повинна бути надто тривалою та такою, що порушує саму сутність права, яке захищається п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії», заява №22774/93, п. 74, ЄСПЛ 1999-V).

За практикою Європейського Суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення п. 1 ст. 6 Конвенції (див. «Корнілов та інші проти України», заява №36575/02, ухвала від 7 жовтня 2003 року; тривалість виконання - вісім місяців). І навіть, два роки та сім місяців, не визнавались надмірними і не розглядалися, як такі, що суперечить вимогам розумного строку, передбаченого ст. 6 Конвенції (див. ухвалу від 17 вересня 2002 року у справі «Крапивницький та інші проти України», заява №60858/00). Отже, для з`ясування обставин чи є період виконання рішення надмірно тривалим, варто звернути увагу на особливі обставини кожної справи.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пункт 1 ст. 6 §1 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року по справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина «судового розгляду».

У зв`язку з тим, що розстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача, при її наданні, суди в цілях вирішення питання про можливість їх надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду, повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання розстрочки виконання судового рішення.

Як вже зазначалося вище, до заяви не додано доказів того, що фінансовий стан боржника наразі унеможливлює сплату боргу за рішенням суду за рахунок наявного майна, чи такі дії в сукупності можуть призвести до банкрутства підприємства.

Судом враховано, що фактично боржник просить суд одночасно відстрочити та розстрочити виконання судового рішення в частині сплати основного боргу з 01 січня 2026 року до 17 червня 2026 року, проте жодним чином не обґрунтовує запропонований графік та не надає доказів на підтвердження того, що внаслідок розстрочення (відстрочення) рішення суду у даній справі останнє буде реально виконано.

Водночас, суд вважає, що під час дії воєнного стану сторони фактично знаходяться в рівних умовах щодо ведення своєї господарської діяльності, оскільки товариства зареєстровані в Україні та мають однакові ризики пов`язані з підприємницькою діяльністю.

Крім того, боржник не довів суду наявності виняткових обставин достатніх в сукупності для розстрочення виконання рішення суду по даній справі.

З огляду на викладене, з урахуванням балансу інтересів сторін та права на справедливий судовий розгляд в розумні строки, яке може бути порушене у випадку довготривалого невиконання рішення суду, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення заяви немає.

Враховуючи вищенаведене, та керуючись ст. ст. 233, 234, 331 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву комунального виробничого підприємства «Водоканал» Багачевської міської ради Черкаської області про розстрочення виконання рішення суду залишити без задоволення.

2. Копію ухвали надіслати сторонам.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки визначені ст.ст. 255-257 ГПК України.

Повний текст ухвали суду складено 03 березня 2026 року.

Суддя А.В.Васянович